Справа № 2215/2589/2012
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2215/2589/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Цимбалюк О.В.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Білої Л.М. Загороднюка А.Г.

при секретарі: Мартинюк В.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представників відповідача: Богачука
В.В., Кравчук Ю.Г.

представника третьої особи: Посідзей
Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Старокостянтинівського
районного суду Хмельницької області
від 26 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради,
третя особа на стороні позивача
Старокостянтинівський міжрайонний
прокурор, треті особи на стороні
відповідача комунальне підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства "Водоканал", комунальне
підприємство Старокостянтинівська
житлово-експлуатаційна контора про
визнання незаконними та скасування
рішень виконавчого комітету , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив з урахуванням збільшених
позовних вимог визнати незаконними та
скасувати рішення виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради від 25 вересня 2008 року № 471
"Про встановлення розміру плати за
технічне обслуговування
внутрішньобудинкових інженерних мереж
водопостачання та водовідведення, які
надаються Старокостянтинівським
комунальним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства «Водоканал" та від 17 липня
2008 року №353; визнати протиправними та
скасувати пункти 2, 3 та 4 рішення до
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
від 10 лютого 2010 року № 68 "Про розгляд
протесту Старокостянтинівської
міжрайонної прокуратури".

Відповідно до постанови
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстнції, позивачем подано
апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстнції та ухвалити нове рішення, яким
задоволити позовну заяву в повному
обсязі.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали
апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представники відповідача та
представник третьої особи -
комунального підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства "Водоканал" в судовому
засіданні заперечували проти доводів
викладених в апеляційній скарзі.

Треті особи - Старокостянтинівський
міжрайонний прокурор та комунальне
підприємство Старокостянтинівська
житлово-експлуатаційна контора в
судове засідання не з'явилась, причини
неявки невідомі, хоча судом вживалися
заходи щодо його належного
повідомлення про час, дату та місце
розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є власником квартири № 36, що
знаходиться в багатоповерховому
будинку за адресою: м.
Старокостянтинів, вул. Миру, 3/22.

25 вересня 2008 року відповідач прийняв
рішення № 471 «Про встановлення розміру
плати за технічне обслуговування
внутрішньобудинкових інженерних мереж
водопостачання та водовідведення, які
надаються Старокостянтинівським
комунальним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства «Водоканал», яким
встановлено з 01.10.2008 року розмір плати
за технічне обслуговування
внутрішньобудинкових інженерних мереж
водопостачання та водовідведення, яке
здійснюється Старокостянтинівським
комунальним підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства «Водоканал» у розмірі 0,154
грн. (при рентабельності 0%) з ПДВ за 1 м.
кв. з загальної площі житла.

Апеляційна скарга містить твердження,
які є безпідставними та
необґрунтованими, а тому може бути
спростована з наступних підстав.

Оскаржені п. 2, 3 4 рішення виконавчого
комітету від 11.02.2010 року № 68 «Про
розгляд протесту прокурора», то даним
рішенням було внесені зміни, згідно
протесту прокурора від 25.01.2010 року № 145,
в рішення Старокостянтинівської
міської ради № 471 та від 25.06.2008 року.

Статтею 30 Закону України «Про житлові
комунальні послуги» визначено
принципи державного регулювання
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги, в тому числі і такий як
гарантії соціального захисту
населення при оплаті за
житлово-комунальні послуги.

У відповідності до ст. 39 Закону України
«Про Державний бюджет за 2009 рік» за
рахунок субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг та
житлових субсидій населенню на оплату
комунальних послуг та ін. надаються
житлові субсидії населенню та пільг
для окремих категорій громадян. Однак
нарахування та відшкодування пільг та
субсидій на технічне обслуговування
внутрішньо будинкових систем гарячого
та холодного водопостачання,
водовідведення, теплопостачання і
зливної каналізації за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам не проводилось, тому
враховуючи протест та рішення суду
виконавчий комітет міської ради було
виправлено недоліки.

Таким чином, при скасуванні п.3 та п.4
порушуються права громадян на пільги
при отриманні житлово-комунальних
послуг, що передбачено ст. 30 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Слід зазанчити, що рішення виконавчого
комітету міської ради від 17.07.2008 року №
353 «Про визначення виконавця робіт
технічного обслуговування внутрішньо
будинкових інженерних мереж
водопостачання, водовідведення,
теплопостачання та подачі гарячої
води» винесене законно, враховуючи
наступне.

Вимогами ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник. Статтею
23 Закону визначено, що власник має
право тримати на балансі та управляти
належним йому майном. Власник має право
доручати повністю або частково
розпоряджатися та управляти належним
йому майном відповідно до закону та
договору балансоутримувачу або
управителю. Частиною четвертою статті
19 Закону визначено, що особливими
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є
балансоутримувач та управитель, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником.

В свою чергу, договір на надання
житлово-комунальних послуг у
багатоквартирному будинку укладається
між власником квартири, орендарем чи
квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою. У разі якщо
балансоутримувач не є виконавцем, він
укладає договори на надання
житлово-комунальних послуг з іншим
виконавцем (частини перша та друга
статті 29 Закону). Виконавцем відповідно
до Закону є субєкт господарювання,
предметом діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Підпунктом 4 п.1 ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що до повноважень органів
місцевого самоврядування відноситься
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону, в порядку
затвердженому центральним органом
виконавчої влади з питань житлового
комунального господарства. Так
відповідно центральним органом
виконавчої влади з питань житлового
комунального господарства визначено
порядок визначення виконавця
житлово-комунальних послуг у житловому
фонді (наказ державного комітету
України з питань житлово-комунального
господарства від 25.04.2005 № 60). П.1.4. даного
наказу визначено, що виконавець
житлово-комунальних послуг
визначається органами місцевого
самоврядування, крім випадків коли
власник (власники) житлових будинків
бажає (бажають) визначити виконавця
житлово-комунальних послуг самостійно.
Пп.1 п.а ст. 30 Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» вказує, що
управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній
власності відповідних територіальних
громад, забезпечення їх належного
утримання та ефективної експлуатації,
необхідного рівня та якості послуг
населенню.

Пункт 1.5. визначає, що органи місцевого
самоврядування чи власник (власники)
житлових будинків може (можуть)
визначати виконавців всіх або окремих
житлово-комунальних послуг. Виконавець
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання. П.п.1 п.3
ст.20 вказаного Закону визначено, що
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг
підготовлений виконавцем.

Посилаючись на договір про надання і
оплату комунальних послуг, позивач
вважає, що спірний розмір тарифу йому
пред'являється до оплати двічі за одні
й ті ж послуги. Однак, таке пояснення не
означає незаконність встановлення
цього тарифу з боку відповідача, а може
лише свідчити про наявність спору про
оплату житлово-комунальних послуг.

Таким чином, доводи позивача, викладені
в апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги позивача та залишення в силі
постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Старокостянтинівського районного суду
Хмельницької області від 26 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
06 лютого 2014 року .

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Біла Л.М.

Загороднюк А.Г.