Справа № 801/3/14
Суддя: Афанасьєв М.С.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2014 р. о 12 годині 50 хвилин Справа
№801/3/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого судді - Афанасьєва М.С.,

при секретарі судового засідання -
Плешановій О.В.,

за участю сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в м. Керч АРК

до Відділу державної виконавчої
служби Керченського міського
управління юстиції АР Крим

про визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

Суть спору: Управління Пенсійного
фонду України в м. Керч АР Крим (далі -
позивач) звернулось до Відділу
державної виконавчої служби
Керченського міського управління
юстиції АР Крим про визнання дій
головного державного виконавця ВДВС
Керченського МУЮ Хорошко Ю.А.
неправомірними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, зобов'язання головного
державного виконавця ВДВС
Керченського МУЮ Хорошко Ю.А. прийняти
до примусового виконання рішення про
застосування штрафних санкцій №724п від
24.04.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що не
зважаючи на сплату боржником ФОП
ОСОБА_2 штрафних санкцій за рішенням
№724п від 24.04.2013 року, враховуючи що
вказані кошти пішли в рахунок
погашення попередніх зобов'язань
боржника, рішення про застосування
штрафних санкцій №724 від 24.04.2013 року
підлягає повторному направленню до
державної виконавчої служби, та за цим
рішенням відповідач повинен повторно
розпочати виконавче провадження.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав клопотання про
розгляд справи без участі
представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі, суд
вважає можливим розглядати справу на
підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 2 Закону України "Про виконавче
провадження" № 606 від 21.04.1999 року
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України "Про
державну виконавчу службу" від 24
березня 1998 року № 202 примусове
виконання рішень покладено на Державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України.

Відповідно до ст. 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, спір, який виник між
сторонами по справі, є
публічно-правовим, тому справу
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Оцінюючи правомірність дій та
оскаржуваної постанови державного
виконавця відповідача, суд керувався
критеріями, закріпленими у частині 3
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Так зокрема, принцип прийняття рішення,
вчинення дії обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії) є одночасно і орієнтиром
при реалізації повноважень владного
суб'єкта, який вимагає від останнього
враховувати як обставини, на
обов'язковість урахування яких прямо
вказують законодавчі акти, так і інші
обставини, що мають значення у
конкретній ситуації.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів,визначених цим законом.

Відповідно до ст.25 ч.15 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» рішення органу
доходів і зборів про нарахування пені
та/або застосування штрафів,
передбачених частинами одинадцятою і
дванадцятою цієї статті, є виконавчим
документом.

Судом встановлено, що 24.04.2013 року
позивачем по справі було винесено
рішення №742П про застосування штрафних
санкцій за ненадання звітності,
передбаченої Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідно до
якого до ФОП ОСОБА_2 були застосовані
штрафні санкції в розмірі 340 гривень.

15.05.2013 року дане рішення набуло
чинності.

24.05.2013 року рішення про застосування
штрафних №742П було направлено
управлінням пенсійного фонду України в
м. Керч АР Крим до ВДВС Керченського МУЮ
на примусове виконання.

04.06.2013 року заступником начальника ВДВС
Керченського МУЮ Мироновою О.Ю.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом - рішенням УПФ України в м.
Керч АР Крим №742п від 24.04.2013 року.

27.06.2013 року заступником начальника ВДВС
Керченського МУЮ Мироновою О.Ю. на
підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчого документа, рішення УПФ
України в м. Керч АР Крим №742п від 24.04.2013
року, у зв'язку з тим, що заборгованість
у розмірі 340 грн. сплачена боржником у
повному обсязі, що було підтверджено
квитанцією №11258130.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання у повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Таким чином, судом було достовірно
встановлено що рішення про
застосування штрафних №742П було
виконано боржником у повному обсязі.
Даний факт також не заперечувався
позивачем.

Правом на оскарження постанови
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 27.06.2013 року
позивач не скористався.

Разом з тим, оскільки сума в розмірі 340
гривень яка була сплачена відповідно
до квитанції 11258130 була отримана на
розрахунковий рахунок управління
пенсійного фонду та була зарахована у
рахунок погашення попередніх
зобов'язань ОСОБА_2, позивач повторно
направив рішення УПФ України в м. Керч
АР Крим №742п від 24.04.2013 року про
застосування штрафних санкцій в
розмірі 340 грн. до ВДВС.

Постановами головного державного
виконавця ВДВС Керченського МУЮ
Хорошко Ю.А. від 28.10.2013 року та від 03.12.2013
року двічі було відмовлено у відкритті
виконавчого провадження за виконавчим
документом - рішенням УПФ України в м.
Керч АР Крим №742п від 24.04.2013 року, із
зазначенням того, що заборгованість за
вказаним рішенням сплачена у повному
обсязі.

Суд вважає що дані дії відповідача в
повному обсязі відповідають вимогам
Закону України «Про виконавче
провадження», та підстав для визнання
їх противоправними у суду не має.

Суд вважає необхідним зазначити що
відповідно до ч.3 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження» про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Частиною 1 ст.50 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Статтею 51 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлені
підстави для відновлення виконавчого
провадження, а саме, у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби. За
наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 цього Закону,
виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

Таким чином, вбачається, що виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого документу - рішення УПФ
України в м. Керч АР Крим №742п від 24.04.2013
року, закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49
Закону України «Про виконавче
провадження», у зв'язку з фактичною
сплатою боржником заборгованості у
повному обсязі та відповідно до ч.1 ст.50
Закону України «Про виконавче
провадження» не може бути знову
розпочате.

На підставі викладеного, вимоги
позивача про визнання дій відповідача
неправомірними, скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, зобов'язання повторно
відкрити виконавче провадження на
підставі рішення, за яким вже було
закінчено виконавче провадження
внаслідок фактичного виконання
рішення у повному обсязі, - є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Афанасьєв М.С.