Справа № 826/7085/13-а
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7085/13-а(у 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Грищенко
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів
Лічевецького І. О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу Комунального підприємства
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна»
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Закритого
акціонерного товариства «Сонат» до
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права на об»єкти
нерухомого майна» про визнання дій
протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2013 року ЗАТ «Сонат» звернулось
до суду з даним позовом у зв»язку з тим,
що діями відповідача, Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна» були порушені їх
законні права та інтереси під час
виконання рішення Господарського суду
міста Києва щодо перереєстрації на
іншу особу нерухомого майна 18.054.2007
року, що належало ПП «Русь-95».

16 серпня 2013 року Окружним
адміністративним судом міста Києва
була винесена постанова по даній
справі, якою позовні вимоги Закритого
акціонерного товариства «Сонат» були
задоволені повністю. Було визнані
протиправними дії відповідача під час
виконання Господарського суду міста
Києва від 3.04. 2007 року по справі №12/732
щодо перереєстрації на іншу особу
нерухомого майна 18.05.2007 року, що
належало ПП «Русь-95».

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з висновку
про порушення відповідачем порядку
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно на
підставі судового рішення.

Відповідач, не погоджуючись з
висновками суду першої інстанції,
викладеними у постанові, 2 жовтня 2013
року подав апеляційну скаргу на
постанову від 16 серпня 2013 року, у якій
посилався на неповне з»ясування судом
обставин справи, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального права.

У судовому засіданні апелянт підтримав
свої апеляційні вимоги, представник
позивача проти доводів апеляційної
скарги заперечувала.

Колегія суддів, заслухавши сторони,
дослідивши представлені у справі та
подані до неї докази, вивчивши доводи,
викладені у постанові суду першої
інстанції, апеляційній скарзі та
запереченнях позивача, приходить до
наступних висновків.

Так, судом першої інстанції при
розгляді даної справи було
встановлено, що 7.03.2007 року
Господарським судом міста Києва було
винесене рішення по справі №12/732 за
позовом ЗАТ «Сонат» до ПП «Русь-95», ТОВ
«Святослав» про стягнення 4 000 000
гривень, яким позов був задоволений
частково. З ПП «Русь-95» на користь
позивача було стягнуто 6 991 236 гривень
доходів від використання майна, 25 000
гривень державного мита та 118 гривень
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення, а в решті витрат
відмовлено.

19.04.2007 року це рішення вступило в
законну силу після перегляду його
Київським апеляційним господарським
судом, який, крім того, 3.04.2007 року виніс
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
та наклав арешт на нерухоме майно ПП
«Русь».

24.05.2007 року Господарським судом міста
Києва на виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
7.03.2007 року був виданий наказ про
примусове виконання рішення про
стягнення з ПП «Русь»на користь ЗАТ
«Сонат» в загальній сумі 7 016 854
гривень.

5.06.2007 року за № 149/5 головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у м. Києві була винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження №3894794 за вказаним наказом.
Боржнику запропоновано добровільно в
строк до 12.06.2007 року виконати даний
наказ від 24.05.2007 року №12/732.

Як в суді, так і під час апеляційного
перегляду даної справи, представник
позивача наголошувала, що від імені ЗАТ
«Сонат» вона звернулась до відповідача
з заявою від 7.05.2007 року, у якій
повідомила його, що 19.04.2007 року
Господарським судом міста Києва
прийняте рішення по справі №12/732, яким
задоволений їх позов про стягнення
коштів у загальній сумі 7 016 854 гривні
і просила не вчиняти дій щодо
перереєстрації права власності майна
боржника, ПП «Русь - 95», на яке
відповідною ухвалою був накладений
арешт з метою забезпечення виконання
вказаного рішення.

24.05.2007 року головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у місті Києві з метою
забезпечення виконання наказу від
24.05.2007 року №12/732 постановою від 11.06.2007
року накладено арешт на все нерухоме
майно, що належить ПП «Русь».

27.12.2007 року постановою №149/5 того ж
державного виконавця позивачу був
повернутий виконавчий документ у
зв»язку з відсутністю у боржника
майна, на яке може звертатись
стягнення.

15.01.2013 року відповідачем була надана
відповідь за № 1493 (И-2013) Господарському
суду міста Києва, у якій повідомлялось,
що ним було перереєстроване майно
боржника ПП «Русь» та передане ТОВ
«Святослав», що вподальшому і стало
причиною звернення позивача до суду з
даним позовом про визнання
протиправними дій Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна».

Задовольняючи даний позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з норм
і положень Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень».

Як вбачається із змісту апеляційної
скарги, відповідач у свої доводах
правомірності своїх дій виходив з
положень ст. 19 Конституції України,
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, Положення про Єдиний реєстр
заборон відчуження нерухомого майна.

При цьому, відповідач визнав той факт,
що 7.05.2007 року ЗАТ «Сонат» звернувся до
нього з заявою, у якій просив не вчиняти
дій по перереєстрації права власності
на нерухоме майно ПП «Русь - 95», однак
вважав, що ця заява не може
перешкоджати власнику розпоряджатись
своїм майном з огляду на положення ч.1
ст. 321 ЦК України. Сторонами також в
якості додаткових доказів була
представлена в числі інших документів
ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 3.04.2007 року по
справі №12/732, якою задоволена заява ЗАТ
«Сонат» про забезпечення позову та
накладений арешт на нерухоме майно ПП
«Русь - 95», яку в кількох примірниках із
слів представника позивача було подано
нею відповідачу разом з заявою. Цей
факт відповідачем не заперечувався.
Представник відповідача пояснив, що
реєстрацію права власності 18.05.2007 року
спірного майна ПП «Русь-95» була
здійснена на ТОВ «Святослав» на
підставі рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 27.04.2007 року, яким за ТОВ «Святослав»
було визнане право власності на це
майно у вигляді нежилих приміщень у м.
Києві.

Слід зазначити, що численні рішення
судів різних рівнів щодо вказаного
майна свідчать про незаконне
заволодіння вказаними приміщеннями з
боку різних фізичних та юридичних осіб,
засновниками яких були одні і ті ж
особи, що вказує на ознаки рейдерського
захоплення вказаного нерухомого
майна.

Тому, суд першої інстанції при розгляді
даної справи, встановивши очевидну
обізнаність відповідача щодо
накладеного арешту на майно ПП «Русь-95»
та заборони його відчуження з метою
забезпечення позову та виконання
рішення суду, прийшов до правомірного
висновку про задоволення позовних
вимог ЗАТ «Сонат».

При цьому, суд першої інстанції
обґрунтовано посилався на норми п. 1.4
Тимчасового положення №7/5, згідно з
яким державна реєстрація на момент
означених правовідносин здійснювалась
саме БТІ за місцезнаходженням майна, та
п. 3.3 Тимчасового положення № 7/5, яким
вказується, що може бути відмовлено у
реєстрації прав на нерухоме майно
державним реєстратором, якщо право
власності на нього виникло на підставі
договорів відчуження, за наявності
інформації про накладення арешту на
майно та заборони на відчуження
об»єктів нерухомого майна з Реєстру
заборон відчуження об»єктів
нерухомого майна.

З доданого до справи витягу про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон і
відчуження об»єктів нерухомого майна
від 5.04.2007 року №11976073 вбачається, що в
нього за тією ж датою внесений запис на
підставі ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
3.04.2007 року по справі № 12/732 про
забезпечення позову шляхом заборони
відчуження нерухомого майна, нежилих
приміщень, що були у власності ПП
«Русь-95».

Тобто, йдеться про те, що на момент
проведення реєстрації вказаного майна
за ТОВ «Святослав» 18.05.2007 року, це майно
перебувало під забороною його
відчуження, про що відповідач був
цілком обізнаний, а тому, відповідно,
відповідачем були порушені вказані
вище наведені вимоги вказаного
Тимчасового положення №7/5.

З викладених підстав колегія суддів
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі доводи відповідача не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду
даної апеляційної скарги, у зв»язку з
чим колегія суддів приходить до
висновку, що відповідач при реєстрації
права власності майна, зареєстрованого
на ПП «Русь - 95», на ТОВ «Святослав» не
діяв у межах вимог ст. 19 Конституції
України та порушив вимоги щодо порядку
реєстрації нерухомого майна, на яке
накладений арешт та заборона
відчуження.

Так, відповідач посилається у своїх
діях на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 27.04.2007 року, згідно з яким визнане
право власності на спірне нерухоме
майно за ТОВ «Святослав», вказуючи на
непорушність права власника та
обов»язковість рішення суду для всіх
суб»єктів його виконання. Однак,
колегія суддів вважає, правильними
висновки суду першої інстанції щодо
даного конкретного випадку реєстрації
майна.

Так, зокрема, суд правомірно вказує на
норми ст. ст. 52, 57 Закону України «Про
виконавче провадження», суть яких
полягає в тому, що арешт майна
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення,
накладається державним виконавцем
постановою про арешт майна та
оголошенням заборони його відчуження,
з направленням її копії органам, що
здійснюють його реєстрацію, і
виконується вона до винесення та
отримання відповідної постанови про
зняття арешту та заборони відчуження
органом, що здійснює реєстрацію майна,
тобто якому постанова надсилалась на
виконання. Ці положення повністю
спростовують доводи, викладені в
апеляційній скарзі.

Тому, є очевидним, що відповідачем були
порушені вимоги п.5 ч.1 ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», згідно з якими відповідач
повинен був відмовити ТОВ «Святослав»
у державній реєстрації майна ПП
«Русь-95» на будь-яких підставах, в т. ч. і
судового рішення, якщо документи на
таку реєстрацію були подані після
державної реєстрації обтяжень, що і
мало місце за даних обставин, якщо не
йдеться про випадки, встановлені ч.9 ст.
15 цього Закону.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів
вважає, що судом при розгляді даної
справі у першій інстанції правильно
встановлені обставини справи та
ухвалене судове рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, що у відповідності з ст. 200 КАС
України, є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна», - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
серпня 2013 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття, проте, може бути
оскаржена в касаційному порядку
шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня
складення її в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду
України, з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
І. О. Лічевецький

В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.