Справа № 2а-5747/10/1370
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
Справа № 29703/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

при секретарі судового засідання -
Гелецького П.В.,

за участю:

представник позивача -
Хащівської І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2010
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова до
Відділу Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області в особі Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби про
визнання неправомірними дій та
скасування постанови про накладення
штрафу від 14.06.2010 р. ВП № 17762478, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
звернулося з позовом до Відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області в особі Підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби про скасування
постанови від 14.06.2010 р. ВП № 17762478 про
накладення штрафу в розмірі 510 грн..

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що постанова про
накладення штрафу винесена без
врахування обставин, що впливають на
можливість добровільного виконання
судового рішення за яким відкрито
виконавче провадження, а тому є
незаконною та підлягає скасуванню.
Оскільки, виплата разової грошової
допомоги стягувану, здійснюються за
рахунок коштів Державного бюджету
України на відповідні роки. Крім того,
вважає, що підстав для виконання даного
судового рішення не має, так як Закон
України «Про державний бюджет України
на 2010 р.» не затверджені, а на
законодавчому рівні не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункова величина для
підвищення пенсії згідно з ст..6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Кошти державного бюджету на
виплату надбавки до пенсії не
надходили. Відповідно підвищення до
пенсії не може бути проведено. Також
вважає, що відповідачем в порушення
норм Закону України «Про виконавче
провадження» не зупинено виконавче
провадження.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2010
року, в позові відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задоволити позовні
вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
Львівським окружним адміністративним
судом видано виконавчий лист № 2а-6424/2008
від 02.12.2009 року відповідно до якого
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
зобов'язано нарахувати і виплатити на
користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 01.11.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.10.2008 року з врахуванням
виплачених сум.

На підставі вищезгаданого виконавчого
листа 03.03.2010 року підрозділом
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області відкрито виконавче
провадження та надано боржнику строк
для добровільного виконання рішення
суду до 10.03.2010 року.

Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова подало
до начальника підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області клопотання про зупинення
виконавчого провадження до вирішення
питання затвердження державного
бюджету та до винесення апеляційним
судом ухвали про роз'яснення судового
рішення.

Державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області 14.06.2010 року винесено постанову
про накладення штрафу на Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова в
розмірі 510 грн. за невиконання рішення
суду без поважних причин у строк
встановлений державним виконавцем.

Відповідно до ст.255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Як досліджено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
апелянтом не виконано судове рішення,
яким його зобов'язано виплатити
підвищення до пенсії.

Вищезгадане судове рішення набрало
законної сили, а докази вмотивованого
зупинення його виконання судом
касаційної інстанції - відсутні.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
виконавче провадження», примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів. Відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню такі
виконавчі документи, як виконавчі
листи, що видаються судами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
винесеній постанові державний
виконавець встановлює строк для
добровільного виконання рішення, який
не може перевищувати семи днів, а
рішень про примусове виселення -
п'ятнадцяти днів, та попереджає
боржника про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

За змістом ст. 87 зазначеного Закону, у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, та рішення про
поновлення на роботі, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від двадцяти до
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян та призначає новий
строк для виконання. У разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин, державний виконавець
у тому ж порядку накладає штраф на
боржника у подвійному розмірі.

Тому, колегія суддів погоджується з
викладеним переконанням суду першої
інстанції про те, що державний
виконавець виніс постанову про
накладення штрафу на боржника в межах
наданих йому повноважень.

А тому, твердження апелянта про
незаконність постанови про накладення
штрафу у зв'язку із зверненням апелянта
із заявою про роз'яснення судового
рішення не береться судом до уваги,
оскільки відповідно до ч. 2 ст. 170 КАС
України, подання заяви про роз'яснення
судового рішення допускається, якщо
воно ще не виконано або не закінчився
строк на протязі якого судове рішення
може бути подане для примусового
виконання. Проте, положення
зазначеної вище статті КАС України не
передбачають можливості зупинення
виконавчого провадження. Натомість,
обставини що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження,
передбачені ст. 34 Закону України «Про
виконавче провадження», серед яких
відсутня така обставина, як звернення
сторони виконавчого провадження з
заявою про роз'яснення судового
рішення чи клопотанням про зупинення
виконавчого провадження.

Відтак, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст.200 КАС
України, правильно встановив обставини
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст.
198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 08 липня 2010
року у справі № 2а-5747/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 10.02.2014 року