Справа № 825/322/14
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 лютого 2014 року
Чернігів Справа №
825/322/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Падій В.В.,

за участю секретаря
Кондратенко О.В.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Гулого А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду клопотання
представника відповідача про закриття
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
голови Чернігівської обласної ради
Мельника Анатолія Івановича про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.01.2014 ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до голови
Чернігівської обласної ради Мельника
Анатолія Івановича про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії.

07.02.2014 представником відповідача до
суду подано клопотання про закриття
провадження у справі, в зв'язку з тим, що
дану справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
клопотання відповідача про закриття
провадження у справі заперечував в
повному обсязі, оскільки вважає, що є
всі наявні правові підстави
(суб'єктивний та предметний склад) для
розгляду вказаної справи саме в
порядку адміністративного
судочинства.

Представник відповідача підтримав
заявлене клопотання та просив його
задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку сторін, суд вважає
клопотання таким, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень;

Згідно частини 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень -
це орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно прийнятих або вчинених ними
при здійсненні владних управлінських
функцій.

З аналізу вищевказаної норми
вбачається, що основними чинниками для
визначення компетенції
адміністративного суду є наявність
відповідного суб'єктного та
предметного складу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем визначено суб'єктний та
предметний склад даного позову з
дотриманням вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, що в свою чергу свідчить про
наявність всіх підстав для розгляду
даної справи в порядку
адміністративного судочинства.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на те, що оскільки посада директора
комунального підприємства
«Регіональний центр інформатизації»
не відноситься до категорії публічної
служби, визначеної пунктом 15 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства, то в даному випадку
позивач звернувся до
адміністративного суду за вирішенням
трудового спору, який повинен
розглядатися в порядку цивільного
судочинства, виходячи з наступного.

Так, дійсно, пунктом 15 частини 1 статті 13
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що публічна
служба - це діяльність на державних
політичних посадах, професійна
діяльність суддів, прокурорів,
військова служба, альтернативна
(невійськова) служба, дипломатична
служба, інша державна служба, служба в
органах влади Автономної Республіки
Крим, органах місцевого
самоврядування.

Вказана норма свідчить про відсутність
ознак публічної служби у трудових
відносинах позивача.

Однак, як вбачається з
адміністративного позову, предметом
оскарження є бездіяльність
відповідача щодо неприйняття рішення в
порядку, передбаченому Законом України
«Про звернення громадян», а не
оскарження бездіяльності відповідача
з приводу прийняття, проходження та
звільнення позивача з публічної
служби.

Таким чином, відповідач помилково
дійшов висновку про наявність в
оскаржуваних правовідносинах
трудового спору та необхідності
розгляду вказаної справи в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та беручи до уваги
те, що заявлений позов є справою
адміністративної юрисдикції, і повинен
вирішуватись в порядку
адміністративного судочинства, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
клопотання представника відповідача
про закриття провадження у справі,
необхідно відмовити за
необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 122, 157-160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника
відповідача про закриття провадження у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до голови Чернігівської
обласної ради Мельника Анатолія
Івановича про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Падій