Справа № 805/321/14
Суддя: Мальцева Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 р.
Справа №805/321/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14:31 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді
Мальцевої Н.Г.

за участі секретаря судового засідання
Ростова Я.С.

позивач не з'явився

представника позивача
ОСОБА_2, діє на підставі дов. від 06.09.2013
року

представника відповідача
Шпекторовської Л.Я., діє на підставі
дов. №76 від 22.01.2014 року

третя особа ОСОБА_4
не з'явився

третя особа ОСОБА_5 не
з'явився

представника третьої особи
ОСОБА_6, діє на підставі дов. від 18.06.2013
року

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_7, яка мешкає у
м.Донецьку,

до Відділу Державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції

третя особа, ОСОБА_4, який мешкає у
м.Донецьку,

третя особа, ОСОБА_5, який мешкає у
м.Донецьку

про визнання протиправними дій,
скасування акту опису майна

ОСОБА_7 (далі - позивач) звернулася до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділу Державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції (далі - ВДВС,
відповідач), третя особа, ОСОБА_4, третя
особа, ОСОБА_5, про визнання
протиправними дій та скасування акту
опису й арешту майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на невідповідність дій
відповідача діючому законодавству
України при складанні акту опису й
арешту майна - 1/3 частини будинку
АДРЕСА_1 від 29.05.2012 року, оскільки, за
твердженням позивача, були порушені
законні права неповнолітньої дитини -
ОСОБА_8, яка є користувачем майна,
арештованого за спірним актом. За таких
обставин, ОСОБА_7 просила визнати
протиправними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції
м.Донецька Кормильцева Андрія
Володимировича по складанню акту опису
й арешту майна - 1/3 частини будинку
АДРЕСА_1 від 29.05.2012 року; скасувати акт
опису й арешту майна - 1/3 частини
будинку АДРЕСА_1 від 29.05.2012 року,
складений державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м.Донецька Кормильцевим
Андрієм Володимировичем.

Згідно зі статтею 51 Кодексу
адміністративного судочинства України
крім прав та обов'язків, визначених у
статті 49 цього Кодексу, позивач має
право в будь-який час до закінчення
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог або
відмовитися від адміністративного
позову. Позивач має право відмовитися
від адміністративного позову у суді
апеляційної чи касаційної інстанції до
закінчення відповідно апеляційного чи
касаційного розгляду. Позивач має
право до початку судового розгляду
справи по суті змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

15.01.2014 року позивачем до канцелярії
суду була подана заява про зміну
предмету позову, згідно з якою позивач
просив визнати протиправними дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м.Донецька Кормильцева Андрія
Володимировича по складанню акту опису
й арешту майна - 1/3 частини будинку
АДРЕСА_1 від 29.05.2012 року; визнати
протиправними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції
м.Донецька Шпекторовської Лідії Яківни
по складанню акту опису й арешту майна -
земельної ділянки площею 0,02 га,
розташованої по АДРЕСА_1 для ведення
особистого підсобного господарства
від 04.12.2012 року; визнати протиправними
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м.Донецька Шпекторовської
Лідії Яківни по складанню акту опису й
арешту майна - земельної ділянки площею
0,1 га, розташованої по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель від 04.12.2012 року;
скасувати акт опису й арешту майна - 1/3
частини будинку АДРЕСА_1, складений
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м.Донецька Кормильцевим
Андрієм Володимировичем 29.05.2012 року;
скасувати акт опису й арешту майна -
земельної ділянки площею 0,02 га,
розташованої по АДРЕСА_1 для ведення
особистого підсобного господарства,
складений державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Шпекторовською Лідією Яківною
04.12.2012 року; скасувати акт опису й
арешту майна - земельної ділянки площею
0,1 га, розташованої по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, складеного
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Шпекторовською Лідією Яківною
04.12.2012р.

22.01.2014 року в судовому засіданні
представником позивача була надана
заява про зміну позовних вимог, згідно
з якою позивач просив визнати
протиправними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції
м.Донецька Кормильцева Андрія
Володимировича по складанню акту опису
й арешту майна - 1/3 частини будинку
АДРЕСА_1 від 29.05.2012 року; визнати
протиправними дії державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції
м.Донецька Шпекторовської Лідії Яківни
по складанню акту опису й арешту майна -
земельної ділянки площею 0,02 га,
розташованої по АДРЕСА_1 для ведення
особистого підсобного господарства
від 04.12.2012 року; визнати протиправними
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м.Донецька Кормильцева Андрія
Володимировича по складанню акту опису
й арешту майна - земельної ділянки
площею 0,1 га, розташованої по АДРЕСА_1
для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель від 15.05.2012 року;
скасувати акт опису й арешту майна - 1/3
частини будинку АДРЕСА_1, складений
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції м.Донецька Кормильцевим
Андрієм Володимировичем 29.05.2012 року;
скасувати акт опису й арешту майна -
земельної ділянки площею 0,02 га,
розташованої по АДРЕСА_1 для ведення
особистого підсобного господарства,
складений державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Шпекторовською Лідією Яківною
04.12.2012 року; скасувати акт опису й
арешту майна - земельної ділянки площею
0,1 га, розташованої по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, складеного
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Кормильцевим Андрієм
Володимировичем 15.05.2012р.

В обґрунтування вказаної заяви позивач
посилається на те, що відповідачем при
складанні спірних актів не визначено,
які саме приміщення складають 1/3
будинку, в матеріалах об'єднаного
виконавчого провадження №35518333
відсутній дозвіл органу опіки та
піклування на передачу ОСОБА_5 1/3
будинку. Крім цього, позивач зазначає,
що БТІ м.Донецька на запити відповідача
надало довідки про відсутність у
ОСОБА_4 нерухомого майна за адресою:
АДРЕСА_1 ПАТ «Приватбанк» надало ВДВС
довідку про наявність у ОСОБА_4 залишку
коштів на арештованих рахунках, в
матеріалах виконавчого провадження
№35518333 є витяг БТІ про те, що власником
будинку є інша особа. За таких обставин,
позивач вважає, що дії відповідача та
спірні акти порушують законні права та
охоронювані законом інтереси
неповнолітньої дитини - ОСОБА_8, бабкою
якої є позивач.

Заяву про зміну предмету позову подано
позивачем до початку судового розгляду
справи по суті з додержанням вимог,
визначених ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України, внаслідок чого суд розглядає
справу з урахуванням зазначеної заяви.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в заяві про зміну предмету позову від
22.01.2014 року, просив позовні вимоги з
урахуванням вказаної заяви
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав заперечення на позовну заяву,
згідно з якими зазначив, що рішенням
Київського районного суду у справі
№2/0523/1493/12 від 17 квітня 2012 року за ОСОБА_4
визнано право власності на 1/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 згідно з
відомостями з Держкомзему за боржником
у виконавчому провадженні
зареєстровані земельні ділянки площею
0,1000 га та 0,0200 га за вказаною адресою.
Тому, за твердженням відповідача,
державним виконавцем були складені
акти опису та арешту майна боржника,
яке йому належало. Крім того, стосовно
доводів позивача щодо порушення прав
малолітньої дитини відповідач
зазначив, що державним виконавцем до
ОАСР ГУГМС України в Донецькій області
направлялась вимога для встановлення
проживання (реєстрації) осіб за
адресою: АДРЕСА_1 згідно з відповіддю на
вказану вимогу за зазначеною адресою
мешкають ОСОБА_11 та ОСОБА_4, внаслідок
чого, за думкою відповідача, права
малолітньої дитини порушені не були.
Щодо черговості звернення стягнення на
майно та кошти боржника відповідач
вказує на те, що державним виконавцем
виставлялись платіжні вимоги на
рахунки боржника, однак згідно з
відповіддю банку кошти на рахунку
НОМЕР_2 відсутні та з рахунку НОМЕР_3
банк надав відмову для списання
грошових коштів.

Третя особа, ОСОБА_4, в судове засідання
не з'явився, до канцелярії Донецького
окружного адміністративного суду
надав клопотання, згідно з яким просив
суд розглянути позов без його участі.

Представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні надав заперечення, згідно з
якими зазначив, що рішенням Київського
районного суду м.Донецька від 27.12.2011
року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4
про стягнення суми боргу в розмірі 1504000
грн. - в повному обсязі. Вказане рішення
ОСОБА_4 самостійно не виконується,
більш того боржник та ОСОБА_11
намагаються уникнути боргових
зобов'язань шляхом звернень до суду з
різноманітними позовами. Вважає, що
акти опису й арешту майна складені
відповідачем з додержанням вимог
чинного законодавства, оскільки
наявність такого майна підтверджена
документально.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду
м.Донецька від 27 грудня 2011 року позовні
вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задоволено в
повному обсязі, стягнуто на користь
ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1504000 грн.
(а.с.123-126).

За вказаним судовим рішенням, яке
набрало законної сили, було видано
виконавчий лист (а.с.153).

15.05.2012 року державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Кормильцевим Андрієєм
Володимировичем при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-3226,
виданого 13.01.2012року про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1504000,00 грн.
описано та накладено арешт на земельну
ділянку площею 0,1000 га, що розташована
по АДРЕСА_1, про що складений акт опису й
арешту майна від 15.05.2012 року (а.с. 61,149).

29.05.2012 року державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Кормильцевим Андрієм
Володимировичем при примусовому
виконанні виконавчого листа №2-3226,
виданого 13.01.2012року про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1504000,00 грн.
описано та накладено арешт на 1/3
частини будинку АДРЕСА_1, про що
складено акт опису й арешту майна від
29.05.2012 року (а.с.20,150)

04.12.2012 року державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції Шпекторовською Лідією
Яковлівною при примусовому виконанні
зведеного виконавчого провадження про
стягнення з ОСОБА_4 на користь
стягувачів 1744746, 00 грн. описано і
накладено арешт на земельну ділянку
площею 0,0200 га, розташовану по АДРЕСА_1,
для ведення особистого підсобного
господарства, про що складено акт опису
та арешту майна від 04.12.2012 року (а.с.151).

Надаючи оцінку вказаним актам опису й
арешту майна, а також діям державних
виконавців щодо складання зазначених
актів, суд виходить із наступного.

Згідно з Преамбулою Закону України
«Про виконавче провадження» цей Закон
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

За приписом ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
крім інших, накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації. Стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. Готівкові
кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

Відповідачем на адресу Державної
податкової інспекції у Київському
районі, Державної податкової служби
України надсилалися запити про номери
рахунків, відкритих у банках та інших
фінансових установах
боржниками-юридичними особами та/або
фізичними особами-підприємцями.

Відповідно до листа №19294/10/29-013 від
19.08.2011 року «Про надання інформації про
відкриті рахунки» Державною
податковою інспекцією у Київському
районі м.Донецька на запит Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції надано відповідь щодо ОСОБА_4,
згідно з якою зазначено, що вказана
особа на обліку у ДПІ у Київському
районі м.Донецька як фізична
особа-підприємець не перебуває,
інформація про відкриті рахунки в
установах банків відсутня. (а.с.120).

Згідно з відповіддю №207604 від 14.09.2012
року, відповіддю № від 14.09.2012 року
податковою службою зазначено, що
платник податків ОСОБА_4 на обліку в
органах ДПС не перебуває, інформація
стосовно боржників - фізичних осіб щодо
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку, та сум утриманого з
них податку в ДРФО відсутня (а.с.121,122).

З вказаних вище відповідей вбачається,
що відповідачем здійснювалися заходи
щодо розшуку рахунків ОСОБА_4, як до
складання актів опису й арешту майна,
так й після їх складання, однак рахунки
виявлені не були.

Згідно з частиною 5 статті 52 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Таким чином, звернення стягнення на
кошти боржника передує стягненню на
належне боржнику майно, однак, якщо
грошових коштів не вистачає, або вони
взагалі відсутні, державний виконавець
повинен звернути стягнення на інше
майно боржника. При цьому, право
остаточного вирішення черговості
стягнення на кошти та інше майно
залишається саме за державним
виконавцем.

Згідно з листами Управління
Держкомзему у місті Донецьку Донецької
області №01-32-603 від 22.02.2012 року та
№01-32-2057/1921 від 21.05.2012 року ОСОБА_4
рішенням Донецької міської ради від
21.01.1998 №16/8 надані у власність земельні
ділянки за адресою: АДРЕСА_1: площею 0,1000
га для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (державний акт зареєстрований
18.02.1998 за №4-654); площею 0,0200 га, для
ведення особистого підсобного
господарства (державний акт
зареєстрований 18.02.1998 за №4-655) (а.с.131-132).

Таким чином, державними виконавцями
було виявлено інше майно, а саме
земельні ділянки, що належать ОСОБА_4.

Посилання позивача на відповідь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк», згідно
з якою Відділу державної виконавчої
служби Київського районного
управління юстиції у м.Донецьку було
надано інформацію стосовно залишку
коштів на арештованих рахунках ОСОБА_4
(РНОКПП НОМЕР_1) станом на 20.11.2012 року, а
саме: НОМЕР_2 - 4309,93 UAH, НОМЕР_3 - 86,51 USD, суд
до уваги не приймає, оскільки по-перше,
на момент складання актів опису й
арешту майна від 15.05.2012 та 29.05.2012р
зазначеної інформації не було,
по-друге, грошових коштів на вказаних
рахунках не достатньо для задоволення
вимог стягувачів у виконавчому
провадженні.

На момент складання спірних актів
опису й арешту майна від 15.05.2012 та
29.05.2012р, у відповідача була відсутня
інформація стосовно наявності чи
відсутності грошових коштів у ОСОБА_4,
внаслідок чого державні виконавці були
позбавлені можливості звернути
стягнення на такі кошти. На момент
складання акту опису й арешту майна від
04.12.2012р така інформація була відома
відповідачу, однак коштів на рахунках
було не достатньо.

Крім того, з платіжних вимог №12с від
20.02.2013р (вхід.№1535), №12с від 20.02.2012 року
(вхід.1536), №12с від 26.12.2012 року (вхід.89),
№12с від 26.12.2012року (вхідн. 86) вбачається,
що державними виконавцями після
отримання інформації про наявність
рахунків, відкритих у ПАТ КБ
«Приватбанк», були здійснені дії щодо
стягнення грошових коштів з рахунків
ОСОБА_4 як у гривні України, так й в
іноземній валюті, однак банком Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у м.Донецьку було відмовлено у
виконанні вказаних вимог (а.с.134-137).

Отже, дії відповідача щодо складання
актів про опис та арешт майна, а саме
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована по АДРЕСА_1, 1/3 частини
будинку АДРЕСА_1, земельну ділянку
площею 0,0200 га, розташовану по АДРЕСА_1,
для ведення особистого підсобного
господарства не суперечать вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження».

Стосовно доводів позивача щодо
відсутності у відповідача підстав для
складання акту опису й арешту 1/3
частини будинку АДРЕСА_1, оскільки
вказане нерухоме майно не є власністю
боржника, а саме ОСОБА_4, а належить
ОСОБА_14, що підтверджується, на думку
позивача, листами КП «Бюро технічної
інвентаризації» технічним паспортом
та витягом БТІ, суд зазначає наступне.

Згідно з листом №17861 від 27.02.2012 року КП
«Бюро технічної інвентаризації
м.Донецька» по комп'ютерним даним БТІ
на ім'я ОСОБА_4 станом на 27.02.2012 року
право власності на нерухоме майно не
зареєстровано (а.с.21).

Відповідно до листа №04.05.2012 року КП
«Бюро технічної інвентаризації
м.Донецька» власником нерухомого майна
за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_14 на
підставі договору купівлі-продажу від
27 жовтня 1998 року, посвідченого
приватним нотарісом ОСОБА_15 №3082 (а.с.21).

Згідно з витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №8581739
власником житлового будинку по АДРЕСА_1
зареєстрована ОСОБА_14 на підставі
вказаного вище договору (а.с.60).

Разом з тим, 27 квітня 2011 року Київським
районним судом міста Донецька прийнято
рішення у справі №2-21-2011 за позовом
ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_14, третя особа -
Відділ опіки та піклування Київської
районної в місті Донецьку Ради,
приватний нотаріус Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_15,
про визнання недійсним договору
купівлі - продажу житлового будинку,
яким позовні вимоги задоволено.
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1
від 27 жовтня 1998 року, укладений між
ОСОБА_4 і ОСОБА_14 і посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_15
за №3082 (а.с.123-126).

Згідно зі ст.234 Цивільного кодексу
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

За приписом ч.1 ст.216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ст.236 Цивільного кодексу
України нікчемний правочин або
правочин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, оскільки як зазначалося
вище договір купівлі-продажу 27 жовтня
1998 року визнаний судом недійсним, він є
недійсним саме з 27 жовтня 1998 року, тобто
з моменту вчинення, внаслідок чого,
право власності, яке було
зареєстровано за ОСОБА_4 згідно з
договором купівлі-продажу від 25
вересня 1997 року, на момент складання
акту опису й арешту 1/3 житлового
будинку АДРЕСА_1 було збережено за ним.

Відсутність у КП «Бюро технічної
інвентаризації м.Донецька» станом на
27.02.2012 року та 04.05.2012 року інформації
стосовно реєстрації права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 не є
підставою для висновків про
відсутність права власності за
вказаною особою.

Крім того, рішенням Київського
районного суду м.Донецька від 17 квітня
2012 року у справі №2/0523/1493/12 за позовом
ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про поділ сумісного
майна подружжя, за ОСОБА_4 визнано право
власності на 1/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 30.04.2012 року вказане
судове рішення набрало законної сили
(а.с.129-130).

Матеріали виконавчого провадження
містять як рішення Київського
районного суду у місті Донецьку від 27
квітня 2011 року про визнання правочину
недійсним, так й рішення Київського
районного суду у місті Донецьку від 17
квітня 2012 року про визнання права
власності на 1/3 будинку за ОСОБА_4, отже
державний виконавець при складанні
акту опису й арешту майна від 29.05.2012
року діяв відповідно до вимог діючого
законодавства України.

Таким чином, доводи позивача
спростовуються матеріалами справи,
внаслідок чого, судом до уваги не
приймаються.

Суд також не приймає до уваги посилання
позивача на ті обставини, що діями
відповідача порушені законні права
неповнолітньої дитини - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з наступного.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися від
належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Вказана норма закону забороняє без
дозволу органів опіки і піклування
вчиняти правочини саме батькам або
особам, які їх замінюють.

Відповідно до Преамбули Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних громадян і безпритульних
дітей» цей Закон визначає загальні
засади соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей, забезпечує
правове регулювання відносин у
суспільстві, які спрямовані на
реалізацію бездомними особами і
безпритульними дітьми прав і свобод,
передбачених Конституцією та
законодавством України, створює умови
для діяльності громадських та
благодійних організацій, що працюють у
сфері соціального захисту населення.

За приписом ст.2 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
бездомність - соціальне становище
людини, зумовлене відсутністю в неї
будь-якого житла, призначеного та
придатного для проживання; бездомна
особа - особа, яка перебуває у
соціальному становищі бездомності. До
бездомних осіб належать безпритульні
особи та особи, які мають притулок;
безпритульна особа - повнолітня особа,
яка проживає на вулиці, в парках,
підвалах, під'їздах будинків, на
горищах, об'єктах незавершеного
будівництва, в інших місцях,
непризначених та непридатних для
проживання, у тому числі жилих
приміщеннях, що перебувають в
аварійному стані; безпритульні діти -
діти, які були покинуті батьками, самі
залишили сім'ю або дитячі заклади, де
вони виховувалися, і не мають певного
місця проживання.

Як встановлено судом, та підтверджено
позивачем, неповнолітня дитина -
ОСОБА_8, мешкає разом з матір'ю, не є
покинутою батьками, або такою, що сама
залишила сім'ю, отже норми вказаного
закону не можуть бути застосовані до
правовідносин щодо вказаної
неповнолітньої дитини.

За таких обставин, посилання позивача
на порушення відповідачем вказаних
нормативно-правових актів є
безпідставними.

Також, суд вважає необхідним зазначити,
що спірними у цій справі є акти опису й
арешту майна, а також дії державних
виконавців щодо їх складання, а не
передача ОСОБА_5 описаного майна,
внаслідок чого, доводи позивача щодо
порушення прав неповнолітньої дитини
при майбутній передачі вказаного майна
не є обґрунтованими.

Крім того, Закон України «Про виконавче
провадження» не покладає на державного
виконавця обов'язок при складанні акту
опису й арешту майна отримувати
відповідний дозвіл органів опіки і
піклування.

За приписом ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, приймаючи до
уваги ті обставини, що відповідачем
доведено правомірність його дій та
актів опису й арешту майна, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_7 до Відділу
державної виконавчої служби
Київського районного управління
юстиції у Донецьку, треті особи: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання протиправними дії
та скасування акту опису й арешту майна
залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті в нарадчій кімнаті
07 лютого 2014 року, та проголошені в
присутності представників сторін.

Повний текст судового рішення
підписаний 12 лютого 2014 року.

Суддя
Мальцева Н.Г.