Справа № 754/10708/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Ярошенко С.В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.

Гром Л.М.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційними скаргами відповідачів -
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві та управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва та
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року позивач звернувся до
Деснянського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва та
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві, в якому просив:

- визнати неправомірними відмову
Головного управління Пенсійного фонду
в м. Києві та управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва у визначенні права на
призначення пенсії на пільгових
умовах;

- зобов'язати відповідачів провести дії
по призначенню ОСОБА_3, учаснику
ліквідації аварії на ЧАЕС, 2 категорії
пільгової пенсії як особі, яка має стаж
роботи відповідно за Списком № 1 - 5
років, за Списком № 2 - 11 років 2 місяці 28
днів з 30 грудня 2012 року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 05 грудня 2013 року
адміністративний позов задоволено:

- визнано неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, Управління пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
щодо відмови ОСОБА_3 в призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов'язано Управління пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва призначити ОСОБА_3 пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №1
- 5 років, Списком №2 - 11 років 2 місяці 28
днів, з 30.12.12 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідачами - Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві та управлінням Пенсійного
фонду України в Деснянському районі м.
Києва подано апеляційні скарги, в яких
апелянти просять скасувати постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 05 грудня 2013 року та ухвалити по
справі нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг відповідачів, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач звернувся до
Головного управління пенсійного фонду
України в м. Києві з зверненням про
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком № 1 та Списком № 2.

Листом від 25.03.2013 року № 7014/10/п-555
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві повідомило позивача
про відсутність правових підстав для
призначення пенсії на пільгових умовах
за Списком № 1, № 2 з урахуванням
поданої ним довідки (а.с. 56).

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 працював: з 01.12.89 року по 22.02.90
року учнем терміста у цеху №1; з 22.02.90
року по 16.03.95 року термістом третього
розряду цеху №1; з 16.03.95 року по 02.02.98
року - термістом четвертого розряду
цеху №1, з 02.02.98 року по 31.10.07 року
термістом п'ятого розряду цеху №1, що
передбачено Постановою Ради Міністрів
СРСР від 22.08.56 року № 1173, Постановою
Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.91 року
№10, про що свідчать записи в трудовій
книжці позивача (а.с. 11).

Крім того, відповідний пільговий стаж
позивача підтверджений уточнюючою
довідкою від 29.01.13 року № 30/32, яка видана
ДП «Завод 410 ЦА», Наказом ДП «Завод 410
ЦА» № 70 від 01.03.05 року Про затвердження
результатів атестації робочих місць з
додатками, Наказом ДП «Завод 410 ЦА» № 256
від 22.09.98 року з додатками, Наказом ДП
«Завод 410 ЦА» № 207 від 10.07.95 року з
додатками, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», страховий стаж
обчислюється територіальними органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
періоди до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Згідно з вимогами п. «б» ч. 1 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, - за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається з матеріалів справи,
однією з підстав для відмови у
призначенні позивачу пільгової пенсії
за Списком № 1 та № 2 відповідачами
зазначено відсутність документів про
результати атестації робочих місць.

Колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу, що атестація робочих
місць за умовами праці - це комплексна
оцінка всіх факторів виробничого
середовища і трудового процесу,
супутніх соціально-економічних
факторів, що впливають на здоров'я і
працездатність працівників в процесі
трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 «Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року №442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу у
несприятливих умовах.

Частиною 2 п. 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

На підставі зазначеного, апеляційний
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, а тому її не
проведення не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах.

Згідно з приписами ст. 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Відповідно до п.3 Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
при визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
При цьому до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за професіями
незалежно від дати внесення цієї
посади чи професії до Списків.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що посада позивача
входила до Списків №1 та №2
виробництва, робіт, професій, посад,
затверджених постановою КМУ від
16.01.2003р. №36, яка є чинною на даний час,
зокрема, посада ОСОБА_3 в період з 22.02.1990
року по 21.09.1998 року (8 років 6 місяців 29
днів) підпадала під перелік професій за
Списком № 2, в період з 22.09.1998 року по
22.09.2003 року (5 років) підпадала під
Список № 1 в період з 01.03.2005 року по
31.10.2007 року (2 роки 7 місяців 30 днів) -
підпадала під Список № 2.

Також, колегія суддів апеляційної
інстанції звертає увагу, що статтею 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

У зв'язку з тим, що в трудовій книжці
позивача вказані періоди роботи з
шкідливими і важкими умовами праці, що
дають право на пенсію на пільгових
умовах, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість вимог ОСОБА_3 та
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги відповідачів -
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві та управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року - залишити
без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 05 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30.01.2014
року.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Т.Р. Вівдиченко,

Л.М. Гром

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.