Справа № 812/10261/13-а
Суддя: К.В. Агевич
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10261/13-а

приміщення суду за адресою: 91055, м.
Луганськ, вул. Поштова, 1

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Агевича К.В.,

при секретарі судового засідання:
Ліпко Т.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача:
Андроша А.А. (довіреність від 10.01.2014
№335/08-52),

представника третьої особи:
Главацького А.І. (довіреність від 01.07.2013
№7)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Луганську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
відділ державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції Луганської області про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
відділ державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції Луганської області про
стягнення коштів.

Ухвалою суду від 12 грудня 2013 року
залучений до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
відділ державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції Луганської області.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що управлінням
Пенсійного фонду України в м. Алчевську
Луганської області з її пенсії
незаконно були удержані кошти в сумі
148,60 грн. за вимогою №Ф-557 від 03.04.2012,
оскільки вимога №Ф-557 від 03.04.2012 була
скасована згідно постанови Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.02.2012 справа №2а/1270/9259/2012. Також
позивач зазначає, що кошти в сумі 66,08
грн. за вимогою №Ф-699-У від 06.05.2011 були
удержані відповідачем з її пенсії
двічі, починаючи з серпня 2012 року.

У зв'язку з чим, позивач просила
стягнути управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області незаконно утримані з її пенсії
в сумі 148,60 грн. та 66,08 грн.

У судовому засіданні позивач
підтримала повністю позовні вимоги з
доводів, викладених в позові, просила
їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову з
доводів, викладених в письмовому
запереченні (а.с. 88-90), у задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити у повному обсязі, також
зазначив, що для повернення позивачу
сум в розмірі 148,60 грн. та 66,08 грн.
відсутні будь-які правові підстави.

Представник третьої особи у судовому
засіданні у задоволенні позову просив
відмовити, зазначивши, що відрахування
з пенсії позивача проводились
відповідно до вимог чинного
законодавства України, зокрема Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21.04.1999 №606-XIV (із змінами).

Заслухавши пояснення представників
сторін і представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позов таким, що
підлягають задоволенню, з огляду на
таке.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вирішуючи справу по суті, суд виходить
з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI
(далі - Закону №2464).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (ч.4 ст. 4 Закону
№2464).

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1
зареєстрована в якості фізичної
особи-підприємця виконавчим комітетом
Алчевської міської ради Луганської
області 08.08.2005, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця (а.с. 120).

З пенсійного посвідчення НОМЕР_1 від
11.11.2009 та довідки УПФУ в м.Алчевську
Луганської області вбачається, що
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком з 06.09.2009,
термін дії посвідчення - довічно (а.с. 22,
119).

Згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону №2464 єдиний
внесок нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника (ч.12 ст.9 Закону №2464).

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону 2464 орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

За рахунок сум, що надходять від
платника єдиного внеску або від
державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення (ч.6 ст. 25 Закону №2464).

Згідно положень Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу (п.8 ч.2 ст.17
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 №606-XIV).

З системного аналізу наведених норм
вбачається, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом, який
підлягає виконанню державною
виконавчою службою.

Згідно ч.2 ст.44 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV
вимоги стягувачів кожної наступної
черги задовольняються після
задоволення в повному обсязі вимог
стягувачів попередньої черги. У разі
якщо стягнута сума недостатня для
задоволення в повному обсязі усіх
вимог однієї черги, вимоги
задовольняються пропорційно до
належної кожному стягувачу суми.
Вимоги стягувачів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
задовольняються в порядку надходження
виконавчих документів. Стягнута з
боржника сума розподіляється між
стягувачами згідно з виконавчими
документами, за якими відкрито
виконавчі провадження на день
зарахування стягнутої суми на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

Відповідно 68, 69 статей Закону України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
№606-XIV стягнення на заробітну плату,
пенсію, стипендію та інші доходи
боржника звертається у разі
відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум, а також у разі виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів та стягнення на суму, що не
перевищує трьох мінімальних розмірів
заробітної плати.

Звернення стягнення на заробітну
плату, пенсію, стипендію та інші доходи
боржника державний виконавець
виносить постанову, яка надсилається
для виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі, фізичній
особі - підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Звернення стягнення на пенсію
здійснюється відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відрахування з пенсії провадяться в
установленому законом порядку на
підставі судових рішень, ухвал,
постанов і вироків (щодо майнових
стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії
обчислюється з суми, що належить
пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш
як 50 відсотків її розміру: на утримання
членів сім'ї (аліменти), на
відшкодування збитків від розкрадання
майна підприємств організацій, на
відшкодування пенсіонером шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку
зі смертю потерпілого, на повернення
переплачених сум заробітної плати в
передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути
відраховано не більш як 20 відсотків
пенсії (ч.2 ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 №1058-IV ).

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що у зв'язку із
наявною заборгованістю фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування управлінням
Пенсійного фонду України в м.Алчевську
Луганської області були сформовані
вимога №147-У від 03.03.2012 на суму 2276,07 грн.
за період з січня по липень 2011 року та
вимога №Ф-557 від 03.04.2012 на суму 1698,23 грн.
за період з серпня по грудень 2011 року.

06 квітня 2012 року Відділом державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції
Луганської області відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області №147-У від 03.03.2012 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 2276,07 грн., про що
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження від 06.04.2012 ВП
№32047024 (а.с. 116).

13 квітня 2012 року у виконавчому
провадженні ВП №32047024 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 2276,07 грн. винесена
постанова про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 53,72 грн. та постанова про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
227,61 грн. (а.с. 114,115).

25 жовтня 2012 року Відділом державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції
Луганської області відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області №557 від 03.04.2012 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 1442,71 грн., про що
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження від 25.10.2012 ВП
№34966962 (а.с. 78).

01 листопада 2012 року у виконавчому
провадженні ВП №34966962 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 1442,71 грн. винесена
постанова про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 36,82 грн. та постанова про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
144,27 грн. (а.с. 79, 80).

31 жовтня 2012 року Відділом державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції
Луганської області відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області №557 від 03.04.2012 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 255,52 грн., про що
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження від 25.10.2012 ВП
№35060654 (а.с. 78).

07 листопада 2012 року у виконавчому
провадженні ВП №35060654 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 255,52 грн. винесена
постанова про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 36,82 грн. та постанова про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
25,55 грн. (а.с. 76, 77).

Утримання заборгованості з єдиного
внеску за вимогами №147-У від 03.03.2012 та
№Ф-557 від 03.04.2012 проводилось
управлінням Пенсійного фонду в
м.Алчевську Луганської області в
пропорційному порядку згідно приписів
статті 44 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, що
підтверджується карткою особового
рахунку фізичної особи-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування та відомостями про
відрахування (а.с. 131-133, 135, 136).

В подальшому вимога №Ф-557 від 03.04.2012
була оскаржена позивачем до суду, та
згідно Постанови Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2013 року справа №2а/1270/9259/2012
вимога управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області про сплату боргу №Ф-557 від
03.04.2012 на суму 1698,23 грн. визнана
протиправною та скасована (а.с. 6-7).

Вимога №147-У від 03.03.2012 на суму 2276,07 грн.
позивачем в судовому порядку не
оскаржена, що не заперечувалось
сторонами під час судового розгляду.

З 01 березня 2013 року утримання з пенсії
позивача за вимогою №Ф-557 від 03.04.2012
було зупинено.

Згідно Акта управління Пенсійного
фонду України в м.Алчевську Луганської
області №3 від 21 червня 2013 року ОСОБА_1
списана заборгованість до Пенсійного
фонду України на суму 1698,23 грн. (а.с. 137).

19 лютого 2013 року управлінням
Пенсійного фонду України в м.Алчевську
Луганської області на ім'я ОСОБА_1 була
сформована вимога №Ф-557 про сплату
боргу на суму 4550,96 грн. за період 2011 рік
та за січень-серпень 2012 року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2013
року справа №812/2736/13-а, яка ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05 червня 2013
року залишена без змін, вимога
управління Пенсійного фонду України в
м.Алчевську Луганської області про
сплату боргу №Ф-557 від 19.02.2013 на суму
4550,96 грн. визнана протиправною та
скасована (а.с. 108-110, 11-112).

Недоїмка, яка рахувалась за ФОП ОСОБА_1
в сумі 4550,96 грн., була списана згідно
Акту управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області №4 від 01 серпня 2013 року (а.с. 138).

З матеріалів справи вбачається, що
зайво утримані у період з 2011-2012 роки з
ОСОБА_1 кошти в розмірі 497,00 грн. були
повернуті управлінням ПФУ в
м.Алчевську Луганської області
позивачу, що підтверджується платіжним
дорученням №106 від 06 серпня 2013 року (а.с.
134) та карткою особового рахунку (а.с. 136).

Отже, як встановлено судом, кошти в сумі
148,60 грн., які були утримані в рахунок
погашення боргу за вимогою №Ф-557 від
03.04.2012 на суму 1698,23 грн., були зараховані
управлінням Пенсійного фонду України в
м.Алчевську Луганської області згідно
положень ч.6 ст.25 Закону №2464 в рахунок
сплати недоїмки у порядку календарної
черговості її виникнення, а саме в
рахунок погашення суми боргу за
вимогою №147-У від 03.03.2012, як раніше
сформованої, не оскарженою в судовому
порядку та чинною.

Судом також встановлено, що 06 травня 2011
року управлінням Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області була сформована вимога №Ф-699-У
на суму боргу в розмірі 1720,80 грн. (а.с. 69).

10 серпня 2011 року Відділом державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції
Луганської області відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області №Ф-699-У від 06.05.2011 про стягнення
з ОСОБА_1 боргу в сумі 1720,80 грн., про що
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження від 10.08.2011 ВП
№28516634 (а.с. 70).

17 серпня 2011 року у виконавчому
провадженні ВП №28516634 про стягнення з
ОСОБА_1 боргу в сумі 1720,80 грн. винесена
постанова про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 53,72 грн. та постанова про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
172,08 грн. (а.с. 71, 72).

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 01 грудня 2013 року за позивачем
рахувалась заборгованість зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за вимогою №Ф-699-У від
06.05.2011 в сумі 189,12 грн., в тому числі це
кошти в сумі 66,08 грн., які на думку
позивача, стягнуті з неї надміру (а.с.
130).

Судом встановлено, що станом на 01 січня
2014 року утримання за вимогою №Ф-699-У від
06.05.2011 з пенсії ОСОБА_1 припинено у
зв'язку із повним погашенням
заборгованості.

У серпні 2012 року у зв'язку із помилковим
зазначенням відділом державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції у
постанові розрахункового рахунку для
відрахування коштів, у позивача
утворилась переплата по погашенню
заборгованості з єдиного внеску в
розмірі 66,08 грн. (а.с. 135, 139-140).

Відповідно до частини 6 ст.25 Закону №2464
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області
стягнуті кошти в сумі 66,08 грн. були
зараховані в рахунок сплати недоїмки у
порядку календарної черговості її
виникнення, а саме в рахунок погашення
суми боргу за вимогою №147-У від 03.03.2012.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області діяло
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України, зокрема Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010
№2464-VI.

Згідно ч.1 ст.69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, оцінюючи надані
сторонами по справі докази у
сукупності, а також те, що відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, на
якого частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності своїх дій та рішень,
довів суду правомірність своїх дій, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення на її користь моральне
відшкодування в сумі 2000 грн., суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Позивачем не зазначено в чому саме
полягає ця шкода, не вказано, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди в сумі 2000 грн., та не надано
доказів, якими це підтверджується.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для задоволення позовних вимог щодо
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в м. Алчевську Луганської
області морального відшкодування в
сумі 2000 грн.

Виходячи з вимог ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа) відповідно до
задоволених вимог.

Згідно ч.1 ст.88 КАС України суд,
враховуючи майновий стан сторони, може
своєю ухвалою зменшити розмір належних
до оплати судових витрат чи звільнити
від їх оплати повністю або частково, чи
відстрочити або розстрочити сплату
судових витрат на визначений строк.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем при зверненні з позовом до
суду був сплачений судовий збір в
розмірі 114,70 грн., що підтверджується
квитанцією від 14.06.2013, тоді як згідно
положень Закону України «Про судовий
збір» від 08.07.2011 №3674-VI позивач повинна
була сплатити 1720,50 грн. (а.с. 2).

В судовому засіданні позивач просила
звільнити її від сплати решти судового
збору в розмірі 1605,80 грн. у зв'язку із
скрутним майновим станом.

Беручи до уваги те, що позивач є
пенсіонеркою та її тяжкий матеріальний
стан, суд вважає можливим звільнити
ОСОБА_1 від судових витрат у вигляді
сплати судового збору в розмірі 1605,80
грн.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні 04 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено на 10 лютого 2014 року, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м.Алчевську Луганської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
відділ державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції Луганської області про
стягнення коштів, відмовити повністю.

Звільнити позивача від сплати решти
судового збору.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд, у порядку і в строки, встановлені
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова буде складена у
повному обсязі. 10 лютого 2014 року.

Суддя
К.В. Агевич