Справа № 2-а-8413/10/1470
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-8413/10/1470

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Середа О. Ф.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року по справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Корабельному районі м.
Миколаєва до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі
сплати фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2010 року, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

Постановою від 20 грудня 2010 року
Миколаївський окружний
адміністративний суд в повному обсязі
задовольнив адміністративний позов
управління Пенсійного фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача
заборгованості зі сплати фінансових
санкцій в розмірі 790,25 грн.,
застосованих рішенням від 02 липня 2010
року № Ф-509.

Вимоги апеляційної скарги
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
процесуального права, оскільки
несвоєчасно надіслав ухвалу про
відкриття провадження по справі, а
копія позову та доданих до нього
документів відповідачу взагалі не
надсилалась. Також апелянт посилається
на те, що суд першої інстанції не
сповістив його належним чином про час
та місце розгляду справи, позбавивши
його права на захист.

Не погоджуючись з оскарженою
постановою, апелянт зазначає про те, що
суд першої інстанції формально
віднісся до розгляду справи оскільки в
оскарженій постанові не зазначено які
страхові виплати не були сплачені
відповідачем, за який період не
сплачені страхові внески, а висновок
суду першої інстанції про те, що вимога
органу пенсійного фонду не
оскаржувалась є припущенням суду,
оскільки сторони у судовому засіданні
участі не брали, а суд першої інстанції
будь-яких запитів щодо оскарження
вимог не робив.

Управління Пенсійного фонду
України в Корабельному районі м.
Миколаєва надало заперечення на
апеляційну скаргу, в яких, з посиланням
на дотримання судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а оскаржену
постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції встановив, що відповідач
відповідно до ст. ст. 14, 15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» є
страхувальником та платником
страхових внесків на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
обов'язком якого, відповідно до п. 6 ст. 17
цього ж Закону нарахування, обчислення
і сплата в установлені строки та в
повному обсязі страхових внесків.

Суд першої інстанції встановив, що
відповідно до п. 2 ч. 9 ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
управління Пенсійного фону України в
Корабельному районі м. Миколаєва
винесено рішення № 509 від 02 липня 2010 р.
про застосування до ФОП ОСОБА_1
фінансових санкцій за несплату,
неповну або несвоєчасну сплату
авансових платежів із страхових
внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування у вигляді штрафу
в розмірі 36,12 грн. та нарахована пеня в
розмірі 754,13 грн.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 на час розгляду
справи, у встановленому порядку
рішення позивача про сплату недоїмки
не оскаржив, заборгованість у сумі
790,25грн. самостійно не сплатив, суд
першої інстанції встановив наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені
про час та місце апеляційного розгляду
справи, у судове засідання не з'явились,
у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги щодо не
засування судом першої інстанції суми
страхових внесків, які не були сплачені
апелянтом та період за який вони мали
бути сплачені, апеляційний суд не
приймає, оскільки спір між сторонами
виник з приводу стягнення не сплачених
у встановленому законом порядку,
нарахованих органом Пенсійного фонду
фінансових санкцій штрафу - 36,12 грн. та
пені - 754,13 грн., відповідно до рішення №
509 від 02 липня 2010 р. (а.с. 7). При цьому
апелянт не наводить заперечень в
апеляційній скарзі з приводу розмірів
та підстав застосування до нього
фінансових санкцій.

Посилаючись на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи,
апелянт зазначає про не з'ясування
судом першої інстанції питання щодо
наявності відомостей стосовно
оскарження у судовому порядку рішення
позивача № 509 від 02 липня 2010 р.

Апеляційний суд не приймає ці доводи
апелянта, оскільки апелянт не надав
належних та допустимих доказів
оскарження ним рішення управління
Пенсійного фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва № 509
від 02 липня 2010 р., яке було отримано
апелянтом 10 липня 2010 року, що
підтверджено матеріалами справи (а.с. 8).

Також апелянтом не надано доказів
сплати в добровільному порядку сум
застосованих фінансових санкцій.

Помилковим є також посилання апелянта
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, що
стосується не направлення йому судом
першої інстанції копії
адміністративного позову та додатних
до нього додатків, оскільки
матеріалами справі підтверджено
направлення позивачем - органом
владних повноважень на адресу
відповідача та отримання відповідачем
копії позову та додатків до нього (а.с.
4), що відповідає вимогам ч. 3 ст. 106 КАС
України.

Відкривши провадження по справі 06
грудня 2010 року, копія ухвали про
відкриття провадження по справі
направлена сторонам 09 грудня 2010 року
(а.с. 10), що не відповідає вимогам ч. 6 ст.
107 КАС України, але це не є тим
процесуальним порушенням, яке призвело
до неправильного вирішення справи.

Посилаючись на порушення судом
першої інстанції права відповідача на
захист, на підготовку до розгляду
справи, апелянт при поданні
апеляційної скарги не навів доводів та
не надав доказів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 195, п. 2 ч. 1 ст.
197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст.
254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2010
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
С.Д Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко