Справа № 9101/144232/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2013 р.справа № 2а-2953/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П.
Дурасової Ю.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровського районного
суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2011
року у справі № 2а-2953/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у м.Дніпропетровську ради

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок, встановити та виплатити
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення згідно зі ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, починаючи з 01.01.2007 року. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесений до
категорії « 2» осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
тобто позивачу має виплачуватись
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 5-ти мінімальних заробітних
плат, але всупереч вказаним нормам
відповідач не нарахував та не виплатив
позивачу вищезазначеної допомоги.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено частково: визнано
протиправними дії відповідача щодо не
нарахування та невиплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення за
2011 рік відповідно до положень ст.48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; відповідача зобов'язано
здійснити нарахування та виплату
позивачу грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
положень ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру п'яти мінімальних заробітних
плат на день її виплати та з
урахуванням фактично виплаченої
позивачу суми допомоги. Позовні вимоги
за 2007-2010 роки суд залишив без розгляду у
зв'язку з пропущенням позивачем строку
звернення до адміністративного суду. В
задоволенні позовних вимог стосовно
майбутнього періоду позивачу
відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю. При
цьому позивач просить суд апеляційної
інстанції вийти за межі доводів
апеляційної скарги, звернутися до
Конституційного Суду України щодо
неконституційності норм
законодавства, прийняти окрему ухвалу
відносно відповідача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Сторони не сперечаються щодо статусу
позивача.

Нормами статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в редакції
Закону України №2638-111 від 11.07.2001 року,
передбачена виплата щорічної допомоги
на оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильської АЕС
другої категорії, в розмірі п'яті
мінімальних заробітних плат. При цьому
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції. Так, чинне законодавство не
передбачає можливості Кабінету
Міністрів України на свій розсуд
зменшувати конкретні розміри
компенсацій і допомоги, зокрема
допомоги на оздоровлення, встановлені
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон України №
796-ХІІ). Частиною першою ст. 67
зазначеного Закону встановлено, що
конкретні розміри всіх передбачених
ним доплат, пенсій та компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання заробітної
плати.

Виплату позивачу допомоги на
оздоровлення здійснено відповідачем у
2011 - в розмірі 100,00 грн. з посиланням на
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996 № 836, від 12.07.05 № 562.

На момент здійснення відповідачем
відповідних виплат позивачу, розміри
щорічної допомоги на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, кожній дитині,
яка втратила внаслідок Чорнобильської
катастрофи одного з батьків, особам,
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, встановлені
Законом України № 796-ХІІ в редакції,
відновленій згідно з Рішенням
Конституційного Суду України №10рп/2008
від 22.05.2008р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно зі ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення. У разі виникнення
права на щорічну допомогу з різних
підстав, передбачених частиною
четвертою цієї статті, надається одна з
них, за вибором особи. При цьому розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідач посилається на те, що
Державний бюджет формується Кабінетом
Міністрів України, розпорядження якого
є обов'язковими для виконання. Разом з
тим, нормами ст.ст.63,67 Закону України №
796-ХІІ визначено повноваження Кабінету
Міністрів України підвищувати
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій відповідно до зміни
індексу вартості життя і зростання
мінімальної заробітної плати, але не
зменшувати розмір доплат відносно
встановлених Законом. При цьому станом
на момент існування спірних
правовідносин Кабінетом Міністрів
України не приймалось нормативних
актів з приводу встановлення розмірів
виплат одноразової допомоги на
оздоровлення особам, визначеним ст.48
Закону України № 796-ХІІ.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими підзаконними нормативними
актами, нарахування позивачу
одноразової допомоги на оздоровлення
повинно здійснюватися відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Таким чином, висновки з приводжу
задоволення частини позовних вимог за
2011 рік ґрунтуються на законі.

Висновків суду щодо застосування
ст.99,100 КАС України є обґрунтованими та
відповідають процесуальним нормам.
Підстав для незастосування вимог
зазначених статтей КАС у суду не було.

Стосовно відмови в задоволенні
позовних вимог намайбутнє колегія
суддів зазначає, що суд вірно
визначився щодо відсутності підстав
для задоволення позову в цій частині,
оскільки доказів порушення прав
позивача в подальшому періоді станом
на час судового розгляду справи не
існувало, тобто вимоги позивача
ґрунтувалися на припущеннях.

Таким чином висновки суду за
результатом розгляду справи
відповідають нормам права та
матеріалам справи.

Щодо вимоги позивача стосовно виходу
апеляційного суду за межі доводів
апеляційної скарги слід зазначити
наступне. У відповідності до ст.195 КАС
України суд апеляційної інстанції може
вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи. Проте рішення у справі прийнято
судом першої інстанції з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а відтак, підстав для виходу за
межі доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Відсутні також підстави для
постановлення окремої ухвали щодо
нереагування відповідача як органу
державної влади на порушення прав
позивача, оскільки на заяву позивача
від 03.08.2011р. відповідачем було надано
відповідь від 22.08.2011р. по суті заявлених
питань (а.с.9,10).

Суд не вбачає підстав для застосування
частини п'ятої статті дев'ятої КАС
України та звернення до Верховного
Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності закону чи іншого
правового акту, оскільки у суду
відсутні сумніви щодо відповідності
законів, які регулюють спірні
правовідносини, Конституції України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, постанову
суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2011 року
у справі № 2а-2953/2011 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2011 року
у справі № 2а-2953/2011 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова