Справа № 1601/2а-5918/11
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р.Справа № 1601/2а-5918/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області на ухвалу Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 04.10.2013р. по
справі № 1601/2а-5918/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці Полтавської
області

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

28 серпня 2013 року до Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області звернувся
головний державний виконавець
Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ
Шлюєва А.О. із заявою про зміну порядку
і способу виконання постанови
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської областіпо
справі № 2а-5918/11.

Ухвалою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04.10.2013р. зазначену заяву було
задоволено. Замінено спосіб і порядок
виконання рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 02.09.2011 року
справа № 2а-5918/11 року за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
про стягнення недоплаченої соціальної
допомоги, а саме визначити наступний
порядок виконання рішення: стягнути з
Управління Пенсійного фонду України м.
Кременчука Полтавської області на
користь ОСОБА_1 нараховану, але не
виплачену пенсію в сумі 1979 грн.48 коп. за
період з 09.08.2010 року по 22.07.2011 року.

Не погодившись з даною ухвалою,
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кременчуці Полтавської області,
подало апеляційну скаргу, в якій
просило скасувати оскаржувану ухвалу
та прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні подання. В обґрунтування
вимог апеляційної скарги посилається
на відсутність встановлених ст. 263 КАС
України підстав для задоволення
подання про зміну способу виконання
судового рішення.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, дослідивши
письмові докази по справі, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи подання про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду, суд першої інстанції виходив з
наявності підстав, встановлених ст. 263
КАС України, для зміни способу та
порядку виконання виконавчого листа
№2а-5918/11, виданий 11.12.2012 р.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що постановою
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 02
вересня 2011 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України
Автозаводського району в м. Кременчуці
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_1 з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни з розміру, встановленого ч. 1 ст.28
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та провести
відповідні виплати за період з 09 серпня
2010 року по 22 липня 2011 року з урахуванням
проведених виплат. В іншій частині
позову відмовлено.

На підставі рішення суду 11.12.2012 року
виданий виконавчий лист

04 лютого 2013 року державним виконавцем
Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

06 червня 2013 року до відділу надійшов
лист від Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці від 03.06.2013 року,
в якому боржник інформував ВДВС, що
перерахунок пенсії за період з 09.08.2010
року по 22.07.2011 року проведено, доплата
склала 1979 грн. 48 коп., але не виплачена в
зв'язку з відсутністю відповідного
фінансового ресурсу бюджету.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган, державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 зазначеного
Закону, у разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження" за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Згідно з частиною першою статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

У своєму інформаційному листі № 846/12/13-13
від 13.06.2013 Вищий адміністративний суд
України висловив правову позицію
стосовно зміни способу і порядку
виконання судових рішень, ухвалених у
справах, пов'язаних із соціальними
виплатами. Згідно цього листа, "суди
повинні враховувати, що підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення".

У рішеннях Європейського суду з прав
людини, прецедентну практику якого
мають використовувати суди України,
зокрема, у справі "Хорнсбі проти Греції"
від 19.03.1997 року, у справі "Бурдов проти
Росії" від 07.05.2002 року, "Ромашов проти
України" від 27.07.2004 року, "Шаренок проти
України" від 22.02.2004року, та ряду інших,
зазначається, що право на судовий
захист було б ілюзорним, якби правова
система держави дозволяла, щоб
остаточне зобов'язувальне рішення
залишалося бездієвим на шкоду одній із
сторін; виконання рішення, винесеного
будь-яким судом має вважатися
невід'ємною частиною судового процесу.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відсутність у державному бюджеті
коштів на виплату щорічної допомоги на
оздоровлення громадянам України, не
може бути підставою для порушення прав
громадян на соціальний захист, в тому
числі й на отримання зазначеної
виплати, яка прямо непередбачена
законом і за рішенням суду.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
органами державної влади на
відсутність коштів, як на причину
неможливості виплатити кошти за
рішенням суду, колегією суддів не
приймається до уваги.

Виходячи з вище зазначеного, колегія
суддів вважає правомірними висновки
суду першої інстанції щодо задоволення
заяви головного державного виконавця
Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ
Шлюєвої А.О. про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що ухвала Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 04.10.2013 року по справі № 1601/2а-5918/11
прийнята з дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці Полтавської області
залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від
04.10.2013р. по справі № 1601/2а-5918/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бенедик А.П.