Справа № К/9991/62646/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/62646/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юнайтед
Фудс" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.02.2010р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.08.2011р. у справі № 2а-18115/10/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юнайтед Фудс" до
Київської регіональної митниці про
визнання незаконним рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Фудс»
звернулось з позовом до Київської
регіональної митниці, у якому просило:

- скасувати рішення відповідача №
100000006/2010/71034/1 від 18.10.2010 в частині
визначення митної вартості Оливкової
олії рафінованої як такого, що винесено
з порушенням процедури визначення
вартості товару та невірним його
визначенням;

- стягнути з державного бюджету України
надмірно нарахованих та сплачених
платежів у сумі 6320,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на протиправність дій
митниці щодо самостійного визначення
митної вартості та необґрунтованим
витребуванням у позивача додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товару.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.02.2010р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.08.2011р., в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15.02.2010р. та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.08.2011р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юнайтед Фудс"
звернулось з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на те, що при
прийнятті зазначених судових рішень
було порушено норми матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на касаційну скаргу,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 18.10.2010р. позивачем до
Київської регіональної митниці подано
вантажну митну декларацію
№100000019/2010/659895 від 15.10.2010р., якою
задекларовано товар: - оливкова олія
першого холодного віджиму у скляних
пляшках для використання як продукт
харчування з визначенням загальної
митної вартості 18866,64 Євро; - оливкова
олія рафінована з визначенням
загальної митної вартості 15268,80 Євро.

Зазначена митна вартість була
визначена відповідно до ціни
зовнішньоекономічного договору №1/10/М
від 15.06.2010 та інвойсу від 08.10.2010р.

Рішенням № 100000006/2010/715034/1 відповідач
визначив митну вартість товару, не
погоджуючись з якою позивача подав
скаргу №22 від 01.11.2010р. з вимогою її
скасувати та видати довідку про
повернення з державного бюджету
надмірно сплачених платежів у сумі
6320,51грн. Листом від 19.11.2010р. №11/7-10.16/14390
Київська регіональна митниця
повідомила, що підстави для розгляду
справи по суті відсутні.

Позивач вважає, що митна оцінка товару
проведена відповідачем з порушенням
норм чинного законодавства України,
оскільки позивачем були надані митному
органу всі необхідні документи у
підтвердження митної вартості товару,
які відповідають характеру угоди. У
зв'язку з цим, позивач звернувся до суду
із даним позовом.

Отже, предметом даного спору є
правомірність визначення митної
вартості товару.

Відповідно до ст. 1 Митного кодексу
України від 17.11.2002р. (далі - МК України)
митна декларація - письмова заява
встановленої форми, яка подається
митному органу і містить відомості
щодо товарів і транспортних засобів,
які переміщуються через митний кордон
України, необхідні для їх митного
оформлення або переоформлення.

Згідно зі ст. 86 МК України митна
декларація приймається та
реєструється митним органом у порядку,
що визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Подання митної декларації повинно
супроводжуватися наданням митному
органу комерційних супровідних та
інших необхідних документів, перелік
яких визначається Кабінетом Міністрів
України або уповноваженим ним органом.
Митна декларація приймається митним
органом, якщо встановлено, що в ній
містяться всі необхідні відомості і до
неї додано всі необхідні документи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 265
МК митний орган, що здійснює контроль
за правильністю митної оцінки товарів
з урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митну вартість не може бути
визначено за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів вважає, що у разі незгоди
Митниці із митною вартістю
імпортованого товару, вона відповідно
до вимог статті 266 МК зобов'язана
провести процедуру консультацій, у
ході яких мала б дійти висновків щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів,
при цьому кожний наступний метод
застосовується у разі неможливості
застосування попереднього із
наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може
бути визначена за першим методом,
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Таким чином, судам попередніх
інстанцій під час розгляду справи
необхідно було з'ясувати, чи була
проведена процедура консультацій між
декларантом та митницею, щодо
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів.

Також, судами не надано оцінку тій
обставині, що митницею було
застосовано шостий (резервний) метод
визначення митної вартості товару,
водночас, рішення про визначення
митної вартості не містять будь-яких
пояснень стосовно неможливості
застосування попередніх п'яти методів.

Обов'язок суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
подати додаткові документи на вимогу
митного органу встановлений ч.2 ст. 264
Митного кодексу України, а також
пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006р.

За ст. 267 МК України перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними.

Колегія суддів дійшла висновку, що зі
змісту норм пункту 14 Порядку
декларування митної вартості товарів
та частини четвертої статті 266 МК
України убачається, що позивач не
зобов'язаний надавати повний перелік
документів, визначених пунктом 11
зазначеного Порядку. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Отже, судам необхідно дослідити, чи
було достатньо тих доказів, що були
подані позивачем, для визначення
митної вартості товару за першим
методом, а також наявність підстав у
Митниці для сумніву у достовірності
заявленої митної вартості товару.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність дій чи бездіяльність
суб'єкту владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Під час нового розгляду судам також
необхідно встановити, чи здійснено
позивачем на час розгляду справи митне
оформлення вантажу, та як наслідок,
можливі способи захисту позивачем
порушеного права.

Також, поза увагою судів залишилося не
з'ясованим питання, чи було позивачу
(декларанту) виставлено картку відмови
у прийнятті митної декларації.

У зв'язку з наведеним, неможливо і
надати оцінку щодо його правомірності
дій митниці.

З урахуванням наведеного судова
колегія дійшла висновку, що рішення
судів вимогам ст. 159 КАС України не
відповідають. Неповнота у встановленні
фактичних обставин справи не дає
можливості суду касаційної інстанції
визначитись в правильності правової
оцінки позовних вимог, проведеної
судами попередніх інстанцій.
Відповідно до приписів ст. 220 КАС
України допущені порушення не можуть
бути перевірені і усунуті судом
касаційної інстанції.

З огляду на викладене, судові рішення,
ухвалені у даній справі, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справу суду
належить усунути недоліки, викладені у
мотивувальній частині ухвали і
правильно застосувати до спірних
правовідносин норми матеріального
права.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юнайтед
Фудс" задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.02.2010р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.08.2011р.
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: