Справа № 756/12628/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Аліменка
В.О., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Оболонського районного
суду м. Києва від 20.11.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерство соціальної політики
України про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив суд визнати протиправними
дії відповідача щодо недоплати
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як інваліду війни ІІ групи у
розмірі 8 мінімальних пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2013 рік.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 20.11.2013 року позов у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції-без змін,
виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
позивач є інвалідом ІІ групи і має
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни-інвалідів війни.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що під час виплати позивачу
щорічної разової грошової допомоги
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законами та Конституцією України.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Закон України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 22.10.1993 року №3551-XII, який набрав
чинності 01.01.1994 року, визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них. Стаття 13 наведеного закону
передбачає пільги інвалідам війни.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 25 грудня 1998 року N 367-XIV статтю 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
доповнено частиною четвертою такого
змісту:

"Щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за
віком".

У зв'язку із прийняттям Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" від 4 липня 2002
року №52-IV, частину четверту слід
вважати п'ятою.

Така редакція статті існувала після
визнання неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. N 107-VI.

Частиною першою статті 17 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про державний
бюджет України на 2013 рік" встановлено,
що норми і положення, зокрема, статті 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік».

13 березня 2013 року на виконання пункту 4
розділу "Прикінцеві положення" Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" Кабінетом Міністрів України
винесено постанову "Деякі питання
виплати у 2013 році разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" та
"Про жертви нацистських переслідувань",
якою встановлено, що у 2013 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", проводиться до 5
травня інвалідам війни інвалідам II
групи у розмірі 2110 гривень.

Згідно матеріалів справи, відповідачем
здійснювалась виплата відповідно до
вищенаведених норм, тому, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 20.11.2013
року-без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
В.О. Аліменко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Аліменко В.О.