Справа № 872/15675/13
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" січня 2014 р.справа № 804/9045/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу казенного
підприємства «Південукргеологія»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року у справі №804/9045/13-а за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Дніпропетровська до казенного
підприємства «Південукргеологія» про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и В :

Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
звернулося до суду з позовом про
стягнення з казенного підприємства
«Південукргеологія» суму витрат на
виплату і доставку пенсій призначених
на пільгових умовах за списком № 1 в
розмірі 26348, 71 грн. В обґрунтуванні
заявлених вимог, позивач посилається
на те, що КП «Південукргеологія», в
порушення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не перераховувало
витрати на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, у
зв'язку з чим має заборгованість зі
сплати фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій призначених на
пільгових умовах (список №1).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року позовні вимоги
задоволено. Постанова суду мотивована
обов'язком підприємства
відшкодовувати Фонду фактичні витрати
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, казенне підприємство
«Південукргеологія» подало апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просило скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити. Апеляційна скарга
обґрунтована наступним. Так, заявник
апеляційної скарги вказує на те, що
вимоги ПФУ про стягнення фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 є
безпідставними, оскільки вказана особа
не працювала на КП
«Південукргеологія». Зазначені
обставини свідчать про те, що судом
першої інстанції необґрунтовано
стягнуто з підприємства 9 531,82грн. Крім
цього, відповідач вказує на те, що судом
невірно визначено розмір фактичних
витрат, які підлягають стягненню у
зв'язку з виплатою пільгової пенсії
пенсіонеру ОСОБА_2, а саме судом не
враховано переплату ПФУ, по цьому
пенсіонеру, у розмірі 4355,71грн. Так,
заявник апеляційної скарги не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що підприємство має
обов'язок відшкодовувати фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій працівникам по стажу
роботи, набутому ними до ведення в дію
закону України «Про пенсійне
забезпечення», який набрав чинності з
01.01.1992р.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання вимог Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове

державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р.
за № 64/8663, Управлінням Пенсійного фонду
України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська було направлено
відповідачу розрахунки фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на загальну суму 26348, 71
грн. для відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій за
рахунок підприємства.

Відповідно до абз.абз. 1, 3 п. 2
прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації -
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" діяв Закон
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування", абз. 4 п.
1 ст. 2 якого передбачалось, що для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".

Водночас, відповідно до абз. 4 п. 2
прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Враховуючи, що положення абз. 4 п. 2
прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" є спеціальними
щодо абз. 3 п. 2 прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанцій про існування у відповідача
обов'язку відшкодовувати органам
Пенсійного фонду України суми
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах відповідно до пункту "а" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи відповідача про те, що судом
невірно визначено розмір фактичних
витрат, які підлягають стягненню у
зв'язку з виплатою пільгової пенсії
пенсіонеру ОСОБА_2, а саме судом не
враховано переплату ПФУ, по цьому
пенсіонеру, у розмірі 4355,71грн. Так,
встановлені обставини справи свідчать
про те, що у спірному періоді
відповідачем відшкодовано ПФУ
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій у розмірі 4902,15грн.
(а.с.20-24). При цьому, відповідачем не
надано доказів того, що вказані витрати
відшкодовані саме по пенсіонеру ОСОБА_2
Вказані суми відшкодування (4902,15грн.)
враховані ПФУ при визначені загального
розміру фактичних витрат, які
підлягали стягненню з відповідача, що
вбачається з заявленого позову,
розрахунку та не заперечувалось
представником відповідача у судовому
засіданні.

Безпідставними вважає колегія суддів і
доводи заявника апеляційної скарги про
відсутність у підприємства обов'язку
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій
працівникам по стажу роботи, набутому
ними до ведення в дію закону України
«Про пенсійне

забезпечення», який набрав чинності з
01.01.1992р.

Відповідно до ст..100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13-14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

Отже, вказана норма регулює порядок
призначення пенсій особам, які на дату
введення в дію Закону України «Про
пенсійне забезпечення», тобто станом
на 01.01.1992р., мали необхідний пільговий
стаж для призначення пільгових пенсій.

Відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення"; "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" відшкодуванню підлягають
пенсії, призначені за пунктами «а», "б" -
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Отже, відшкодуванню не підлягають лише
пенсії, призначені відповідно до
статті 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Таким чином, визначальними обставинами
для вирішення питання щодо відсутності
обов'язку підприємства відшкодувати
фактичні витрати на виплату та
доставку пенсій є факт призначення
особі пенсії відповідно до ст..100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
не факт наявності у особи, станом на
01.01.1992р., стажу для призначення
пільгової пенсії.

Встановлені обставини справи, що не
заперечуються відповідачем, свідчать
про те, що після набуття чинності
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (01.01.1992р.) пенсіонери, які
зазначені в апеляційній скарзі,
продовжували працювати (що
підтверджується наданими позивачем до
заперечень на апеляційну скаргу
документами), та в подальшому їм
призначено пенсії у відповідності до п.
«а» статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Таким чином, доводи відповідача про
відсутність у підприємства обов'язку
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій є
необґрунтованими.

Щодо спірних правовідносин між
сторонами з приводу відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії пенсіонеру
ОСОБА_1, колегія суддів зазначає
наступне.

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції, позивачем
надано заяву, в якій останній
відмовляється від позову в частині
стягнення з відповідача фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії пенсіонеру ОСОБА_1 у
розмірі 9531,82грн.

Суд апеляційної інстанції розглянувши
матеріали справи вважає, що заява
позивача про відмову від
адміністративного позову підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України, - позивач має право
відмовитись від адміністративного
позову у суді апеляційної інстанції
до закінчення апеляційного розгляду.

Частиною 1 ст. 194 КАС України
встановлено, що позивач може
відмовитися від адміністративного
позову, а сторони можуть примиритися у
будь-якій час до закінчення
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі, якщо
позивач відмовився від
адміністративного позову і відмову
прийнято судом.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КАС України,
постанова або ухвалу суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу

Враховуючи вищезазначене та приймаючи
до уваги, що відмова позивача від
адміністративного позову не
суперечить вимогам закону, не порушує
права та охоронювані законом інтереси
інших осіб, позивачу відомі наслідки
прийняття судом відмови від
адміністративного позову та закриття у
зв'язку з цим провадження у справі, суд
апеляційної інстанції вважає
необхідним прийняти відмову від
частини заявлених вимог та у зв'язку з
прийняттям відмови від
адміністративного позову, постанову
суду першої інстанції, в частині
задоволених вимог щодо стягнення з
відповідача фактичних витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії у
розмірі 9531,82грн, скасувати, а
провадження у справі, в цій частині
заявлених вимог, закрити. В іншій
частині постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з огляду
на вищевикладені обставини справи, які
свідчать про обґрунтованість та
законність постанови суду першої
інстанції в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст.157, 198, ст. 200, 203 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Дніпропетровська про відмову від
позову, в частині стягнення з казенного
підприємства «Південукргеологія»
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії у розмірі
9531,82грн - прийняти.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 29
липня 2013 року у справі №804/9045/13-а, в
частині задоволених позовних вимог
щодо стягнення з казенного
підприємства «Південукргеологія»
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгової пенсії у розмірі
9531,82грн. - скасувати, а провадження у
справі, в цій частині заявлених вимог,
закрити.

Апеляційну скаргу казенного
підприємства «Південукргеологія»
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29 липня 2013
року у справі №804/9045/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

(Повний текст ухвали
виготовлено 17.01.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк