Справа № К/9991/60357/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/60357/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
Сарненському районі Рівненської
області про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги до пенсії як
дитині війни, за касаційною скаргою УПФ
України в Сарненському районі
Рівненської області на постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 5 березня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 4 серпня 2011
року, -

встановив:

У січні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд
із позовом до УПФ України в
Сарненському районі Рівненської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивувала тим,
що вона відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належна допомога їй не виплачувалась,
просила поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених її прав, свобод та інтересів,
визнати дії УПФ України в Сарненському
районі Рівненської області
неправомірними та стягнути з
відповідача на її користь недоплачену
допомогу за 2006-2008 роки в розмірі
4531,20грн.

Постановою Сарненського районного
суду Рівненської області від 05.03.2010р.
позов задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність УПФ
України в Сарненському районі
Рівненської області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
визначеного ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення пенсії на 30% мінімальної
пенсії за віком, що обчислюється з
урахуванням прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
ст.58 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», за періоди з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. включно та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.
включно, із урахуванням проведених
виплат за вказані періоди. Зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачеві визначене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком, що
обчислюється з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого ст.62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
ст.58 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», за періоди з 09.07.2007р. по
31.12.2007р. включно та з 22.05.2008р. по 31.12.2008р.
включно, із урахуванням проведених
виплат за вказані періоди. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 04.08.2011р. постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 05.03.2010р. у
частині задоволення позову за період з
09.07.2007р. по 31.12.2007р. скасовано.
Адміністративний позов ОСОБА_4 до УПФ
України в Сарненському районі
Рівненської області про визнання
бездіяльності відповідача
протиправною та стягнення підвищення
до пенсії за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.
включно залишено без розгляду. В решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФ України в
Сарненському районі Рівненської
області, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Сарненського районного суду
Рівненської області від 05.03.2010р. та
ухвалу апеляційного суду Рівненської
області від 04.08.2011р. і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову повністю.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» №2195-IV
від 18.11.2004р. дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.1 розділу IV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», цей
Закон набрав чинності з 01.01.2006р.

Пунктом 17 ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
№3235-IV від 20.12.2005р. з метою проведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2006 рік дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Законом України №3367-IV від 19.01.2006р. до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» внесені зміни,
відповідно до яких п.17 ст.77 виключено, а
ст.110 викладена в такій редакції:
«установити, що пільги дітям війни,
передбачені абзацом сьомим ст.5 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються з 01.01.2006р., а
ст.6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету».

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» та «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» не були
визнані неконституційними та діяли
протягом 2006 року.

Оскільки до 19.01.2006р. дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено, а пізніше Кабінет
Міністрів України так і не визначив
порядку виплати 30% надбавки до пенсії
дітям війни й ці пільги фактично
запроваджені не були, то у 2006 році
відповідач не мав підстав проводити
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
№489-V від 19.12.2006р. з метою приведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2007 рік дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що у 2007 році підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, яка виплачується
замість пенсії, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50% від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до пп.2 п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» №107-VI від
28.12.2007р. текст ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
викладено в наступній редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і пп.2 п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
указані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали,
то відповідач з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. повинен був нараховувати і
виплачувати позивачеві підвищення до
пенсії, передбачене ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.2 ст.5 КАС України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України (у редакції,
чинній на час розгляду справи в
апеляційному суді) адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів про те, що ОСОБА_4 мала
право на отримання підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком у відповідності до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та
з 22.05.2008р., але враховуючи те, що вона
звернулася до суду за захистом
порушених її прав 29.01.2009р. та не довела
поважності причин пропуску нею строку
для звернення до суду, то відповідно до
приписів ч.2 ст.99 та ч.1 ст.100 КАС України,
на застосуванні яких наполягав
відповідач, судом апеляційної
інстанції правомірно залишено без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 за
період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.

Слід зазначити, що Пенсійний фонд
України діє на підставі Положення «Про
Пенсійний фонд України» і здійснює
свої повноваження через створені в
установленому порядку територіальні
управління. Відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
Пенсійного фонду України за місцем
проживання пенсіонерів. Отже, обов'язок
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії позивачеві, передбаченого
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», покладається на
відповідне територіальне управління
Пенсійного фонду України за його
місцем проживання, яким в даному
випадку є УПФ України в Сарненському
районі Рівненської області.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на управління
Пенсійного фонду України зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується, на спеціальних
та чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки судів щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи, підстави
для призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області - залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської
області від 4 серпня 2011 року та
постанову Сарненського районного суду
Рівненської області від 5 березня 2010
року в нескасованій частині у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про визнання бездіяльності
протиправною та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги до пенсії як
дитині війни - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.