Справа № 114/1680/13-а
Суддя: Щепанська Ольга Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 114/1680/13-а

04.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Щепанської О.А.,

суддів Кондрак Н.Й. ,

Кобаля М.І.

секретар судового засідання
Паздеріна О. М.

за участю сторін:

позивач, - ОСОБА_2 не з'явилася, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлена належним чином та
своєчасно, до початку судового
засідання надла клопотання про
відкладення слухання справи,

представник відповідача,
Роздольненської районної ради - Шило
Раїса Петрівна, довіреність № 01-10/1/609
від 04.11.13,

відповідач, - Голова Роздольненської
районої ради Мишачков Михайло Іванович
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином та своєчасно, про причину неявки
суд не повідомив,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Роздольненського
районного суду Автономної Республіки
Крим (суддя Абеляшев О.В.) від 07.11.13 у
справі № 114/1680/13-а,

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Роздольненської районної ради (вул.
Леніна, 5, смт. Роздольне, Автономна
Республіка Крим, 96200)

Голови Роздольненської районої ради
Мишачкова Михайла Івановича (вул.
Леніна, 5, смт.Роздольне, Автономна
Республіка Крим, 96200)

про визнання неправомірним та відміну
розпорядження голови районної ради,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздольненського районного
суду Автономної Республіки Крим від
07.11.2013 у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Роздольненської районної ради АР Крим,
голови Роздольненської районної ради
АР Крим Мишачкова Михайла Івановича
про визнання протиправними дій голови
Роздольненської районної ради АР Крим,
про визнання неправомірним та
скасування розпорядження, про
зобов'язання Роздольненської районної
ради АР Крим вчинити певні дії,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди -
відмовлено у повному обсязі.

Внесено виправлення до трудової книжки
ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 03.08.1988 року,
виклавши запис №26 від 04.07.2013 року, графа
№3 у наступній редакції (російською
мовою): «Запись в трудовой книжке
НОМЕР_1 №21 от 30 ноября 2012 г. считать
действительной».

Дії відносно внесення виправлень у
трудову книжку ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від
03.08.1988 року провадити у відповідності
до Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої Наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України N 58 від 29.07.1993
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову
Роздольненського районного суду
Автономної Республіки Крим від 07.11.2013
та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, проведено необхідні підготовчі
дії, передбачені статтею 190 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які достатні для закінчення
підготовки та призначення справи до
апеляційного розгляду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 26.11.2013 закінчено підготовку та
призначено справу до апеляційного
розгляду.

Розпорядженням голови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.01.2014 року
у складі судової колегії було
здійснено заміну судді Горошко Н.П. на
суддю Кобаля М.І.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.01.2014 року розгляд справи було
відкладено на 04.02.2014 року.

У судовому засіданні, призначеному до
розгляду на 04.02.2014, представник
відповідача - Роздольненської районної
ради заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, просив її залишити
без задоволення, постанову суду першої
інстанції залишити без змін. Другий
відповідач явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином та своєчасно. Позивач явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином та своєчасно, надав
клопотання про відкладення слухання
справи.

Згідно з ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Судова колегія, розглянувши клопотання
позивача, не вбачає підстав для його
задоволення, оскільки чинне
законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Судова колегія, вислухавши пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до
Роздольненської районної ради АР Крим,
голови Роздольненської районної ради
АР Крим Мишачкова Михайла Івановича
про визнання протиправними дій голови
Роздольненської районної ради АР Крим,
про визнання неправомірним та
скасування розпорядження, про
зобов'язання Роздольненської районної
ради АР Крим вчинити певні дії,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що постановою Роздольненського
районного суду АР Крим від 16.04.2013 року
позивача поновлено на роботі після
незаконного звільнення.
Розпорядженням голови Роздольненської
районної ради від 29.04.2013 року ОСОБА_2
поновлено з 01.12.2012 року на попередній
посаді - керівника апарату районної
ради, та з 01.12.2012 року переведена на іншу
посаду - керівника відділу
організаційної роботи районної ради та
допущена до роботи з 29.04.2013 року.

03.07.2013 року постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду Постанову
Роздольненського районного суду АР
Крим скасовано.

Так, на підставі постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду голова
Роздольненської районної ради видав
розпорядження від 04.07.2013 року, яким
скасував раніше прийняте
розпорядження про поновлення на посаді
та визнав дійсним розпорядження про
звільнення позивачки.

Вказане розпорядження ОСОБА_2 вважає
незаконним та необгрунтованим, просить
його скасувати, визнати дії голови
Роздольненської районної ради
незаконними, зобов'язати відповідача
поновити позивачку на посаді керівника
відділу організаційної роботи
районної ради, внести виправлення до
трудової книжки, стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу, завдану моральну
шкоду.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що
постановою Роздольненського районного
суду АР Крим від 16.04.2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено та визнано
протиправним та скасовано
розпорядження голови Роздольненської
районної ради АР Крим від 30.11.2012 року
№14-л про звільнення ОСОБА_2 з посади
керівника апарату Роздольненської
районної ради АР Крим, поновлено ОСОБА_2
на роботі на посаді керівника апарату
Роздольненської районної ради АР Крим
з 01.12.2012 року, стягнуто з
Роздольненської районної ради АР Крим
на користь ОСОБА_2 заробітну плату за
час вимушеного прогулу у сумі 15125,9 грн.
(з утриманням податків та інших
обов'язкових платежів) та моральну
шкоду у розмірі 5 000 грн., допущено до
негайного виконання постанову суду в
частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та
стягнення на її користь заробітної
плати за час вимушеного прогулу у межах
сплати за один місяць у сумі 3361,31 грн.

Розпорядженням Роздольненської
районної ради АР Крим №3-л від 29.04.2013
року ОСОБА_2 скасовано розпорядження
№14-л «Про звільнення ОСОБА_2»,
поновлено позивачку на посаді
керівника апарату Роздольненської
районної ради, переведено на посаду
керівника відділу організаційної
роботи районної ради, допущено до
роботи з 29.04.2013 року, виплачено ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу. З вказаним розпорядження
позивачка ознайомлена 29.04.2013 року.

Постановою Севастопольського
апеляційного суду АР Крим від 03.07.2013
року Постанову Роздольненського
районного суду АР Крим від 16.04.2013 року
скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Розпорядженням Роздольненської
районної ради №9-л від 04.07.2013 року на
виконання Постанови Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2013 року Розпорядження від 29.04.2013
року №3-л скасовано, визнано дійсним
запис у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_2
№21 від 30.11.2012 року, зобов'язано
керівника фінансово -господарського
відділу, головного бухгалтера провести
розрахунок та виплату заробітної плати
та інших компенсаційних виплат ОСОБА_2
З вказаним розпорядження позивачка
ознайомлена 04.07.2013 року, висловила свою
незгоду з тим, що не вказана
компенсація за невикористану
відпустку за відпрацьований час та у
розпорядженні не вказана стаття КЗПП
України, на підставі якої звільнено
ОСОБА_2

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1
ОСОБА_2, сторінка 17, запис №26 від 04.07.2013
року, у графі №3 зазначено: «запись в
трудовой книжке НОМЕР_1 считать
действительной» (рос), у графі 4
зазначено: «распоряжение №9-л от 04.07.2013
року» (рос).

Відповідно до копії акту від 08.07.2013
року, копії повідомлення від 08.07.2013
року, яке було отримано ОСОБА_2 21.08.2013
року, копії повідомлення від 11.07.2013 рок,
яке було отримано ОСОБА_2 21.08/.2013 року,
копії акту від 08.07.2013 року, копії
доповідної записки від 09.07.2013 року,
копії акту від 16.07.2013 року, копії акту
від 22.07.2013 року, ОСОБА_2 неодноразово
пропонувалось надати трудову книжку
для внесення виправлень, але позивачка
трудової книжки не надала, пояснила, що
з вказаним питанням буде звертатись до
суду.

