Справа № 2а-608/10/1605
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/27918/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області на
постанову Гребінківського районного
суду Полтавської області від 08
листопада 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 20 вересня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Головного управління праці та
соціального захисту населення у
Полтавській області, управління праці
та соціального захисту населення
Гребінківської районної державної
адміністрації Полтавської області про
стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Гребінківського районного
суду Полтавської області від 08
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області, позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Гребінківської
районної державної адміністрації
Полтавської області провести
нарахування, а Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області виплатити ОСОБА_4
недоплачену суму щомісячних виплат на
дитину шкільного віку за період з 01.01.2005
року по 31.12.2005 рік, з 09.07.2007 року по 31.12.2007
рік, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 рік, з 01.01.2009
року по 30.06.2010 рік, відповідно п.6 ч.1 ст. 30
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної
заробітної плати з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої на
момент виплат, з урахуванням
проведених виплат.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області звернувся
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати, провадження у
справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 має статус учасника
ліквідації наслідків Чорнобильської
АЕС, 2-ї категорії. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
нього народилась донька - ОСОБА_5, яка до
досягнення 18- річного віку мала статус
дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи. ОСОБА_5 у 2010
році закінчила Гребінківську гімназію
та за період навчання мала право на
отримання щомісячної виплати на дитину
шкільного віку в розмірі 50 %
мінімальної заробітної плати як
дитина, яка народилась після 22 .04.1986
року.

26.07.2010 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача з заявами щодо надання
відомостей про нарахування та виплату
вказаної допомоги, де йому повідомили,
що нарахування та виплата щомісячної
компенсації за час навчання доньки
виплачувалась згідно Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року №836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильсьької катастрофи» в межах
бюджетних асигнувань.

Суди попередніх інстанцій частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
прийшли до висновку, що відповідачами
порушено його право на отримання
щомісячних виплат на дитину шкільного
віку у розмірі встановленому п.6 ч.1 ст.30
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Відповідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року, крім осіб, зазначених у частині 1
цієї статті, до потерпілих від
Чорнобильської катастрофи належать
неповнолітні діти, зазначені в статті 27
цього Закону.

Згідно п.5 частини 1 ст. 27 вказаного вище
Закону, до дітей, потерпілих від
Чорнобільської катастрофи, належать
неповнолітні діти, які народились
після 26 квітня 1986 року від батька, який
на час настання вагітності матері мав
підстави належати до категорії 1,2 або 3
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Вказана обставина
встановлена судами та підтверджена
матеріалами справи.

Також, відповідно п.6 ч.1 ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» (
в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин), потерпілим
дітям та їх батькам надаються
передбачені соціальні компенсації та
пільги, гарантовані державою, зокрема
щомісячна додаткова виплата в розмірі
50 % мінімальної заробітної плати
незалежно від інших виплат на кожну
дитину шкільного віку, яка евакуйована
із зони відчуження або народилась
після 26 квітня 1986 року від батька, який
на час настання вагітності матері, має
підстави належати до 1, 2 або 3 категорії
постраждалих від Чорнобильської
катастрофи.

Згідно ч. 7 ст. 48 вказаного Закону,
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент проведення
виплати.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що вказана
виплата повинна проводитись
відповідно вимог Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
визначення її розміру Постановою
Кабінету Міністрів України звужує
встановлений законом обсяг прав
позивача.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку, що при розгляді справи судами
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області залишити без
задоволення.

Постанову Гребінківського районного
суду Полтавської області від 08
листопада 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 20 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: