Справа № 822/4291/13-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4291/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Хмельницької митниці Міндоходів на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішення і картки відмови,
-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
"Славутський комбінат "Будфарфор"
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Хмельницької митниці Міндоходів, в
якому просить визнати протиправним та
скасувати рішення від 07 травня 2013 року
№ 400040000/2013/0000012/1 про коригування митної
вартості Товару, винесене Хмельницькою
митницею Державної митної служби
України (митний пост "Славута"),
правонаступником якої є Хмельницька
митниця Міндоходів; визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в митному оформленні Товару №
400040000/2013/00023 від 07 травня 2013 року;
зобов'язати Хмельницьку митницю
Міндоходів (митний пост "Славута")
здійснити митне оформлення Товару за
заявленою Позивачем митною вартістю.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року адміністративний позов
публічного акціонерного товариства
"Славутський комбінат "Будфарфор"
задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для справи
та порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представник
апелянта (відповідача) та позивача не
з'явились, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомлено, клопотань про
відкладення розгляду справи не
направлено.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, позивач
зареєстрований 07.03.2003 року як юридична
особа, ідентифікаційний код 32285199, та
відповідно до статей 15, 16 Податкового
кодексу України є платником податків,
зборів і зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

24.12.2012 року між компанією "DEFTRANS"
(продавець) та публічним акціонерним
товариством "Славутський комбінат
"Будфарфор" (покупець) укладено
контракт на поставку №і12/58, відповідно
до умов якого продавець приймає на себе
зобов'язання поставити, а покупець
приймає на себе зобов'язання прийняти
товари, вказані в Специфікації, які є
невід'ємною частиною даного контракту
(п.1.1 контракту); поставка товарів по
цьому контракту повинна виконуватись
по кожному окремому замовленню покупця
на умовах, вказаних в кожній окремій
специфікації до цього контракту (ICC
INCOTERMS 2010) (п.4.1 контракту); асортимент,
кількість, строк поставки та вартість
продукції, яка поставляється
вказуються в специфікаціях (№1, … і
т.д.), які є невід'ємною частиною цього
контракту (п.5.1 контракту); контракт
вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31.12.2013р. (п.7.1
контракту). Відповідно до специфікації
№6 до контракту №і12/58 від 24.12.2012 року,
продавцем позивачу поставлялися меблі
для ванних кімнат. На виконання умов
контракту на адресу позивача у квітні
2013 року було направлено товар
відповідно до рахунку-фактури (інвойсу)
від 29.04.2013 року №FЕ/0000011/2013.

З метою митного оформлення товару,
передбаченого рахунком-фактурою,
позивачем була заповнена та подана до
підрозділу Хмельницької митниці
Державної митної служби України -
митного посту "Славута" митна
декларація від 07.05.2013 року
№400040000/2013/002102, в якій товар був
задекларований у митний режим "імпорт".
Фактурна вартість товару визначена на
рівні 10475,25 євро, а митна вартість - 11343,86
євро. Визначення митної вартості
товару позивач здійснив за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, додавши
до фактурної вартості витрати на
транспортування товару.

Разом з митною декларацією позивач
надав митному органу: контракт від
24.12.2012 року №і12/58; картку обліку особи,
яка здійснює операції з товарами
№400/2012/0000306 від 29.11.2012 року; міжнародну
автомобільну накладну (CMR) №б/н від
29.04.2013 року; довідку про
транспортно-експедиторські витрати
при перевезенні вантажу автомобільним
транспортом №696-131 від 30.04.2013 року;
прайс-лист №б/н від 29.04.2013 року;
рахунок-фактуру (інвойс) № FЕ/0000011/2013 від
29.04.2013 року; пакувальний лист №7 від
29.04.2013 року; специфікацію №6 від 14.03.2013
року; договір доручення про надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному та міжміському
сполученні №1128 від 25.12.2012 року; договір
з організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному, міжміському та міському
сполученні №181 від 01.03.2013 року; довідку
про проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами №24 від 09.04.2013
року; інформація про позитивні
результати здійснення фіто
санітарного контролю товару №2730 від
29.04.2013 року; інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару №2730 від 29.04.2013;
резервна позиція №915 від 26.07.2001;
сертифікат про походження товару
загальної форми №PL/MF0202209 від 29.04.2013;
заява-калькуляція б/н від 29.04.2013; копію
митної декларації країни відправлення
№13PL394020E0019520 від 29.04.2013; митна декларацію
№400040000.2013.002102 від 07.05.2013.

Під час аналізу документів, поданих для
митного оформлення за митною
декларацією від 07.05.2013 року
№400040000/2013/002102, відповідачем
встановлено, що до митного оформлення
не подано всіх документів, зокрема, тих,
які підтверджують складові митної
вартості товару та відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті у відповідності до п.2,
8, 9 ст.52 та п.2, 3 ст.53 МК України, а саме,
витрати на страхування товару.

У зв'язку з цим 07.05.2013 року Хмельницькою
митницею прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
№400040000/2013/000012/1, відповідно до якого
митну вартість товару було визначено в
сумі 21612,69 євро та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №400040000/2013/00023
від 07.05.2013 року.

Задовольняючи вищевказаний
адміністративний позов суд першої
інстанції дійшов висновку, що суб'єкт
владних повноважень, який заперечує
проти позову не довів, що діяв у межах
Закону, а тому дії відповідача щодо
винесення оскаржуваного рішення є
протиправними, а рішення за цих
обставин повинно бути скасоване.
Колегія суддів погоджується з
вищевказаним висновком.

Судом встановлено, що підставою
прийняття оскаржуваних рішень
слугував висновок митного органу про
недостатність поданих позивачем
документів для підтвердження митної
вартості товару.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49
Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до переліку
даних документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до картки відмови №
400040000/2013/00023 позивач одночасно з митною
декларацією подав до митного
оформлення наступні документи:
міжнародну автомобільну накладну (CMR);
довідку про транспортні витрати;
прейскурант (прайс-лист) виробника
товару; розрахунок ціни (калькуляцію);
рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний
лист; контракт купівлі-продажу,
стороною якого є виробник товарів, що
декларуються; специфікацію до
зовнішньоекономічного договору;
договори про перевезення; сертифікат
про проходження товару загальної
форми; копію митної декларації країни
відправлення ті ін.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу
виокремити наступні обставини, за
наявності яких митний орган має право
зобов'язати декларанта подати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими
документами;

2) наявність ознак підробки певних
документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Необхідно звернути увагу, що висновок
митного органу щодо наявності даних
обставин повинен бути обґрунтованими
та підтверджений відповідними
доказами. Так, встановивши відсутність
достатніх відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митний орган повинен вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
декларантом документів неможливо
встановити дані складові та які
документи необхідні для підтвердження
того чи іншого показника.

В даному випадку відповідач зобов'язав
позивача надати наступні документи:
оригінали каталогів, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, виписки з бухгалтерської
документації, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено перелік складових
митної вартості. Але зазначено, що ці
складові (додаткові витрати) повинні
додаватись до ціни товару для
визначення митної вартості лише в тому
випадку, коли вони не були включені до
ціни товару.

Однак, митним органом не було вказано,
які саме складові митної вартості є не
підтвердженими та які саме документи
необхідно подати для підтвердження
конкретної складової. Посилання
відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами Контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження.

Посилання апелянта на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами контракту від
24.12.2012 року № і 12/58 і страхові платежі не
сплачувались, тобто дані платежі не
входять до митної вартості товару, а
тому не потребують підтвердження.
Більш того, під час митного оформлення
позивачем надавалась довідка від 30.04.2013
року №696-131 про
транспортно-експедиторські витрати
при перевезенні вантажу автомобільним
транспортом, в якій зазначено, що
страхування вантажу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції вважає
суттєвою ту обставину, що поставка
товару відбувалась на умовах FCA - Free Carrier
(...named place) Франко перевізник. Згідно
загальних правил передбачених для
даного виду поставки, обов'язок
страхування товару покладено на
покупця, однак даний обов'язок не є
обов'язковим. В силу даного факту,
доводи відповідача, що позивачем не
подано документи, що підтверджують
страхування товару не знаходять свого
підтвердження, адже товар не
страхувався, тому і документи подані не
були.

Виходячи із змісту ст.58 Митного кодексу
України та з урахуванням вищевказаного
визначення митної вартості, основним
методом визначення митної вартості
товару є метод її визначення за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

В силу п.2 ч.6 ст. 54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Оскільки подані позивачем документи
для митного оформлення товару дають
змогу встановити митну вартість
товару, а митним органом не надано
належного обґрунтування причин їх
неврахування для встановлення митної
вартості товару та необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, колегія суддів вважає
безпідставною відмову у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю та
коригування митним органом митної
вартості товару із застосуванням
резервного методу визначення такої
вартості.

Вказане в сукупності свідчить про
протиправність рішення Хмельницької
митниці №400040000/2013/0000012/1 від 07 травня 2013
року та картки відмови у митному
оформленні товару № 400040000/2013/00023 від 07
травня 2013 року, що було враховано судом
першої інстанції та вказує на
однобічність дій відповідача.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене відповідач не
довів правомірність спірного рішення.
В той же час позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, відповідають
вимогам чинного законодавства, а тому
підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької
митниці Міндоходів, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 26
листопада 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий суддя
Совгира Д. І.

Судді
Курко О. П.

Мельник-Томенко Ж. М.