Крім того, у відповідності до пояснень
свідка ОСОБА_5, ОСОБА_2 неодноразово
пропонувалось надати трудову книжку
для внесення виправлень, про що
складались акти, але позивачка
трудової книжки не надала, пояснила, що
з вказаним питанням буде звертатись до
суду.

Частиною 1 статті 2 КАС України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частини 2 статті 2 КАС України
встановлено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», служба в органах
місцевого самоврядування - це
професійна , на постійній основі
діяльність громадян України, які
обіймають посади в органах місцевого
самоврядування , яка спрямована на
реалізацію територіальною громадою
свого права на місцеве самоврядування
і окремих повноважень органів
виконавчої влади, наданих законом.

Нормами статей 1, 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
визначається, що районна рада є органом
місцевого самоврядування , який
представляє загальні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст,
у межах повноважень, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами, а також повноважень,
переданих їм сільськими, селищними,
міськими радами.

Згідно з ч. 7 ст. 9 КАС України, у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 20.06.2012 року у справі №
К-50758/09 урегульовано правовідносини
аналогічні тим, що виникли між
сторонами по справі. Вказаною
постановою визначено, що відповідно до
положень статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Оскільки зазначені
розпорядження були прийняті міським
головою на виконання ухвалених судових
рішень, які були обов'язкові до
виконання, то міський голова не може
нести відповідальність за визнання у
наступному цих судових рішень
незаконними та їх скасування.

Більше того, судом першої інстанції
було встановлено, що на дату звернення
позивача до суду з позовом про
скасування спірного розпорядження,
03.07.2013 року постанова
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду набрала
законної сили з моменту її
проголошення, скасована не була, а
відтак, суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про те, що
законних підстав вважати
розпорядження №9-л від 04.07.2013 року,
виданого на виконання зазначеної
постанови, таким, що суперечить чинному
законодавству та задоволення позовних
вимог про скасування цього
розпорядження немає, та немає підстав
для визнання дій Голови
Роздольненської районної ради
протиправними.

Стосовно відшкодування моральної
шкоди суд першої інстанції зазначив
наступне.

У відповідності до положень статей 32, 56,
62 Конституції України фізичні та
юридичні особи мають право на
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної внаслідок порушення
їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ
від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" (із
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 2001 року N 5) під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Нормами статті 237-1 КЗпП України
встановлено, що відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Порядок відшкодування
моральної шкоди визначається
законодавством.

Приймаючи до уваги те, що не визначено
протиправності дій відповідача та
визначено законність винесеного
розпорядження, суд першої інстанції
дійшов вірного, на думку судової
колегії, висновку про відсутність
підстав для відшкодування моральної
шкоди з підстав того, що у діях
відповідача відсутнє порушення з його
сторони прав позивача.

Крім того, суд першої інстанції визнав
за доцільне внести виправлення до
трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 виходячи
з наступного.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 06 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» визначено, що при розгляді
справ про поновлення на роботі судам
необхідно з'ясувати, з яких підстав
проведено звільнення працівника
згідно з наказом (розпорядженням) і
перевіряти їх відповідність законові.

Також, суд вказав, що не в праві визнати
звільнення правильним, виходячи з
обставин, з якими власник або
уповноважений ним орган не пов'язували
звільнення. Якщо обставинам, які стали
підставою звільнення, в наказі
(розпорядженні) дана неправильна
юридична кваліфікація, суд може
змінити формулювання причин
звільнення і привести його у
відповідність з чинним законодавством
про працю.

Оскільки при внесення запису №26 до
трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 не було
визначено у графі 3 який саме запис
вважати дійсним, суд вважає за доцільне
внести відповідні виправлення.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягаючими задоволенню.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 196, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

2.Постанову
Роздольненського районного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Абеляшев О.В.) від 07.11.13 у справі №
114/1680/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 10 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
О.А.Щепанська

Судді підпис Н.Й.
Кондрак

підпис М.І. Кобаль

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.А.Щепанська