Справа № 2а-8214/11
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-8214/11
інстанції: Корнієнко С.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

розглянувши порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного Фонду України у Київській
області на постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного Фонду
України у Київській області про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного Фонду
України у Київській області, в якому
просила визнати протиправною відмову
відповідача у нарахуванні пенсії по
втраті годувальника згідно положень
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як дружині померлого
інваліда 2 групи, та зобов'язати
відповідача здійснити нарахування
пенсії по втраті годувальника
відповідно до положень вищевказаного
Закону, у розмірі 50 % пенсії по
інвалідності померлого годувальника,
розмір пенсії якого не може бути нижчим
8 мінімальних пенсій за віком та
забезпечити виплату з 01.01.2007 року.

Постановою Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 жовтня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано ГУ ПФ України у
Київській області провести з 24.07.2008
року по 23.07.2011 року перерахунок та
виплату позивачу заборгованість з
державної пенсії по втраті
годувальника, як дружині померлого
інваліда 1 групи у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та з додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів в зв'язку з порушенням
терміну їх виплати.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
позивач отримує пенсію по втраті
годувальника, який отримував пенсію по
інвалідності, в порядку та на умовах
ст.ст. 18-22 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», при цьому, оскільки пенсія по
інвалідності згідно положень ч.4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» померлому годувальнику не
призначалась, так як він не скористався
правом переходу на інший вид державної
пенсії та отримував пенсію по
інвалідності як військовослужбовець,
то підстав для задоволення позову
немає.

Оскільки апеляційна скарга подана на
рішення суду першої інстанції,
прийняте в порядку скороченого
провадження, то колегія суддів
приходить до висновку про розгляд
справу у порядку письмово провадження
у відповідності до п. 3) ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Колегією суддів встановлено, що
позивач є дружиною померлого ОСОБА_3,
який був ліквідатором наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи
захворювання, пов'язаного з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В
той же час, позивач отримує пенсію по
втраті годувальника у розмірі 40%
грошового забезпечення відповідно до
ст. 36 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Також з матеріалів справи вбачається і
сторонами не заперечується, ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, перебував
на обліку в ГУ ПФ України в Київській
області, отримував пенсію по
інвалідності на підставі положень
ст.ст. 18-22 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

Так, відповідно до ст. 11 вказаного
Закону умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначаються Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
і цим Законом.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

В силу положень ст. 54 вказаного Закону
пенсія в разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
військовослужбовцям пенсії по
інвалідності, а членам їх сімей пенсії
у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за їх бажанням можуть призначатися на
умовах і в порядку, визначених
законодавством України для осіб, які
стали інвалідами внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, що їх вони
дістали при виконанні обов'язків
військової служби (службових
обов'язків) або відповідно до статті 54
цього Закону.

Крім того, відповідно до ст. 7 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб»
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором.

Оскільки, померлий годувальник обрав
для себе та отримував державну пенсію
по інвалідності відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», то підстави для отримання
додаткової пенсії відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відсутні.

Як було зазначено вище, позивач отримує
пенсію по втраті годувальника у
розмірі 40% грошового забезпечення
відповідно до ст. 36 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», є дружиною померлого ОСОБА_3,
який отримував пенсію по інвалідності
на підставі положень ст.ст. 18-22 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб». Таким чином,
оскільки ОСОБА_3 обрав для себе та
отримував до моменту смерті державну
пенсію по інвалідності відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», то підстави для зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії по втраті годувальника
згідно положень ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на думку
колегії суддів, відсутні.

Крім того, колегія вважає, що суд першої
інстанції безпідставно зобов'язав
Головне управління пенсійного фонду
України перерахувати пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», так як
згідно Положення про головні
управління Пенсійного фонду України
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 27 червня 2002 року N 11-2
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12 липня 2002 року за N 581/6869),
зазначене управління здійснює
призначення (перерахунок) та виплату
пенсії виключно військовослужбовцям,
особам рядового і начальницького
складу та іншим особам, які мають право
на пенсію згідно відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

У решті випадків функції щодо
призначення (перерахунку), виплати
пенсії іншим категоріям осіб в порядку,
встановленому чинним законодавством,
здійснюють районні управління
відповідно до Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах в містах,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 30 квітня 2002 року N 8-2
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 21 травня 2002 року за N 442/6730).

За таких обставин колегія вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо зобов'язання ГУ ПФ
України у Київській області провести з
24.07.2008 року по 23.07.2011 року перерахунок та
виплату позивачу заборгованість з
державної пенсії по втраті
годувальника, як дружині померлого
інваліда 1 групи у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та з додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів в зв'язку з порушенням
терміну їх виплати.

Враховуючи викладене, оцінивши докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийняв рішення з порушенням
норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного Фонду України у
Київській області на постанову
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 жовтня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного Фонду України у Київській
області про зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Постанову Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 жовтня 2011 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає у відповідності до ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
І.О. Грибан

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Грибан І.О.