Справа № 813/652/14
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2014 року м. Львів
№ 813/652/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Москаль
Р.М., за участю секретаря судового
засідання Думич Х.М., представника
позивача Хащівської І.В., представника
відповідача Вітка І.Б., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Львові про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м. Львова
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові з
вимогою визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати відповідача
прийняти до заліку шляхом включення в
акт звірки виплачені суми пенсій гр.
ОСОБА_3 за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013
року на загальну суму 849,96 грн. та гр.
ОСОБА_4 за період з 01.07.2013 року по 31.12.2013
року на загальну суму 907,14 грн. В
обґрунтування позовних вимог позивач
пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протягом
липня-грудня 2013 року одержували пенсію
по інвалідності, яку вони отримали
внаслідок трудового каліцтва, що
підтверджується актами про нещасний
випадок форми Н-1. Витрати на виплату
цих пенсій управління ПФУ включило до
актів щомісячної звірки - для
наступного їх відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. На переконання
позивача, виплачені кошти повинні бути
відшкодовані, однак відповідач
безпідставно відмовився включити ці
суми в акти звірок. Як на правову
підставу позовних вимог позивач
покликається на норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «По
пенсійне забезпечення», а також на
«Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання». Представник позивача
таку позицію підтримує, просить позов
задовольнити, зобов'язати відповідача
підписати акти звірки без застережень,
включивши в них відомості по ОСОБА_3 та
Відповідач позов заперечив з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позовну заяву від 03.02.2014 року.
Відповідач наголошує на тому, що
позивач обрав неправильний спосіб
захисту порушеного права, оскільки
Порядком відшкодування витрат,
затвердженим постановою Правління ПФУ
та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 55-4/4 від 04.03.2003
року, встановлено правило підписання
актів звірки розрахунків у відсутності
спору між сторонами. У разі незгоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки. Додав, що саме
таку позицію неодноразово висловлював
Верховний Суд України в рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 цього Кодексу.
На підтвердження цього представник
відповідача долучив копію постанови
Верховного Суду України від 19.03.2012 року
по справі № 21-364а11; наголошує, що така
постанова прийнята у спорі між тими ж
сторонами та з тих же підстав,
відрізняється лише період, за який
відповідач відмовляється підписувати
акти звірки з позивачем. З огляду на
наведене, представник відповідача
просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності та встановив
наступні фактичні обставини справи:

Згідно з Актами щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період липень-грудень
2013 року, управління ПФУ у Личаківському
районі м. Львова включило до
відшкодування витрати на виплату гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 пенсій по
інвалідності на загальну суму 1757,10 грн.
(849,96 грн. та 907,14 грн. відповідно)
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові
відмовилось зарахувати до
відшкодування витрати на виплату
пенсій по інвалідності гр. ОСОБА_3 та гр.
ОСОБА_4 з тієї причини, що акти про
нещасний випадок на виробництві форми
Н-1 по вказаних особах не відповідають
вимогам законодавства (оформлені
неналежно). Фактичні обставини справи
(розмір витрат на виплату позивачем
пенсії за спірний період, а також
підстави, з яких відповідач
відмовляється підписувати акти звірки)
сторонами визнаються.

Вирішуючи спір, суд керується
наступними положеннями чинного
законодавства:

Відповідно до положень ст.ст. 21, 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні страхові виплати. Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний, зокрема,
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, зокрема, на виплату
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві визначено
«Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання», затвердженим
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року N 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року N 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4).

Відповідно до вимог п. 4, 5 цього Порядку,
управління Пенсійного фонду України в
районах та містах області та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування у цих
населених пунктах проводять звірку сум
витрат, про що складають відповідний
акт звірки, який подають Головному
управлінню ПФУ та обласному управлінню
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування. Останні в свою чергу
узгоджують суми що підлягають
відшкодуванню і подають свою довідку
відповідно до Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Фонд
соціального страхування на
централізованому рівні до 25 числа,
наступного за звітним, перераховує
відповідні кошти Пенсійному фонду
України.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступних мотивів:

Сторони цього спору на підставі норм
Порядку № 5-4/4 повинні щомісяця
провести звірку, підписати відповідний
акт звірки (в т.ч. з розбіжностями, якщо
такі є) та передати його відповідним
територіальним органам Фондів
обласного рівня. У разі наявності спору
та незгоди на підписання актів звірки
розрахунків з боку територіального
органу Фонду соціального страхування,
вимоги територіального органу ПФУ про
відшкодування сум витрат, по яких є
розбіжності в актах звірки, повинні
вирішуватися в судах адміністративної
юрисдикції шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум, а не шляхом
пред'явлення вимог про підписання
актів звірки в тій чи іншій редакції.

Такий висновок суду повністю
узгоджується з правовою позицією, яку
Верховний Суд України неодноразово
висловлював у спорах цієї категорії у
постановах від 20 березня 2007 року №
21-1087во06, від 6 червня 2011 року № 21-1161а11,
від 20 червня 2011 року № 21-76а11, від 28
листопада 2011 року № 21-366а11, від 19
березня 2012 року № 21-364а11, яка полягає у
тому, що Порядок № 5-4/4, на який
посилається управління ПФУ,
обґрунтовуючи позовні вимоги, не
регулює спірні відносини, які виникли у
цьому випадку, оскільки встановлене
Порядком правило щодо підписання актів
звірки розрахунків підлягає
застосуванню лише за відсутності
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Оскільки обраний позивачем спосіб
захисту свого права шляхом спонукання
відповідача до вчинення дій
(зобов'язання його підписувати акти
звірки в редакції позивача) суперечить
нормам законодавства, у задоволенні
даного позову слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 94 КАС
України судові витрати у форму
судового збору у даній справі не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 158, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 11
лютого 2014 року.

Суддя
Москаль Р.М.