Справа № К/9991/6293/12-С
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/6293/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області

на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2011 року

у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
Берегівському районі Закарпатської
області до Відділу Державної
виконавчої служби Берегівського
районного управління юстиції
Закарпатської області (далі - ВДВС
Берегівського РУЮ) про визнання дій
протиправними та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року УПФУ в Берегівському
районі Закарпатської області
звернулося до суду з позовом про
визнання протиправними дій ВДВС
Берегівського РУЮ та скасування
постанови. В обґрунтування вимог
позивач вказував, що 20 листопада 2009
року до ВДВС Берегівського РУЮ
направлено на примусове виконання
вимогу про сплату бору № 127 від 02
листопада 2009 року про стягнення з
Закарпатської геологорозвідувальної
експедиції ДП НАК «Надра України»
«Західукргеологія» на користь УПФУ в
Берегівському районі Закарпатської
області заборгованості по сплаті
недоїмки зі страхових внесків. 25
листопада 2009 року ВДВС Берегівського
РУЮ винесено постанову №16129115 про
відмову в відкритті виконавчого
провадження з посиланням на те, що
сторонами у виконавчому провадженні
можуть бути тільки фізичні або
юридичні особи. Вважаючи вказану
постанову незаконною позивач просив
суд задовольнити позовні вимоги.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2010
року, яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 листопада
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в
Берегівському районі Закарпатської
області порушує питання про скасування
зазначених судових рішень та ухвалення
нового - про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що відповідач
правильно відмовив у відкритті
виконавчого провадження, оскільки
боржником зазначено відокремлений
підрозділ, який не є юридичною особою.

Проте, з такими висновками судів
погодитись не можливо.

Постановою заступника начальника ВДВС
Берегівського РУЮ від 25 листопада 2009
року УПФУ у Берегівському районі
Закарпатської області відмовлено в
прийнятті до провадження виконавчого
документу та у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
вимоги № 127 від 02 листопада 2009 року, у
зв'язку із тим, що боржник не являється
юридичною особою.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження передбачені
статтею 26 Закону України від 21 квітня
1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження», в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин (далі
- Закон № 606-XIV). Державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі: 1) пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання; 2) неподання
виконавчого документа, зазначеного у
статті 3 цього Закону; 3) якщо рішення, на
підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної сили,
крім випадків, коли воно у
встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання; 4)
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або підвідомчістю виконання
рішення; 5) якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення; 6) у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 19 цього Закону; 7) наявності
інших обставин, передбачених законом,
які виключають здійснення виконавчого
провадження.

Вимоги до виконавчого документа
встановлені статтею 19 Закону № 606-XIV. У
виконавчому документі повинні бути
зазначені: 1) назва документа, дата
видачі та найменування органу,
посадової особи, що видали документ; 2)
дата і номер рішення, за яким видано
виконавчий документ; 3) найменування
(для юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
ім'я та по батькові за його наявності
для фізичних осіб) стягувача і
боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за його наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за його наявності (для
фізичних осіб - платників податків), а
також інші відомості, якщо вони відомі
суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню, такі як
дата і місце народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;
4) резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання чинності рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання. Виконавчий документ має
бути підписаний уповноваженою
посадовою особою і скріплений
печаткою. Законом можуть бути
встановлені також інші додаткові
вимоги до виконавчих документів.

З матеріалів справи видно, що вимога
УПФУ у Берегівському районі
Закарпатської області про сплату боргу
№ 127 від 02 листопада 2009 року відповідає
вимогам Закону встановленим для
виконавчого документа, у ній зазначені
всі реквізити боржника.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 09 липня 2003 року № 1058-VI
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин (далі - Закон № 1058-VI)
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 14 Закону № 1058-VI встановлено, що
страхувальниками відповідно до цього
Закону є, зокрема, роботодавці:
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно із статтею 15 зазначеного Закону
платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники,
зазначені у статті 14 цього Закону, і
застраховані особи, зазначені у
частині першій статті 12 цього Закону.

Судами встановлено, що відповідно до
повідомлення про взяття на облік
юридичної особи (відокремленого
підрозділу) Закарпатська
геологорозвідувальна експедиція
дочірнього підприємства
«Західукргеологія» НАК «Надра
України» УПФУ у Берегівському районі
Закарпатської області взята на облік
як платник страхових внесків.

Згідно із вимогою про сплату боргу № 127
від 02 листопада 2009 року заборгованість
зі сплати страхових внесків, штрафів
(фінансових санкцій) та пені
«Закарпатська геологорозвідувальна
експедиція ДП НАК «Надра України»
становить 52406,11 грн.

Абзацом 2 частини 3 статті 106 Закону №
1058-ІV встановлено, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до вимог вказаного Закону,
який прийнято пізніше ніж Закон № 606-XIV,
страхувальник - Закарпатська
геологорозвідувальна експедиція
дочірнього підприємства
«Західукргеологія» НАК «Надра
України» є боржником за виконавчим
документом.

Отже, та обставина, що боржник не є
юридичною особою, не може бути
перешкодою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, суди не
дали належної оцінки цим обставинам.
Апеляційний суд не звернув уваги на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвели до
неправильного вирішення справи та не
виправив правової помилки.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Підставою для скасування судових
рішень і направлення справи на новий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи (частина 2 статті 227
КАС України).

Враховуючи наведене, рішення судів
підлягають скасуванню з направленням
справи до суду першої інстанції на
новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Берегівському районі Закарпатської
області задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 01 листопада 2011 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак