Справа № 813/789/14
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/789/14
адміністративний суд в складі:
головуючий суддя
представника позивача Клака Ю.Г.
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Мостиського району
Львівської області до Мостиської
районної ради про визнання
протиправним та скасування рішення ,-
Прокурор Мостиського району
Львівської області звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Мостиської районної ради про визнання
протиправним та скасування рішення №5
від 28.01.2014 року ХХV позачергової сесії
шостого скликання Мостиської районної
ради «Про визнання Народної ради
колегіальним органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України».
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що прокуратурою
Мостиського району Львівської області
28 січня 2014 року проведено перевірку у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів в Мостиській
районній раді. Так, у ході перевірки
встановлено, що Мостиською районною
радою шостого скликання 28 січня 2014 року
на ХХV позачерговій сесії прийнято
рішення, «Про визнання Народної Ради
України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України». На думку прокурора,
вищенаведене рішення не узгоджується з
положеннями Конституції України та
нормами Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», оскільки,
приймаючи оскаржуване рішення,
Мостиська районна рада вийшла за межі
повноважень, наданих органам місцевого
самоврядування, а тому прийняте нею
рішення є протиправним та підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, з підстав наведених у
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, заперечень на
адміністративний позов не надав, подав
клопотання через канцелярію суду за
вхідним №4526 від 10.02.2014 року про розгляд
справи за відсутності уповноваженого
представника.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об»єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Мостиською
районною радою шостого скликання 28
січня 2014 року на ХХV позачерговій сесії
прийнято рішення №5 «Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України».

Прокурором Мостиського району
Львівської області 28 січня 2014 року
винесено постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
діяльності Мостиської районної ради
при прийнятті рішення 28 січня 2014 року.

За наслідками виявлених під час
перевірки порушень закону, без
внесення подання, Прокурор Мостиського
району Львівської області звернувся до
суду щодо визнання протиправним та
скасування рішення Мостиської
районної ради №5.

Що стосується повноважень позивача на
звернення до суду, суд зазначає
наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про прокуратуру» від 05.11.1991 року
№1789-XII, предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів є,
зокрема, відповідність актів, що
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та
чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України «Про прокуратуру» від 05.11.1991
року №1789-XII передбачено, що прокурор,
без внесення подання, може звернутися
до суду щодо визнання протиправним дій,
рішень чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною
вимогою, прокурор діє як посадова особа
органу державної влади та набуває
статусу позивача.

Щодо правомірності рішення Мостиської
районної ради, яке оскаржується суд
вважає за необхідне зазначити
наступне:

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
(далі - Закон 280/97) (із змінами та
доповненнями на час розгляду справи).

Статтею 5 Закону 280/97 визначено, що в
систему місцевого самоврядування,
серед інших, входять міські ради.

Главою 1 розділу ІІ Закону 280/97
встановлені повноваження сільських,
селищних, міських рад. Зокрема статтями
25 та 26 Закону 280/97 визначено перелік
питань, які віднесені до компетенції
сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 «У справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування)») надано офіційне
тлумачення ч.2 ст.19 Конституції України.
Конституційний суд зокрема зазначив,
що органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Рішенням №5 «Про визнання Народної
ради України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України» Мостиська районна рада
вирішила:

1. Визнати Народну Раду
України колегіальним органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України, повноваження на
створення якого надані рішенням
Всенародних зборів громадян, які
відбулися 19 січня 2014 року на Майдані
Незалежності у місті Києві;

2. Рекомендувати сільським,
міським радам Мостиського району
невідкладно скликати позачергові
сесії відповідних рад для розгляду та
прийняття рішення щодо визнання
Народної Ради України колегіальним
органом, уповноваженим представляти
інтереси народу України, а також для
самостійного виконання делегованих
повноважень місцевих органів
державної влади;

3. Контроль за виконанням
цього рішення покласти на голову
районної ради.

Як вбачається з преамбули рішення №5,
воно прийняте на підставі ст.5 розділу І
та розділу ХІ Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» з метою
реалізації права народу України на
самовизначення та безпосереднє
здійснення влади, в зв»язку з
узурпацією влади Президентом України
та Верховною Радою України через
прийняття 16 січня 2014 року в
неконституційний спосіб ряду законів,
які ведуть до встановлення диктатури в
державі та звужують зміст і обсяг
існуючих конституційних прав і свобод
громадян.Аналізуючи кожен пункт
вищенаведеного рішення та рішення
загалом, суд прийшов до переконання про
його протиправність виходячи з
наступного:

Так, ст.6 Конституції України
передбачено, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову. Органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України. Крім того, нормами
Основного закону визначено органи, на
які покладається реалізація
законодавчої, виконавчої та судової
функцій.

Суд вважає безпідставним та
необґрунтованим посилання у
преамбулі прийнятого рішення на ст.5
Конституції України. Так, вказана норма
визначає, що народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. Проте, цією нормою і
передбачено, що ніхто не може
узурпувати державну владу.

Крім того, Конституційний суд України
своїм рішенням у справі №1-5/2005 за
конституційним поданням 60 народних
депутатів України про офіційне
тлумачення положень частини першої
статті 103 Конституції України в
контексті положень її статей 5, 156 та за
конституційним зверненням окремих
громадян дав офіційне тлумачення
положень частин другої, третьої,
четвертої статті 5 Конституції України
(справа про здійснення влади народом).
Згідно тлумачення Конституційного
суду України, положення частини
другої статті 5 Конституції України
«носієм суверенітету і єдиним
джерелом влади в Україні є народ» треба
розуміти так, що в Україні вся
влада належить народові. Влада народу є
первинною, єдиною і невідчужуваною та
здійснюється народом шляхом вільного
волевиявлення через вибори,
референдум, інші форми безпосередньої
демократії у порядку, визначеному
Конституцією та законами України,
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, сформовані
відповідно до Конституції та законів
України.

Положення частини четвертої статті 5
Конституції України «ніхто не може
узурпувати державну владу» треба
розуміти як заборону захоплення
державної влади шляхом насилля або в
інший неконституційний чи незаконний
спосіб органами державної влади та
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, громадянами чи їх
об'єднаннями.

Згідно вимог ст.69 Закону України «Про
Конституційний Суд України» рішення і
висновки Конституційного суду є
обов'язковим до виконання.

Вищенаведене дозволяє суду прийти до
висновку, що ні нормами Конституції,
ані нормами жодного іншого
законодавчого акту не передбачено таку
форму (орган) здійснення народовладдя
як Народна рада України, а визнання
такої органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України
не входить до компетенції Мостиської
районної ради та суперечить ч.4 ст.5
Конституції України щодо заборони
узурпації державної влади.

Разом з тим, статтями 25 та 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» не передбачено права районної
ради на вирішення зазначеного роду
питання, а як зазначено вище такі
питання відносяться до компетенції
інших органів держаної влади.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач,
представляючи спільні інтереси
територіальної громади Мостиського
району та приймаючи від її імені
оскаржуване рішення, вирішив питання,
які не належать до його компетенції,
оскаржуване рішення прийняте не на
підставі та не у межах повноважень, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому є протиправним.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання про
задоволення позову Прокурора
Мостиського району Львівської області
про визнання протиправним та
скасування рішення ХХV позачергової
сесії шостого скликання Мостиської
районної ради від 28 січня 2014 року №5
«Про визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України».

Судові витрати відповідно до положень
ст. 94 КАС України з сторін не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 143, 128, 159-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення №5 від 28.01.2014 року ХХV
позачергової сесії шостого скликання
Мостиської районної ради «Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України».

Скасувати заходи забезпечення
адміністративного позову, вжиті
ухвалою суду від 10 лютого 2014 року про
зупинення дії рішення Мостиської
районної ради від 28.01.2014 року №5 «Про
визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України».

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, передбаченому ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в строк
та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено 14
лютого 2014 року.

Суддя

Гулкевич І.З.