Справа № 2а-2651/09/0770
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 р.

Справа № 876/11657/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року про закриття провадження
по справі №2а - 2651/09/0770 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Регіональне управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України в Закарпатській
області, Управління Державного
казначейства України в Закарпатській
області, ОСОБА_2 як колишній начальник
Закарпатського обласного управління
державного регулювання виробництва та
обігу алкоголю і тютюну
Держалкогольтютюну Мінфіну України
про визнання дій та бездіяльності
неправомірними, стягнення
матеріальної та моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області з адміністративним позовом до
Міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Регіональне управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України в Закарпатській
області, Управління Державного
казначейства у Закарпатській області,
ОСОБА_2 як колишній начальник
Закарпатського обласного управління
державного регулювання виробництва та
обігу алкоголю і тютюну
Держалкогольтютюну Мінфіну України і
просила стягнути з Міського відділу
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції заподіяну їй
матеріальну шкоду в розмірі 15 447
гривень 96 коп. та моральну шкоду в сумі
100 000 гривень.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням
Ужгородського міського суду
Закарпатської області від 08 жовтня 2001
року із 29 серпня 2000 року її поновлено на
роботі на посаді головного спеціаліста
по ліцензуванню відділу контролю за
обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Закарпатського
обласного управління державного
регулювання виробництва та обігу
алкоголю і тютюну, а також цим же
рішенням стягнуто з відповідача у
цивільній справі на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу. Ухвалою суду апеляційної
інстанції від 18 грудня 2001 року рішення
суду першої інстанції було залишено
без змін і тому 24 січня 2002 року було
видано виконавчий лист №2 - 271, який на
той час вже не підлягав виконанню у
зв'язку із виключенням Закарпатського
обласного управління державного
регулювання виробництва та обігу
алкоголю і тютюну із ЄДРПОУ з 18 грудня
2001 року. Також, 06 серпня 2002 року судом
першої інстанції був виданий наступний
виконавчий лист із зміненим порядком
виконання рішення суду в частині
стягнення з Регіонального управління
департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних
товарів Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
на її користь середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в період із 29
серпня 2000 року по 08 жовтня 2001 року у
розмірі 4 564 гривні 17 коп., на підставі
якого 08 серпня 2002 року державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження. Проте заробітна плата за
час вимушеного прогулу згідно з
рішенням суду їй не була виплачена.
Вважає, що у зв'язку із невиконанням у
цій частині судового рішення упущена
матеріальна вигода становить 15 447
гривень 96 коп. і складається із
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та середньомісячного
заробітку за весь час до подання
позову. Крім цього, їй заподіяно
моральну шкоду, яку вона оцінює 100 000
гривень.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року провадження у даній справі
закрито.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала до
Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, у якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
недоведеність обставин справи, які суд
вважав встановленими, просить
скасувати ухвалу, як таку, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції .

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що твердження суду про
необхідність розгляду даної справи в
порядку цивільного судочинства є
помилковими і надуманими, оскільки
судами вищих інстанцій неодноразово у
своїх рішеннях зазначалося про
необхідність розгляду її вимог до
Ужгородського міського відділу
державної виконавчої служби в порядку
адміністративного судочинства
Закарпатським окружним
адміністративним судом. Також, як
зазначає позивач, суд першої інстанції
грубо порушив її процесуальні права,
позбавивши її права знати про день, час
та місце судового засідання по справі.
В судове засідання вона не прибула з
поважних причин, оскільки готувала
заяву про зміну позовних вимог. Крім
цього, провадження у справі підлягало
зупиненню у зв'язку з неможливістю
розгляду даної справи до вирішення
іншої справи.

Особи, які беруть участь у справі, не
прибули в судове засідання та не
направили в судове засідання
представників, хоча належним чином та у
встановленому законом порядку були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання. При цьому, від осіб,
які беруть участь у справі, відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі та участі їх представників. У
зв'язку з наведеним та у відповідності
до ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в порядку письмового провадження за
наявними у справі доказами.

Вислухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та правильність правової оцінки
обставин справи судом першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів апеляційного
суду приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та
умотивовуючи свої висновки, суд першої
інстанції виходив з того, що
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
відкрито в порядку, встановленому
нормами ЦПК України, тому і дана справа
є справою, що підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.
Відтак, як зазначає суд першої
інстанції, цивільна справа за позовом
ОСОБА_1 не підлягає розглядові в
порядку адміністративного
судочинства.

Крім цього, суд першої інстанції
зазначає, що у відповідності до ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року та згідно ст. 206 ч.3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративні суди не
наділені повноваженнями повертати чи
передавати справи до іншого суду для
розгляду їх в порядку іншого
судочинства, однак, в
адміністративного суду відсутні також
повноваження для розгляду інших (крім
справ адміністративної юрисдикції)
справ, в тому числі, цивільних справ.

Виходячи з наведеного та у
відповідності до ст. 157 ч. 1 п. 1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції прийшов
до висновку, що провадження у даній
справі слід закрити.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суд
першої інстанції з огляду не таке.

Як убачається із матеріалів справи, 5
серпня 2005 року ОСОБА_1 звернулась до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом до
міськвідділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції, за участі третіх
осіб: Регіонального управління
Департаменту з питань адміністрування
акцизного збору і контролю за
виробництвом та обігом підакцизних
товарів Державної податкової
адміністрації України у Закарпатській
області, управління Держказначейства у
Закарпатській області, ОСОБА_2, як
колишній начальник Закарпатського
обласного управління державного
регулювання виробництва та обігу
алкоголю і тютюну Держалкогольтютюну,
і просила стягнути з відповідача
заподіяну їй матеріальну шкоду в сумі 15
447 гривень 96 коп. та заподіяну їй
моральну шкоду в сумі 100 000 гривень.

18 квітня 2006 року позивачем подано заяву
про зміну позовних вимог, згідно якої
позивач просить покласти обов'язок
щодо відшкодування шкоди, заподіяної
їй неправомірними діями та
бездіяльністю МВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції на
Державну виконавчу службу у місті
Ужгород, визнати дії та бездіяльність
Державної виконавчої служби у місті
Ужгород неправомірними та стягнути з
відповідача на її користь заподіяну
матеріальну шкоду в розмірі 18 256
гривень 68 коп. і 100 000 гривень моральної
шкоди.

При цьому, ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду від 9 серпня 2005
року позовну заяву ОСОБА_1 у цивільній
справі прийнято до розгляду у
відповідності до ст. ст. 136 - 138
Цивільного процесуального кодексу
України.

Тобто, провадження у справі за вказаним
позовом відкрито за правилами
цивільного судочинства.

Згідно ст. 1 Кодексу адміністративного
судочинства України, цей Кодекс
визначає юрисдикцію, повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
адміністративних справ, порядок
звернення до адміністративних судів та
порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Здійснення провадження в
адміністративних справах у суді першої
інстанції передбачає обов'язковість
відкриття провадження в
адміністративній справі для
можливості здійснення провадження у
ній.

Згідно ст. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду публічно -
правовий спір, у якому хоча б однією зі
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень;
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Статтями 2, 4, 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено завдання адміністративного
судочинства та порядок реалізації
права на судовий захист у сфері
публічно правових відносин. Зокрема,
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб у
сфері публічно правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушено
її права та інтереси і на вказаний спір
поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

З огляду на вищевикладені обставини та
зазначені норми Кодексу
адміністративного судочинства
України, висновок суду першої
інстанції про те, що дана справа не
підлягає розглядові в порядку
адміністративного судочинства, на
думку колегії суддів апеляційного
суду, підтверджений матеріалами
справи, а відтак є законним та
обґрунтованим.

Так як судом першої інстанції
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 не відкривалося, а
дана справа була розпочата розглядом у
зв'язку з відкриттям провадження в
цивільній справі, вказана справа не
можу бути розглянута в порядку
адміністративного судочинства
Закарпатським окружним
адміністративним судом .

Відповідно до ст. 157 ч. 1 п. 1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Тобто наявні у справі матеріали
підтверджують обставин, на які
посилається суд першої інстанції, як на
підставу прийняття оскаржуваного
судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи. Згідно ст. 165 Кодексу
адміністративного судочинства України
у мотивувальній частині ухвали
зазначаються мотиви, з яких суд дійшов
до певних висновків, і закон, яким
керувався суд при постановленні
ухвали.

Суд першої інстанції в даному випадку
дотримався вищевказаних положень
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання та невідповідність
висновків суду обставинам справи
згідно ст. 204 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставами для
скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

Проте, колегія суддів вважає, що в
апеляційній скарзі не зазначено
обставин, які могли бути підставою для
такого висновку.

У зв'язку з цим апеляційний суд не
вбачає підстав для скасування ухвали
суду першої інстанції і відповідно -
задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Закарпатського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року про закриття провадження
по справі №2а - 2651/09/0770 за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Міського відділу державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Регіональне управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України в Закарпатській
області, Управління Державного
казначейства України в Закарпатській
області, ОСОБА_2 як колишній начальник
Закарпатського обласного управління
державного регулювання виробництва та
обігу алкоголю і тютюну
Держалкогольтютюну Мінфіну України
про визнання дій та бездіяльності
неправомірними, стягнення
матеріальної та моральної шкоди - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення особам,
які беруть участь у справі, копії
ухвали і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський