Справа № 805/538/14
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 р.
Справа №805/538/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10:20 год.

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Крилової М.М.

при секретарі
Фоміній О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про скасування
вимоги про сплату боргу, -

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Лютого Р.О.

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги про сплату боргу № 74
від 18.11.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що він є пенсіонером за віком.
06.08.2011 набрав чинності Закон України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деякі інші
законодавчі акти України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI ,
яким внесені доповнення до ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Вважає, що внесення зазначених змін
звільняє його як пенсіонера за віком,
від сплати єдиного внеску, оскільки
такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. На думку
позивача, вимога Державної податкової
інспекції у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № 74 від
18.11.2013 року про сплату боргу (недоїмки)
винесена у спосіб, що суперечить
чинному законодавству України та
підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки. У разі незгоди
з розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів та зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку з повідомленням про це орган
доходів та зборів, який прийняв вимогу
про сплату єдиного внеску. Оскільки
вимога про сплату недоїмки №74 отримана
10.12.2013 року та протягом десяти
календарних днів з дня отримання не
оскаржена в адміністративному порядку
до суду або органу доходів і зборів
вищого рівня, то вищезазначена вимога
вважається узгодженою та підлягає
сплаті.

Також відповідно до Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови добровільної
участі у системі загально
обов'язкового державного соціального
страхування. Право на пенсію за віком
мають особи після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Отже, здійснюючи
діяльність за спрощеною системою
оподаткування до досягнення 60 років
або набуття статусу інваліда, позивач,
на думку відповідача, від сплати за
себе єдиного внеску не звільнений, тому
спірна вимога є правомірною. Таким
чином, просить відмовити у задоволені
позову.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію
за віком з 4 жовтня 2010 року. Вказане
підтверджується довідкою № 156 від
13.01.2014 року та пенсійним посвідченням №
НОМЕР_1.

Також позивач з 17 липня 2012 року має
статус фізичної особи-підприємця, з 01
серпня 2012 року перебуває на спрощеній
системі оподаткування.

25 листопада 2013 року позивачем було
отримано в Державній податковій
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька вимогу про сплату боргу №Ф-74
від 18.11.2013р. в сумі 2558,06 грн.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Будьоннівському районі м.
Донецька є суб'єктом владних
повноважень. Відповідно до Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №
2464-VI, (далі - Закон № 2464), органи доходів
та зборів мають право стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску та зобов'язані здійснювати
контроль за дотриманням платниками
єдиного внеску вимог цього закону.
Згідно ч.4 ст. 25 Закону № 2464 орган
доходів і зборів у порядку, за формою та
у строки, встановлені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовуються
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
суд приходить до висновку що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Наявність публічно-правового спору
обумовлена різним тлумаченням
сторонами поняття "пенсіонер за віком",
вжитого в ч.4 ст.4 Закону № 2464, в той час,
коли позивач виходить з буквального
тлумачення вказаного поняття,
відповідач застосовує звужене
тлумачення вказаного поняття,
приходячи до висновку, що від сплати
єдиного внеску звільняються лише ті
фізичні особи-підприємці, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування і яким пенсія за віком
призначена на загальних, а не на
пільгових умовах.

Статтею 3 Конституції України
визначено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку, що передбачено ч.3 ст.2 КАС
України.

Зважаючи на викладене, розглядаючи і
вирішуючи по суті публічно-правовий
спір, який виник між ОСОБА_1 та ДПІ, суд
перевіряє оскаржувані рішення
відповідача, на відповідність
критеріям, наведеним у ч.3 ст.2 КАС
України.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 7
липня 2011 року № 3609-VI, який набув
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, (опублікований в газеті
"Голос України" від 5 серпня 2011 року №
188), а саме з 6 серпня 2011 року, ст.4 Закону
№ 2464 доповнена ч.4 наступного змісту:
"Особи, зазначені у п.4 ч.1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Таким чином, на час виникнення спірних
правовідносин ч.4 ст.4 Закону № 2464 було
передбачено звільнення фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію.

Крім того, правовою нормою, яка
міститься в ч.4 ст.4 Закону № 2464, рівно як
і іншими нормами права не встановлено,
що звільненню від сплати єдиного
внеску підлягають лише ті фізичні
особи-підприємці, які є пенсіонерами за
віком відповідно до Закону № 1058.

Згідно статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі - Закон 1788), визначені
ст.2 цього Закону.

Положення п. "а" ч.1 ст.2 Закону № 1788
свідчать про те, що трудові пенсії
поділяються на такі види як пенсії за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону № 1788 свідчить, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Відповідно безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення цієї
норми оскільки вона не досягла
60-річного віку, тому що вказана норма не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком. Також, в зазначеній нормі
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами та отримують пенсію за
віком на пільгових умовах.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 призначений такий
вид пенсії як "пенсія за віком",
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже він є "пенсіонером
за віком" і відповідно до ч.4 ст.4 Закону
№ 2464, яка не містить застережень щодо
її незастосування до осіб, яким пенсію
за віком призначено на пільгових
умовах, підлягає звільненню від слати
за себе єдиного внеску.

Виходячи з наведеного, оскаржувана
позивачем вимога від 18.11.2013 року № 74 про
сплату боргу (недоїмки) у розмірі 2558,06
грн. є протиправною, оскільки покладає
на позивача зобов'язання, від виконання
яких він звільнений на підставі ч.4 ст.4
Закону № 2464, та підлягає скасуванню, а
позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Будьоннівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги про сплату боргу -
задовольнити повністю.

Скасувати вимогу про сплату боргу
Державної податкової інспекції у
Будьоннівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № 74 від 18.11.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір,
сплачений при подачі позову в сумі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 (сімдесят)
коп.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 05 лютого 2014 року. Постанова
виготовлена в повному обсязі 10 лютого
2014 року

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд з одночасним надісланням
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
складання постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крилова М.М.