Справа № 2-а-2508/2261/2012
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-2508/2261/2012 Головуючий у 1-й
інстанції: Короїд Ю.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Горбань Н.І.,
Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 17 квітня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій, стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 17
квітня 2012 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо недоврахування та
виплати позивачу пенсії, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.37, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» допомогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробника та особистого підсобного
господарства у розмірі 30% мінімальної
заробітної плати, додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру встановленого ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
період з 18 вересня 2010 року по 22 липня 2011
року з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідачі звернулися з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає в зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі 1 мінімальної зарплати, та,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 4 призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 37,39, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим від наслідків
аварії на ЧАЕС 4 категорії перебуває на
обліку у відповідача та отримує
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначену у відповідності до
ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон).

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Частиною 3 ст. 51 Закону передбачено, що
особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком.

Всупереч ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу додаткова пенсія
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
відповідач не правомірно виплачував
додаткову пенсію в меншому розмірі ніж
це передбачено ст. 51 зазначеного
Закону.

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо задоволення позовних
вимог та зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок додаткової
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Крім того, так як позивач є особою
пенсійного віку, віднесена до 4
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та проживає у зоні посиленого
радіоактивного контролю.

У відповідності до ст. 49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

У відповідності до статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірі у зоні гарантованого
добровільного відселення - 30 процентів
від мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана доплата
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 936 від 20.09.2005 року, а не в кратному
відношенні до мінімальної заробітної
плати, як того вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року
відповідач не правомірно виплачував
доплату в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 37 зазначеного Закону.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у Позивача права на
перерахунок та виплату щомісячної
грошової допомоги у розмірі,
визначеному ст. 37 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо часткового задоволення
позовних вимог та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.. 37, ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому апеляційні скарги не містять
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Вказані в апеляційних скаргах
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційні скарги залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 183-2, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 27 квітня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.