Справа № 2а-2155/11
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/70225/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області про
призначення пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області в якому просив
визнати неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області щодо відмови у
призначенні йому пенсії за вислугу
років та зобов'язати відповідача
призначити йому пенсію за вислугу
років починаючи з 24.04.2011 року, а також
стягнути з посадових осіб відповідача
на його користь заподіяну моральну
шкоду 1000 грн.

Постановою Міжгірського
районного суду Закарпатської області
від 08 червня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області в
призначенні пенсії військовослужбовця
за вислугою років ОСОБА_4 Зобов'язано
відповідача призначити ОСОБА_4 пенсію
за вислугою років відповідно до
Законів України «Про державні гарантії
військовослужбовців, які звільняються
зі служби у зв'язку з реформуванням
Збройних сил України» і п.«в» ст.12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ
починаючи з 24.04.2011 року. В решті
позовних вимог відмовлено.

Натомість, постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року, рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове, яким
відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з рішеннями суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України
в якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 звільнений з
військової служби наказом начальника
Генерального штабу ЗСУ від 28.12.2004 р. № 380
відповідно до пп. «г» п. 63 (у зв'язку зі
скороченням штатів) у зв'язку з
реформування Збройних Сил України.
Наказом командира ВЧ А 0332 від 31.12.2004 р. №
35 позивач виключений 31.12.2004 року із
списків особового складу частини.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області,
рішенням комісії від 27.04.2011 року
(протокол № 7) відмовив позивачу у
призначенні пенсії за вислугою років,
керуючись ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», а саме у зв'язку з тим, що на
день звільнення позивач не досяг 45-ти
річного віку.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
прийшли до висновку, що позивач має
право на призначення пенсії за вислугу
років, а досягнення 45-річного віку не є
обов'язковою умовою, визначеною
законодавством.

Натомість, суд апеляційної інстанції,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, зазначив, що відповідач
правомірно відмовив йому у призначенні
пенсії за вислугу років.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Законом України «Про державні гарантії
соціального захисту,
військовослужбовців, які звільняються
зі служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, та членів їхніх
сімей» від 15 червня 2004 року № 1763-ІV
встановлено правові основи
забезпечення соціального захисту
військовослужбовців, які
звільнятимуться у зв'язку зі
скороченням чисельності Збройних Сил
України в ході їх реформування.

Відповідно до пункту 11 статті 1 цього
Закону, військовослужбовцям, які
звільняються зі Збройних Сил України у
зв'язку з їх реформуванням пенсія
обчислюється при досягненні 45-річного
віку і за наявності вислуги 15 років.

Пунктом «в» статті 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
внутрішніх справ та деяких інших осіб»
(в редакції Закону України від 04.04.2006
року № 3591-IV, чинній на час досягнення
позивачем 45-річного віку та виникнення
спірних правовідносин), передбачено, що
пенсія за вислугу років призначається
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом при досягненні 45-річного
віку і за наявності в них вислуги 15
років, які звільняються з військової
служби відповідно до Закону України
«Про державні гарантії соціального
захисту військовослужбовців, які
звільняються зі служби у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України, та
членів їхніх сімей».

Таким чином, наведеними вище правовими
нормами встановлено, що умовами для
призначення пенсії за вислугу років
особам, які звільнені з військової
служби у зв'язку з реформуванням ЗС
України, є наявність вислуги 15 років та
досягнення 45-річного віку при
звільненні, тобто на момент звільнення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, щодо відсутності
підстав задоволення позову ОСОБА_4,
підстави для скасування судових рішень
відсутні. Доводи касаційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судами допущено
неправильне застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді