Справа № 2а/0570/14274/12
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/273/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі міста Макіївки
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі міста Макіївки
Донецької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки Донецької
області про відшкодування витрат по
виплаті пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року управління Пенсійного
фонду України в Гірницькому районі
міста Макіївки Донецької області
звернулося до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки Донецької
області про відшкодування витрат по
виплаті пенсії у зв'язку із втратою
годувальника.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення та
постановити нове, яким повністю
задовольнити позовні вимоги, оскільки
вважає, що судами неправильно
застосовано норми матеріального права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем понесені
витрати з виплати та доставки пенсій по
втраті годувальна дітям - сиротам
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 1 травня 2012
року по 31 серпня 2012 року на суму 3816,00
грн., а саме: 3462, 24 грн. - суми витрат на
виплату державної адресної допомоги
згідно постанови КМУ № 265 та 353,76 грн. -
сума витрат на виплату та доставку
пенсій, у зв'язку з втратою
годувальника.

Вказані суми включені позивачем до
відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих.

Як видно з цих актів, відповідачем суми
виплат по ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не прийняті
до заліку у зв'язку з закінченням
терміну навчання отримувачів пенсії по
втраті годувальника.

Статтею 36 Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, незалежно від тривалості
страхового стажу. Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36 цього
Закону пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України ,,Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Пунктом ,,д" статті 21 Закону України
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статтею 33 Закону України Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинити втрату
працездатності" право на одержання
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, мають
тільки непрацездатні особи, перелік
яких визначено цією статтею. Такими
непрацездатними особами є: діти, які не
досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які
не працюють, або старші за цей вік, але
через вади фізичного або розумового
розвитку самі не спроможні заробляти;
діти, які є учнями, студентами
(курсантами, слухачами,стажистами)
денної форми навчання - до закінчення,
але не більш як до досягнення ними 23
років.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач поніс витрати у
сумі 353, 76 грн. на виплати пенсій особам
у зв'язку з втратою годувальника. Ці
витрати відповідачем не відшкодовано,
оскільки особи яким виплачувались
вказані пенсії у спірному періоді з 1
травня 2012 року по 31 серпня 2012 року не
навчалися, а отже і не можуть вважатися
непрацездатними особами у розумінні
статті 33 вище зазначеного Закону.

З матеріалів справи вбачається, що
окрім витрат з виплати пенсії у зв'язку
із втратою годувальника, відповідач
також відмовився прийняти до заліку
витрати з виплати щомісячної державної
адресної допомоги, призначеної згідно
з постановою Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
,,Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян" (далі -
постанова № 265).

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України ,,Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинити втрату працездатності".
Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку. Державна
адресна допомога та витрати з її
виплати та доставки у даному переліку
відсутня.

Кабінет Міністрів України
постановою № 265 установив, що у разі,
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, сум індексації та
інших доплат до пенсій, встановлених
законодавством, крім пенсій за
особливі заслуги перед Україною та
щомісячної доплати до пенсії у зв'язку
з втратою годувальника членам сімей
шахтарів, смерть яких настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох -120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Таким чином, адресна допомога як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно пункту 4 (який визначає суми, що
підлягають відшкодуванню Фондом
соцстрахування Пенсійному Фонду)
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України, витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 березня 2003 року №5-4/4,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України ,,Про пенсійне забезпечення" і
,,Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", а саме: сума основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника; щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття,
допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій. Державна адресна допомога не
входить до цього переліку.

Враховуючи те, що посилання позивача в
касаційній скарзі на порушення судами
норм матеріального права не знайшли
свого підтвердження при розгляді даної
справи, та ними повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішеннях, які
належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судове
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Гірницькому
районі міста Макіївки Донецької
області залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2012 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Гірницькому районі міста Макіївки
Донецької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Гірницькому
районі міста Макіївки Донецької
області про відшкодування витрат по
виплаті пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді:
К.С. Винокуров

С.В. Головчук