Справа № 2а-4152/10/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
Справа №
8917/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
в місті Івано-Франківську на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції в місті
Івано-Франківську, головного
управління Державного казначейства
України в Івано-Франківській області
про визнання протиправною
бездіяльність,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася 24.11.2010 року з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську, головного
управління Державного казначейства
України в Івано-Франківській області
про визнання протиправною
бездіяльність першого у зв'язку з
неповерненням надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб
внаслідок застосування права на
податковий кредит, стягнення суми
надміру сплаченого податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 280,08 грн. та 280,08
грн. штрафу за несвоєчасне повернення
суми надміру сплаченого податку з
доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що внаслідок
неправильного тлумачення норм закону
відповідачем неправомірно повернуто
лише частину надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
січня 2011 року задоволено позовні
вимоги. Суд виходив з того, що ДПІ в м.
Івано-Франківську в порушення вимог п.
3.5 ст. 3 та п. 4.1, пп. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» при визначенні суми
надлишково сплаченого податку, яка
повинна бути повернута позивачу в
результаті використання права на
податковий кредит, помилково виходила
не із загального річного
оподатковуваного доходу, а із суми
загального річного доходу позивача.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просять його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги в
основному покликається на те, що
позивачем зазначено виплачений, а не
нарахований дохід за 2008 рік.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 31.03.2010 року
позивачкою подано до державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську декларацію про
доходи за 2009 рік та розрахунок суми
податку з нарахуванням податкового
кредиту. Згідно поданої ОСОБА_1
декларації та розрахунку, сума
нарахованого доходу складає 30569,13 грн.,
сума оподатковуваного доходу складає
28701,98 грн., сума загального
оподатковуваного доходу у вигляді
заробітної плати за 2009 рік, зменшеної
на суму податкового кредиту складає
22901,98 грн., сума податку з доходів
фізичних осіб, що підлягає поверненню
платнику податку у зв'язку з
нарахуванням податкового кредиту
становить 869,99 грн.

Після отримання від позивача
декларації та необхідних документів
ДПІ в м. Івано-Франківську проведено
перевірку правильності нарахування до
повернення надміру сплаченого податку
з доходів фізичних осіб, якою
встановлено, що загальний річний дохід
за 2009 рік - 30569,13 грн., зменшений на суму
податкового кредиту 5800 грн. становить
24769,13 грн., а не 22901,98 грн., а тому сума
податку з доходів фізичних осіб, що
підлягає поверненню платнику податку у
зв'язку з нарахуванням податкового
кредиту становить 589,91 грн.

Відповідно до пункту 3.5. статті 3 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) при нарахуванні доходів
у вигляді заробітної плати об'єкт
оподаткування визначається як
нарахована сума такої заробітної
плати, зменшена на суму збору до
Пенсійного фонду України та внесків до
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
які відповідно до закону справляються
за рахунок доходу найманої особи.

Разом з тим судом першої інстанції
правильно встановлено розмір
загального річного оподатковуваного
доходу позивача за 2009 рік, з урахування
зменшення заробітної плати на суму
збору до Пенсійного фонду України,
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно підпункту 3.1.2 пункту 3.1 статті 3
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) об'єктом оподаткування
резидента є чистий річний
оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального річного оподатковуваного
доходу на суму податкового кредиту
такого звітного року.

За приписами підпункту 5.1.1 пункту 5.1
статті 5 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) платник податку має
право на податковий кредит за
наслідками звітного податкового року.

Відповідно до підпункту 5.3.3 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до витрат, дозволених до
включення до складу податкового
кредиту, належить сума коштів,
сплачених платником податку на користь
закладів освіти для компенсації
вартості середньої професійної або
вищої форми навчання такого платника
податку, іншого члена його сім'ї
першого ступеня споріднення, але не
більше суми, визначеної у підпункті 6.5.1
пункту 6.5 статті 6 цього Закону, у
розрахунку за кожний повний або
неповний місяць навчання протягом
звітного податкового року.

Крім того з матеріалів справи
вбачається 01.09.2008 року між ОСОБА_1 та
Прикарпатським національним
університетом імені Василя Стефаника
укладено договір про здійснення
навчання позивача. На виконання умов
договору позивачкою в 2009 році на
поточний рахунок університету внесена
плата за своє навчання в сумі 5800 грн.
згідно квитанцій № 6064 від 15.01.2009 року та
№ 5657 від 14.07.2009 року.

Отже, віднесення позивачем до складу
податкового кредиту фактично
сплаченої суми коштів для компенсації
вартості освіти на користь закладу
освіти у розмірі 5800,00 грн. відповідає
положенням підпункту 5.3.3 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб».

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку про
незаконність дій ДПІ в м.
Івано-Франківську щодо заниження суми
надміру сплаченого позивачкою у 2009
році податку з доходів фізичних осіб,
що призвели до неперерахування на
користь позивача 280,08 грн. суми надміру
сплаченого податку, а також
обґрунтованість факту про
перерахування на користь позивача
надміру сплаченого податку у розмірі
280,08 грн. із порушенням законодавчо
встановленого терміну.

Вказана позиція не суперечить практиці
касаційного суду, що викладена в
судовому рішенні від 25.11.2013 року №-42943/10.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в місті
Івано-Франківську залишити без
задоволення, постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 25 січня 2011
року по справі № 2а-4152/10/0970, без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга