Справа № 802/4437/13-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4437/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

позивача - Безпалюк О.В., Сергєєва Н.О.,
представники на підставі довіреностей

відповідача - Пенська О.Ю., Урдзік В.В.,
представники на підставі довіреностей

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінмост і К" на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінмост і К" до
Вінницької митниці Міндоходів
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів , -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вінмост і
К» звернулось до суду з позовом до
Вінницької митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним і скасування рішення про
коригування митної вартості товарів.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про
задоволення позову. В обґрунтування
апеляційної скарги скаржник зазначає,
що відповідачем за наявності
відповідної технічної можливості не
було об'єктивно досліджено митну
вартість товарів, що ввозяться
підприємством, що у свою чергу вказує
на протиправність його дій та
необ'єктивність на необґрунтованість
оскаржуваного рішення.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали вимоги викладені в
апеляційній скарзі та просили її
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, 04.10.2013 на митний пост
"Вінниця-Центральний" до митного
оформлення надано ВМД, якій присвоєно
номер 401090000/2012/020632 від 04.10.2013 р.

В ході контролю за правильністю
визначення митної вартості
встановлено, що документи не містять
всіх відомостей щодо числових значень
складових митної вартості та заявлена
митна вартість товару значно нижча ніж
раніше визнані органами доходів і
зборів митні вартості схожого товару,
митне оформлення яких здійснювалося по
всій митній території України.

У зв'язку з цим, інспектором МП "Вінниця
- Центральний" направлено декларанту
електронне повідомлення з вимогою
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості, які
передбачені ст. 53 МК України.

Декларантом надано частину документів,
які вимагалися митним органом.

Під час розгляду поданих документів,
які підтверджують заявлену митну
вартість товару, встановлено
розбіжності, які унеможливлюють
перевірку числового значення митної
вартості товару.

Окрім цього, під час митного оформлення
виявлена невідповідність даних в
частині заявленої митної вартості та
вартості операцій, раніше визнаних
(визначених) митними органами.

У зв'язку з чим митним органом прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару №401000003/2013/000180/1 від
07.10.2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов зазначив, що у
зв'язку з неможливістю застосування
вказаних методів визначення митної
вартості та через ненаданням
декларантом (позивачем) усіх
документів, що вимагалися митним
органом для підтвердження митної
вартості, Вінницькою митницею
відповідно до ст. 64 МК України прийнято
обґрунтоване рішення про коригування
заявленої митної вартості за резервним
методом визначення митної вартості, з
використанням як джерела числового
значення митні декларації №
401090000/2012/022809 від 30.11.2012 р. та №
401090000/2012/017231 від 24.09.2012 р.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції враховуючи наступні
обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Статтею 57 Митного кодексу України (далі
- МК) встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
визначено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч. 1 ст.58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК
України).

В силу ч. 21 ст.58 МК України використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості повинні бути
об'єктивними, піддаватися обчисленню
та підтверджуватися документально.

Згідно із ч.6 ст.54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Так, інспектором МП "Вінниця -
Центральний" направлено декларанту
електронне повідомлення з вимогою
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості, які
передбачені ст. 53 МК України, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця; виписку з
бухгалтерської документації; каталоги
виробника товару; специфікації
виробника товару; прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; інформація біржових
організацій про вартість товару; інші
документи за власним бажанням
декларанта.

Декларантом на вимогу митного органу
надано частину документів, які
вимагалися митним органом.

Посадовою особою митного органу під
час розгляду поданих документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
товару, встановлено розбіжності, які
унеможливлюють перевірку числового
значення митної вартості товару,
оскільки митна декларація позивача
була складена іноземною мовою та
подана країною відправлення, а також
умови поставки.

Нормами ст. 254 МК України передбачено,
що документи, необхідні для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, що переміщуються через митний
кордон України при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій,
подаються органу доходів і зборів
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна,
або іншою іноземною мовою міжнародного
спілкування. Органи доходів і зборів
вимагають переклад українською мовою
документів, складених іншою мовою, ніж
офіційна мова митних союзів, членом
яких є Україна, або іншою іноземною
мовою міжнародного спілкування, тільки
у разі, якщо дані, які містяться в них, є
необхідними для перевірки або
підтвердження відомостей, зазначених у
митній декларації. У такому разі
декларант забезпечує переклад
зазначених документів за власний
рахунок.

Проте, позивачем не забезпечено
переклад документів країни
відправлення. Разом з тим, митна
декларація країни відправлення
містить два коди товару та ,
які відрізняються від зазначених в
поданій позивачем митній декларації
відповідно , та .

Прайс-лист фірми виробника товару від
06.08.2013 містить 2 позиції товарів, тоді як
Декларантом згідно
товаро-супроводжуючих документів
ввезено 3 позиції товарів. При цьому
згідно інвойсу вартість кориці у
вигляді паличок та подрібненої кориці
відрізняється на 42 %, тоді як в
прайс-листі дана відмінність не є
відображеною.

Також, під час митного оформлення
виявлена невідповідність даних в
частині заявленої митної вартості та
вартості операцій, раніше визнаних
(визначених) митними органами.

Судом апеляційної інстанції
встановлено не відповідність митної
декларації поданої позивачем та митної
декларації країни відправника,
оскільки по-перше з країни виробника
відправлено товар двох позицій, а на
декларування позивачем подано уже
товар трьох позицій крім того вартість
в експортному інвойсі відрізняється
від задекларованої позивачем митної
вартості товару, так мускатний горіх
вартість по інвойсу 49549,98 дол. США (к-ть
5500, в-ть 9009,08 ), у ВМД - 50710 дол. США; касія
(кориця) подрібнена вартість по інвойсу
23618,95 дол. США (к-ть 18500, в-ть 1276,70), у ВМД -
27195 дол. США; касія (кориця) палички
вартість по інвойсу дол. США (к-ть 1008,
в-ть 2187,93), у ВМД - 2540,16 дол. США.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що митним
органом правомірно здійснено
коригування митної вартості товарів, а
тому рішенням суду першої інстанції
правомірно відмовлено в задоволенні
позову.

Таким чином, вимоги апелянта - є
безпідставними, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вінмост і
К", - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
13 лютого 2014 року .

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Курко О. П.