Справа № 803/190/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Справа № 803/190/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук М.Ю.,

за участю прокурора Турич Л.Г.,

представника відповідача Попової Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом Прокурора
міста Нововолинська Волинської
області до Нововолинської міської ради
Волинської області про визнання
протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Нововолинська
Волинської області звернувся в суд із
позовом про визнання протиправними та
скасувати пункти 2, 3, 5, 7 рішення
Нововолинської міської ради
Волинської області №30/1 від 23.01.2014 року
«Про ставлення Нововолинської міської
ради до трагічних подій в Києві».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
пунктами 2, 3, 5, 7 рішення №30/1 від 23.01.2014
року «Про ставлення Нововолинської
міської ради до трагічних подій в
Києві» орган місцевого самоврядування
вирішив питання, що не входять до його
компетенції та вийшов за межі своїх
повноважень.

В судовому засіданні прокурор
заявлений позов підтримала повністю з
підстав, зазначених у позовній заяві,
просила визнати протиправними пункти 2,
3, 5, 7 рішення Нововолинської міської
ради Волинської області №30/1 від 23.01.2014
року «Про ставлення Нововолинської
міської ради до трагічних подій в
Києві».

В судовому засіданні представник
відповідача проти заявлених позовних
вимог заперечила з підстав викладених
у письмовому запереченні, що
обґрунтовано наступним. Відповідно до
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
органу місцевого самоврядування не
заборонено рішеннями висловлювати
своє ставлення до подій, які
відбуваються в Україні. Крім того,
оскаржуване рішення було прийняте на
вимогу міських громадських
організацій, звернень депутатів
міської ради та мешканців міста, а
відтак відповідач вважає, що зі сторони
Нововолинської міської ради
Волинської області немає жодних
порушень вимог чинного законодавства.
На підставі викладеного, представник
відповідача просила у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення та доводи
прокурора, представника відповідача,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
пунктів 2, 3, 5, 7 рішення №30/1 від 23.01.2014
року «Про ставлення Нововолинської
міської ради до трагічних подій в
Києві» Нововолинська міська рада
вирішила:

- вважати закони, прийняті у
неконституційний спосіб Верховною
Радою України 16 січня 2014 року, такими,
що суперечать Конституції України та
чинному законодавству і звужують права
людини, а також звернутися до Верховної
ради України скасувати їх, а у разі
відмови - вимагати відставки Верховної
Ради України;

- вимагати від Президента України
та центральних органів виконавчої
влади негайного зупинення
застосування сили проти громадян
України та невідкладно вжити заходів
щодо подолання системної
загальнодержавної кризи;

- підтримати вимоги опозиційних
сил та євромайданів по всій Україні
щодо: відставки Уряду Азарова і
створення коаліційного Уряду України;
притягнення до кримінальної
відповідальності винних у смерті та
побитті мирних демонстрантів та
представників засобів масової
інформації; звільнення від
переслідування усіх учасників мирних
акцій протесту; звільнення усіх
політичних в'язнів; підписання Угоди
про асоціацію з Європейським Союзом у
2014 році; відставки Президента України у
разі недодержання Конституції України,
прав і свобод людини і громадянина та
невиконання своїх обов'язків в
інтересах усіх співвітчизників;

- підтримати звернення міських
осередків громадських організацій та
політичних партій до Президента
України, голови Верховної Ради України,
Міністра Внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, Міністра
юстиції України.

Надаючи правову оцінку рішенню,
прийнятому Нововолинською міською
радою, судом враховано, що відповідно
до статті 140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 2 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» місцеве
самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи.

Згідно із частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Повноваження міської ради визначені
статтею 143 Конституції України та
статтями 25, 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні». Так
відповідно до статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції. Органи
місцевого самоврядування з питань
здійснення ними повноважень органів
виконавчої влади підконтрольні
відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до статей 25, 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання (загальна компетенція);
сільські, селищні, міські ради на
пленарних засіданнях вирішують
визначений перелік питань, які
віднесено до їх виключної компетенції.

Виходячи з цих конституційних положень
у системному зв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у рішенні від 26 березня
2002 року №6-рп/2002 в справі про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад
визначив політико-правову природу
органів місцевого самоврядування, які
не є органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

Таким чином, аналіз положень
міжнародних договорів, Конституції та
законів України дає підстави суду
прийти до висновку, що органи місцевого
самоврядування (яким у даному випадку є
Нововолинська міська рада) не є
органами державної влади, а
представницькими органами місцевого
самоврядування, через які здійснюється
право територіальної громади
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України, вони діють лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, приймають рішення не
з будь-яких питань суспільного життя, а
лише з питань саме місцевого значення,
тобто таких, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад, а перелік таких питань чітко і
вичерпно визначено у Конституції
України та Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Крім того,
рішення є формою реалізації
повноважень органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Згідно з
частиною першою статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Отже, незалежно від того, чи має рішення
органів місцевого самоврядування
нормативний характер, воно є
обов'язковим до виконання в межах
відповідної територіальної громади.

За своєю правовою природою оскаржуване
рішення відповідача не стосується
питань територіальної громади, а
відтак по суті є виходом за межі
повноважень органу місцевого
самоврядування.

За таких обставин суд вважає, що
відповідач, приймаючи на вимогу
міських громадських організацій,
звернень депутатів міської ради та
мешканців міста оскаржуване рішення
(пункти 2, 3, 5, 7), вирішив питання, які не
стосуються безпосередньо місцевого
значення, тобто не пов'язаних передусім
з життєдіяльністю територіальних
громад та які не належать до його
компетенції визначеної чинним
законодавством. Таким чином, рішення
Нововолинської міської ради прийняте
не на підставі та не у межах
повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому є в зазначеній частині незаконним.

Водночас суд не заперечує права
депутатів місцевих рад на звернення до
органів державної влади з висловленням
тих чи інших вимог, однак такі
звернення не потребують додаткового
схвалення шляхом прийняття радою
відповідного рішення.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають до
задоволення.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Конституції України,
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 2, 3, 5, 7 рішення Нововолинської
міської ради Волинської області №30/1
від 23.01.2014 року «Про ставлення
Нововолинської міської ради до
трагічних подій в Києві».

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, яка буде складена у
повному обсязі 07 лютого 2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ф.А. Волдінер