Справа № 522/16477/13-а
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

13 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/16477/13-а

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Абухін Р.Д.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді -Яковлева Ю.В.судді
-Запорожана Д.В.судді -Жука С.І.
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради та
ОСОБА_5 на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 13 грудня 2013
року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_5 до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про визнання
бездіяльності незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

Позивач ОСОБА_5 01.07.2013 року звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому, з урахуванням
подальшого уточнення, просив визнати
бездіяльність Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради щодо відмови у відновлені прав
позивача в частині користування
пільгами та отриманні компенсації, які
передбачені відповідно до його статусу
незаконною; зобов'язати відповідача
відновити порушені права позивача в
повному обсязі та виплатити збитки в
розмірі 28892 гривень 99 копійок.

Також просив зобов'язати Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради виплатити компенсацію за
нанесення фізичних та моральних
страждань позивачу та членам його сім'ї
за час протиправних дій у розмірі 250000
гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
грудня 2010 року відповідач припинив
надавати позивачу пільги посилаючись
на протокол № 12/К-10 від 21.12.2010 року
Обласної комісії з питань визначення
статусу громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
яким було визнано безпідставним видачу
позивачу посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 1 категорії. Дане рішення
було відмінено судом і цією ж комісією,
та визнано незаконним. Пізніше позивач
звернувся до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради з проханням відновити становище,
яке існувало до моменту порушення його
прав, на що йому було відмовлено.

Справа була розглянута за участю
сторін у відкритому судовому
засіданні.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 13 грудня 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_5 до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
визнання бездіяльності незаконною та
зобов'язання вчинити певні дії був
задоволений частково.

Визнано бездіяльність Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради щодо відмови у
відновленні прав ОСОБА_5 в частині
користування пільгами та отриманні
компенсацій, які передбачені
відповідно до його статусу незаконною.

Зобов'язано Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради відновити порушені права ОСОБА_5 в
повному обсязі.

Зобов'язано Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради виплатити ОСОБА_5 збитки в розмірі
12011 гривень 99 копійок.

Стягнено з Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради в дохід держави судовий збір у
розмірі 34 гривень 41 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент праці
та соціальної політики Одеської
міської ради, посилаючись на порушення
судом 1-ї інстанції норм матеріального
права, ставить питання щодо скасування
вищезазначеної постанови та прийняття
нової про відмову адміністративного
позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом 1-ї
інстанції норм матеріального права,
ставить питання щодо зміни
вищезазначеної постанови,
задовольнивши позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційних скарг, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційних скарг колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що з
грудня 2010 року Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради припинив надавати ОСОБА_5 пільги
посилаючись на протокол № 12/К-10 від
21.12.2010 року Обласної комісії з питань
визначення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, яким було визнано
безпідставним видачу позивачу
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія 1).

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 25.04.2012 року визнано
протокол Обласної комісії з питань
визначення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи Головного управління праці
та соціального захисту населення
Одеської обласної державної
адміністрації № 12К-10 від 21.12.2010 року в
частині безпідставної видачі ОСОБА_5
посвідчення «Учасник ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС» -
незаконним, копія якої наявна в
матеріалах справи ( а.с. 6).

Як зазначив ОСОБА_5 в позові 13.03.2013 року,
він звернувся до відповідача з
проханням відновлення свого становища,
яке існувало до моменту порушення його
прав, копія якої наявна в матеріалах
справи (а.с. 8).

Було отримано відповідь, в якій
зазначено, що звернення ОСОБА_5 від
13.03.2013 року розглянуто та повідомлено,
що відповідно до рішення Комісії зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків Чорнобильської АЕС
Міністерства соціальної політики
України (протокол № 57 від 30.01.2013 року)
ОСОБА_5 з 30.01.2013 року включений до
Єдиного державного автоматизованого
реєстру осіб, які мають пільги, як
особа, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Організації, що надають
житлово-комунальні послуги
повідомленні про відновлення йому
статусу, як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та користується 50% знижкою при платі за
користування житлово-комунальними
послугами. Рішенням Одеської обласної
комісії з питань визначення статусу
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (протоколу
№02/К-13 від 25.02.2013 року), ОСОБА_5 поновлено
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, але
рішення щодо виплати компенсації на
харчування за період з 01.01.2011 року по
29.01.2013 року комісією не прийнято.
Нараховано щомісячне пільгове
забезпечення продуктами харчування з
30.01.2013 року у розмірі 296 гривень на
місяць та щомісячна грошова
компенсація на харчування на дитину,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 26 гривень
50 копійок на місяць. Відповідно до п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 14.02.2007 року №228 «Про порядок виплати
та розміри грошових компенсацій на
бензин, ремонт і технічне
обслуговування автомобілів та на
транспортне обслуговування» 13.03.2013
року позивачу була нарахована
вищезазначена компенсація у розмірі 71
гривень, що підтверджується копією
листа, наявною в матеріалах справи
(а.с.9).

Суд 1-ї інстанції прийняв до уваги, що за
даними організацій, що надають
житлово-комунальні послуги та послуги
зв'язку ОСОБА_5, особі, яка постраждала
внаслідок ЧАЕС 1 категорії,
зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1
загальна сума пільг, розрахована
зазначеними організаціями за період з
21.12.2010 року по 30.01.2013 року складає 3221
гривень 99 копійок, з яких: КП «ЖКС
«Фонтанський» - 778 гривень 54 копійок; КП
«Теплопостачання м. Одеси» - 827 гривень
07 копійок; ВАТ «Інфоксводоканал» 313
гривень 15 копійок; ВАТ «Обленерго» - 365
гривень 38 копійок; ПАТ «Одесагаз» - 547
гривень 60 копійок; ВАТ « Укртелеком» - 390
гривень 25 копійок.

Також було враховано:, сума компенсацій
за період з 01.01.2011 року по 30.01.2013 року на
продукти харчування ОСОБА_5 в розмірі
7380 гривень 90 копійок; компенсація на
бензин, ремонт і технічне
обслуговування автомобіля в розмірі 213
гривень, компенсація на продукти
харчування дитини - ОСОБА_5 - 549 гривень 42
копійок, що разом складає 8143 гривень 32
копійок та витрати на проїзд
залізничним транспортом в розмірі 645
гривень 78 копійок.

Судом 1-ї інстанції також встановлено,
що позивач не звертався для отримання
санаторно-курортного лікування за
період з 2010 по 2012 року. 08.05.2013 року,
згідно відповіді Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради, наявної в матеріалах справи (
а.с.5).

ОСОБА_5 на звернення від 08.04.2013 року було
відмовлено в наданні одноразової
матеріальної допомоги на підставі
того, що враховуючи обмежену кількість
людей, робочою групою по наданню
громадянам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи в м. Одесі,
від 13.04.2013 року, протоколом №1, прийнято
рішення в першу чергу надавати
допомогу учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильської АЕС
1 категорії, а також було враховано те,
що до складу сім'ї позивача входять
працездатні працюючі, на підставі чого
ОСОБА_5 було відмовлено в наданні
одноразової матеріальної допомоги.

Позивач в судовому засіданні
підтвердив те, що в 2013 року, після
відновлення йому статусу особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, йому була надана
можливість в санаторно-курортному
лікуванні, якою він скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду 1-ї інстанції, що не
підлягають задоволенню позовні вимоги
в іншій частині стягнення збитків
через недоведеність позивачем.

Згідно ч.1 ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Як вже було зазначено, позивач просив
стягнути з відповідача компенсацію за
нанесення фізичних та моральних
страждань позивачу та членам його сім'ї
за час протиправних дій у розмірі 250000
гривень.

Також позивачем в позові зазначено, що
працівниками Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради йому було відмовлено у видачі
пам'ятного знаку, який видавався 2011
року до 25-річчя Чорнобильської
катастрофи іншим «чорнобильцям», чим
завдано йому значної моральної шкоди,
яка полягає в душевних стражданнях та
приниженні його честі та гідності та
зазначив, що вважає такі дії
відповідача незаконними.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.05.1994 року №302
«Про порядок видачі посвідчень та
нагрудних знаків ветеранів війни»
відповідні посвідчення і нагрудні
знаки видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина.

Відповідно п.13-1 Порядку у разі
виникнення підстав, за якими особа
втрачає право на статус, визначений
Законом України « Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», видане їй раніше посвідчення
вилучається уповноваженим на видачу
посвідчень органом, з повідомленням
органу, який видав таке посвідчення.

Згідно листа від 04.01.2011 року №14
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Одеської обласної державної
адміністрації доручено Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради зняти з обліку ОСОБА_5 та
припинити надання компенсацій та
пільг, які надають відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якому на підставі протоколу засідання
Комісії зі спірних питань визначення
статусу осіб, які брали участь у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України від 21.12.2010
року не підтверджено статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Листом Департаменту від 08.01.2011 року
№12-03-04/226 було повідомлено ОСОБА_5 про
призупинення нарахування усіх
компенсаційних виплат та пільг.

Суд 1-ї інстанції вказав, що згідно ст. 23
ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Статтею ст.1167 ЦК України передбачено,
що моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди не
зазначено, з яких міркувань позивач
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується, не
надав ніяких доказів
причино-наслідкового зв'язку між
поведінкою відповідача та його
моральними стражданнями.

Таким чином, позивач не надав доказів
на підтвердження факту заподіяння йому
відповідачем моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, не обґрунтував, з чого він
виходив, визначаючи розмір заподіяної
йому шкоди.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ї
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив зазначену
постанову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування або зміни
вказаної постанови колегія суддів не
вбачає, а доводи апеляційних скарг
суттєвими не являються та висновків
суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та
п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційні скарги Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради та ОСОБА_5 - залишити без
задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 13 грудня 2013 року по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_5 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання бездіяльності
незаконною та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5-ть днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:/підпис/Ю.В.
ЯковлевСуддя:/підпис/Д.В. Запорожан
Суддя:/підпис/С.І. Жук Суддя Одеського
апеляційного адміністративного суду
Ю.В. Яковлев