Справа № 2а/0570/13196/2012
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/372/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі міста Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Державної казначейської
служби України у Кіровському районі
міста Донецька, третя особа -
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі міста Донецька про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до управління Державної
казначейської служби України у
Кіровському районі міста Донецька,
третя особа - управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
міста Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії. Просила стягнути з
Державного бюджету України на її
користь збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у зв'язку із
придбанням автомобіля у розмірі 15852, 42
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2012
року позов задоволено. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_2, збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у зв'язку із
придбанням автомобіля у розмірі 15852,42
грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 грудня 2012
року, апеляційну скаргу третьої особи
залишено без задоволення, а постанову
першої інстанції - без змін.

У касаційній скарзі третя особа, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм матеріального права, просить їх
скасувати та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга відповідача задоволенню не
підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем 16 травня 2012
року придбано автомобіль «Lexus RX 350»
номер кузова НОМЕР_1, що
підтверджується Договором
купівлі-продажу від 16 травня 2012 року №
542.

29 травня 2012 року при реєстрації даного
автомобіля в органах ДАІ позивачем
сплачено збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 3 % від
вартості автомобіля (15852,42 грн.), що
підтверджується меморіальним ордером
№ 1138850 про сплату збору у розмірі 15852,42
грн.

З свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 видно, що
транспортний засіб: марка - LEXUS, модель -
RX 350 3.5L, номер шасі - НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2
зареєстровано на ОСОБА_2.

17 вересня 2012 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі міста Донецька з
заявою про повернення примусово
сплачених коштів у розмірі 15852,42 грн.
однак їй було відмовлено.

Пунктом 7 статті 1 Закону України ,,Про
збір на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначено
вичерпний перелік осіб - платників
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року № 1740, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на такі
автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі,
у тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення
Порядку суперечили вимогам Закону
України ,,Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у частині регулювання
правовідносин зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5),
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
вирішенні цього спору пріоритетними є
норми Закону № 400/97-ВР.

Враховуючи те, що посилання третьої
особи в касаційній скарзі на порушення
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді даної справи, а судами
повно та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішеннях, які належним чином
мотивовані і за своїм змістом та формою
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі міста Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Державної
казначейської служби України у
Кіровському районі міста Донецька,
третя особа - управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
міста Донецька про зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді
К.С.
Винокуров

С.В. Головчук