Справа № 872/16213/13
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2014 р. справа № 804/10454/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Семененка Я.В.

суддів - Бишевської Н.А. Добродняк
І.Ю

за участю секретаря судового
засідання - Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Комета»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у справі № 804/10454/13-а за
позовом приватного акціонерного
товариства «Комета» до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності та Криворізької
міжрайонної виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування рішення
№ 66 від 04.02.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Комета» звернулося до суду з позовом,
в якому просило скасувати рішення про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності № 66
від 04.03.2013 року. Позов обґрунтований
порушенням Фондом процедури
проведення перевірки, а саме позивачу
не було направлено повідомлення про
проведення перевірки, під час
проведення перевірки не було надано
відповідного направлення. Крім цього,
позивач не погоджується з розміром
застосованих штрафних санкцій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмолено. Постанова суду мотивована
тим, що відповідачем проведено
перевірку з дотриманням вимог чинного
законодавства, зокрема, позивачу
завчасно вручено повідомлення про час
проведення такої перевірки, а також
пред'явлено направлення на проведення
перевірки. Розмір штрафних санкцій
відповідає встановленому порушенню та
узгоджується з вимогами ч.1 ст.30 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням».

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову про
задоволення позову. Апеляційна скарга
фактично обґрунтована доводами, які
викладено у позові.

У судове засідання позивач не з'явився,
надавши клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю прибуття у судове
засідання представника. Вивчивши
подане клопотання, колегія суддів не
знаходить підстав для його задоволення
з огляду на наступне. Відповідно до ч.4
ст.196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. Таким чином,
неявка позивача не перешкоджає
розгляду справи, при цьому колегією
суддів врахована відсутність з боку
позивача клопотань про дослідження
нових доказів у справі, щоб
унеможливлювало розгляд справи за
наявними матеріалами справи і
відповідно було б перешкодою для
розгляду справи у відсутності
позивача.

Представник Криворізької міжрайонної
виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, у судовому засіданні,
проти задоволення апеляційної скарги
заперечував, вказуючи на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що в період з
18.02.2013 року по 11.03.2013 року Криворізькою
міжрайонною виконавчою дирекцією
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності проведено планову
документальну перевірку правильності
використання коштів Фонду з тимчасової
втрати працездатності за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року. За
результатами перевірки складено Акт №
235 від 28.02.2013 року, у якому встановлено
порушення:

- при перевірці виплат допомоги на
поховання встановлено, що остання у
розмірі 1400,00 виплачена особі, яка була
пенсіонером, чим порушено п.5 ст. 34
Закон України ;

- по одному листку непрацездатності АВТ
№ 088627, виданому ОСОБА_1 порушено
частину 2 статті 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», у
зв'язку з невірним визначенням
розрахункового періоду, помилково до
розрахунку включено місць, в якому
настав страховий випадок. У зв'язку з
викладеним неправомірно витрачено
кошти Фонду у розмірі 22,32 грн.;

- по трьох листках непрацездатності АВТ
№ 887639, АВТ № 073620 та АВЛ № 585163 порушено
частину 2 статті 53 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
оскільки не вірно визначено кількість
днів, які підлягають сплаті за графіком
роботи підприємства: по листку
непрацездатності АВЛ № 585163допомога
призначена та виплачена за два вихідні
днів (субота та неділя); сума
неправомірно витрачених коштів
становить 91,86 грн., по листку
непрацездатності АВТ № 887639 відповідно
до графіку роботи підприємства
підлягають сплаті 4 дні за рахунок
коштів підприємства та 4 дні за рахунок
коштів Фонду; фактично оплачено за
рахунок коштів підприємства 4 дні, а за
рахунок коштів Фонду 9 днів; сума
неправомірно витрачених коштів
становить 432,60 грн., по листку
непрацездатності АВТ № 073620 допомога
призначена та виплачена за період з
02.02.2011 року по 11.02.2011 року, хоча період
непрацездатності згідно листка
непрацездатності розпочався 03.02.2011
року; сума неправомірно витрачених
коштів становить 57,84 грн.

Загальна сума неправомірно витрачених
страхових коштів з 01.01.2011 року складає
1918,10 грн..

04.03.2013 року Криворізькою
міжрайонною виконавчою дирекцією
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності прийнято рішення № 66
про повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства пор
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності,
яким зобов'язано позивача повернути
неправомірно витрачені кошти Фонду у
розмірі 1918,10 грн. та застосовано штраф у
розмірі 959,05 грн.

Правомірність та обґрунтованість
вказаного рішення є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
порушень, які стали підставою для
прийняття спірного рішення.

Так, у відповідності до п.5 ч.1 ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240, за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
надаються такі види матеріального
забезпечення та соціальних послуг
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві).

Проведеною перевіркою встановлено, що
в порушення зазначеної норми права,
допомога призначена та виплачена
застрахованій особі ОСОБА_1 на
поховання, який мав самостійні джерела
до існування (одержував пенсію). Факт
перебування ОСОБА_1 на обліку в УПФУ як
пенсіонера підтверджено листом
Управління Пенсійного фонду України в
Криворізькому районі від 27.02.2013 року №
10/115.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про те, що позивачем
неправомірно виплачено допомогу на
поховання, за рахунок коштів Фонду, у
розмірі 1400,00 грн.

Крім цього, встановлені обставини
справи свідчать про обґрунтованість
висновків Фонду щодо неправомірності
здійснення виплати позивачем
страхових коштів по тимчасовій
непрацездатності у розмірі 518,10грн.

Так, по листку непрацездатності АВТ №
088627, який видано ОСОБА_1, позивачем
порушено ч.2 ст. 53 Закону України № 2240:
не вірно визначено розрахунковий
період

Позивачем визначено середню заробітну
плату ОСОБА_1 за період серпень 2010 року -
січень 2011 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, який
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266,
розрахунковим періодом, за який
обчислюється заробітна плата, є
останні шість календарних місяців (з
першого до першого числа), що передують
місяцю в якому настав страховий
випадок.

Фактично розрахунковим періодом
являється липень-грудень 2010 року.

Тобто, позивачем помилково включено до
розрахунку місяць в якому настав
страховий випадок.

По трьом листкам непрацездатності АВТ
№ 887639, АВТ № 073620 та АВЛ № 585163 порушено
частину 2 статті 53 Закону України № 2240
та п.20 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, який
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266,
оскільки не вірно визначено кількість
днів, які підлягають сплаті за графіком
роботи підприємства.

Так, встановлені судом першої
інстанції обставини справи, які не
спростовуються доводами апеляційної
скарги, свідчать про те, що по листку
непрацездатності АВЛ №585163 допомога
призначена та виплачена за два вихідні
днів (субота та неділя); по листку
непрацездатності АВТ № 887639 відповідно
до графіку роботи підприємства
підлягають сплаті 4 дні за рахунок
коштів підприємства та 4 дні за рахунок
коштів Фонду, а фактично оплачено за
рахунок коштів підприємства 4 дні, а за
рахунок коштів Фонду 9 днів; по листку
непрацездатності АВТ № 073620 допомога
призначена та виплачена за період з
02.02.2011 року по 11.02.2011 року, хоча період
непрацездатності згідно листка
непрацездатності розпочався 03.02.2011
року.

Згідно п.20 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266,
сума страхових виплат застрахованій
особі та оплати за перших п'ять днів
тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів роботодавця
розраховується шляхом множення суми
денної (годинної) виплати, розмір якої
встановлюється у відсотках
середньоденної (середньогодинної)
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) залежно від страхового
стажу, якщо його наявність передбачено
законодавством, на кількість днів
(годин), які підлягають оплаті за
графіком роботи підприємства,
установи, організації (структурного
підрозділу підприємства, установи,
організації або за індивідуальним
графіком роботи), - для допомоги по
тимчасовій непрацездатності та оплати
за перших п'ять днів тимчасової
непрацездатності за рахунок коштів
роботодавця.

З огляду на зазначені порушення, суд
першої інстанції обґрунтовано
погодився з рішенням Фонду, в частині
зобов'язання позивача повернути
неправомірно витрачені кошти у розмірі
1918,0грн.

Як вбачається з заявленого позову та
доводів апеляційної скарги, позивачем
фактично не заперечується наявність
порушень, які зазначені в Акті
перевірки та які стали підставою для
прийняття спірного рішення. Натомість,
позивач не погоджується з розміром
штрафних санкцій, які визначені у
рішенні Фонду, при цьому зазначає, що
розмір штрафних санкцій не повинен
перевищувати 10% несвоєчасно повернутих
або повернутих не у повному обсязі
страхових коштів. Таку правову позицію
позивач обґрунтовує посиланням на ч.1
ст.30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
страхувальники та інші отримувачі
страхових коштів у разі порушення
порядку використання страхових коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів та/або вартість наданих
соціальних послуг і сплачують штраф у
розмірі 50 відсотків такої суми.

За несвоєчасне повернення або
повернення не в повному обсязі
страхових коштів відповідно до частини
першої статті 21 та статті 22 цього
Закону на страхувальників та інших
отримувачів коштів Фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків
несвоєчасно повернутих або повернутих
не в повному обсязі страхових коштів.

Одночасно на суми несвоєчасно
повернутих або повернутих не в повному
обсязі страхових коштів і штрафних
санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Отже, вказаною нормою права
передбачено відповідальність:
по-перше, за порушення порядку
використання страхових коштів - штраф у
розмірі 50% такої суми (абз.1 ч.1 ст.30
Закону); по-друге, за несвоєчасне
повернення або повернення не в повному
обсязі страхових коштів - штраф у
розмірі 10% несвоєчасно повернутих або
повернутих не в повному обсязі
страхових коштів (абз.2 ч.1 ст.30 Закону).

У спірному випадку, з огляду на суть
допущених порушень, Фондом застосовано
штраф за порушення порядку
використання страхових коштів і його
розмір відповідає вимогам абз.1 ч.1 ст.30
Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи позивача щодо
неправильного визначення Фондом
розміру застосованих штрафних санкцій.

Безпідставним колегія суддів вважає і
посилання позивача на порушення Фондом
процедури проведення перевірки, в
частині неповідомлення страхувальника
про проведення перевірки та не надання
під час перевірки відповідного
направлення.

Як вбачається з Акту перевірки та не
заперечувалось позивачем, Фондом
проведено планову документальну
перевірку підприємства.

Відповідно до п.3.4, 3.5 Інструкції про
порядок проведення перевірок
страхувальників по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, прийняття
рішень за їх результатами та процедури
оскарження, затвердженої постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 22.12.2010р. №29, яка
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України від 25.03.2011р. за №393/19/31, планова
перевірка проводиться за умови
письмового повідомлення
страхувальника не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня проведення
такого заходу за формою. Наведеною у
додатку 1 до цієї Інструкції.

Повідомлення надсилається
страхувальнику рекомендованим листом
чи телефонограмою або надається під
розписку керівнику чи головному
(бухгалтеру) цього страхувальника або
уповноваженій керівником особі із
зазначенням: дати початку та
закінчення її проведення; найменування
страхувальника; найменування органу
Фонду, який проводить перевірку.

На проведення кожної перевірки
посадовій особі органу Фонду видається
направлення за формою, наведеною у
додатку 2 до цієї Інструкції, яке
пред'являється перед початком
перевірки керівнику страхувальника
або уповноваженій ним особі разом із
службовим посвідченням. Копія
направлення вручається керівнику
страхувальника або уповноваженій
керівником особі з відміткою про
отримання.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що письмове повідомлення про
проведення планової перевірки ПрАТ
«Комета» з 11.02.2013р. по 01.03.2013р. вручено
21.01.2013р. під розписку головному
бухгалтеру підприємства (а.с.52).

Перевірку розпочато 20.02.2013р. на
підставі направлення від 18.02.2013р. №191,
копія якого вручена голові правління
ПрАТ «Комета», про що ним зроблено
відповідну відмітку у направленні
(а.с.53).

Отже, доводи позивача про порушення
Фондом порядку проведення перевірки
спростовуються встановленими
обставинами справи та наданими
відповідачем доказами.

Оскільки, будь-яких інших обставин, з
якими б позивач пов'язував
неправомірність спірного рішення, як у
позові так і в апеляційній скарзі не
зазначено, то суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України суд,
-УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Комета»
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року у справі № 804/10454/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено
15.01.2014 р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк