Справа № 812/10669/13-а
Суддя: К.В. Агевич
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10669/13-а

приміщення суду за адресою: 91055, м.
Луганськ, вул. Поштова, 1

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

Головуючого судді
Агевича К.В.,

при секретарі судового засідання
Ліпко Т.М.,

за участю:

представника позивача: не прибув

представника відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
приватного підприємства «Лев плюс» про
стягнення заборгованості у сумі 467,12
грн., -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2013 року виконавча дирекція
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
звернулося до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
приватного підприємства «Лев плюс» про
стягнення заборгованості у сумі 467,12
грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що відповідач
зареєстрований як платник збору на
обов'язкове соціальне страхування, що
має найману робочу силу в Артемівській
міжрайонній виконавчій дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
повинен нараховувати 1,4% суми фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників та 0,5%-1,0% від суми оплати
праці найманих працівників.

Згідно сформованого звіту ф4 ФСС з ТВП
станом на 01.10.2013 за страхувальником
рахується непогашена заборгованість у
розмірі 467,12 грн.

На підставі викладеного, позивач
просив стягнути з приватного
підприємства «Лев плюс»
заборгованість у сумі 467,12 грн. на
користь виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.

У судове засідання представник
позивача не прибув, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. 03 лютого 2014 року до
Луганського окружного
адміністративного суду від
представника позивача надійшла заява,
у якій позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та просив розглянути
справу без його участі.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, був
повідомлений належним чином, причини
не явки суду не відомі. Заяви про
розгляд справи без участі представника
відповідача до суду не надходило.
Правом подати суду заперечення проти
позову та докази на підтвердження
своїх доводів не скористався.

Оскільки відповідно до частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України) у
разі повторного неприбуття в судове
засідання відповідача, який не є
суб'єктом владних повноважень,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин або без повідомлення
ним про причини неприбуття розгляд
справи не відкладається і справу може
бути вирішено на підставі наявних у
ній доказів, тому справу розглянуто та
вирішено за відсутності відповідача на
підставі наявних у ній доказів.

Судом було вирішено питання про
можливість проведення судового
засідання без участі представників
сторін.

Відповідно до частини 6 статті 71 та
частини 4 статті 128 КАС України суд
вирішує справу за відсутності сторін
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що приватне
підприємство «Лев плюс» було взято на
облік Артемівською міжрайонною
виконавчою дирекцією Луганського
обласного відділення ФСС з тимчасової
втрати працездатності 01.02.2005 за
№36 у якості платника страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності, що підтверджується
карткою страхувальника (а.с.7).

Відповідачем було подано звіт по
коштах загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням форми Ф4-ФСС з
ТВП за дев'ять місяців 2013 року (а.с.12).

Згідно із зазначеним звітом,
сформованим відповідачем,
заборгованість на кінець звітного
періоду складає 467,12 грн.

Відповідно до довідки Артемівської
міжрайонної виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення ФСС з
тимчасової втрати працездатності
станом на 01.10.2013 заборгованість
підприємства складає 467,12 грн., яка
виникла за період з 01.11.2006 по 01.03.2009
(а.с.11).

Законом України від 18.01.2008 № 2240-ІІІ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"(в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) визначено
правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей. Матеріальне забезпечення та
соціальні послуги, що надаються за цим
Законом, є окремим видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян, що
здійснюється Фондом соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"(в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
передбачає матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням" (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) роботодавець є
страхувальником для осіб, зазначених у
частині першій статті 6 цього Закону, а
це особи, які працюють на умовах
трудового договору (контракту) на
підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форм
власності та господарювання або у
фізичних осіб.

Згідно із частиною 3 статті 10 Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням"(в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) виконавча дирекція
Фонду є виконавчим органом правління
Фонду, який забезпечує виконання
рішень правління.

Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду та здійснює діяльність
від імені Фонду в межах та в порядку,
визначених статутом Фонду та
положенням про виконавчу дирекцію
Фонду, що затверджується його
правлінням.

Статтею 22 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"(в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
платниками страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, є страхувальники та
застраховані особи.

Страхувальники - юридичні та фізичні
особи набувають статусу платників
страхових внесків до Фонду з дня їх
реєстрації у виконавчих дирекціях
відділень Фонду.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 11.01.2001 № 2213 "Про розмір внесків на
деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування" (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) та підпунктів
3.1.1. та 3.1.2 пункту 3.1. розділу 3
Інструкції про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду від
26.06.2001 затвердженої постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 26.06.2001 № 16 розмір
страхових внесків у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
складає:

- для роботодавців - 2,9 відсотка суми
фактичних витрат на оплату праці
найманих працівників, що включають
витрати на виплату основної та
додаткової заробітної плати, інші
заохочувальні і компенсаційні виплати,
у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", та
підлягають обкладанню податком з
доходів фізичних осіб;

- 0,5 відсотка - для найманих працівників,
заробітна плата яких нижча
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатної особи;

- 1,0 відсотка - для найманих працівників,
заробітна плата яких вища прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатної особи.

Законом України "Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
страхувальники-роботодавці сплачують
до Фонду різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону. Перерахування зазначених
сум шляхом безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період
(стаття 23 Закону).

Згідно з пунктом другим частини другої
статті 27 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) страхувальник
зобов'язаний нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Статтею 30 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за ухилення від
реєстрації як платника страхових
внесків, несвоєчасність сплати та
неповну сплату страхових внесків, у
тому числі страхових внесків, що
сплачують застраховані особи через
рахунки роботодавців, а також за
порушення порядку використання
страхових коштів.

Відповідно до статті 30 Закону України
"Про загальнообов`язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"(в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) строк давності
щодо стягнення страхових внесків, пені
та фінансових санкцій, не
застосовується.

Не сплачені в строк страхові внески,
пеня і штраф стягуються в доход Фонду
із страхувальника у безспірному
порядку.

В порушення вищевказаних норм Закону
України "Про загальнообов`язкове
державне соціальне страхування у
зв`язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням" відповідач не
сплатив страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 467,12 грн.

01.01.2011 набрав чинності Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
(далі -Закон № 2464).

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464 встановлено, що
суми внесків, нарахованих на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року.

Стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Враховуючи те, що відповідач на час
судового розгляду справи в
добровільному порядку заборгованість
зі сплати страхових внесків у сумі 467,12
грн., яку він самостійно зазначив у
звіті за дев'ять місяців 2013 року, не
сплатив, позовні вимоги визнаються
судом обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають повному
задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 17, 18, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
приватного підприємства «Лев плюс» про
стягнення заборгованості у сумі 467,12
грн. - задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства
«Лев плюс» (ідентифікаційний код 33351691)
на користь виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
заборгованість у сумі 467,12 грн.
(чотириста шістдесять сім гривень 12
коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд у порядок і строки, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанову складено у повному
обсязі 03 лютого 2014 року.

Суддя
К.В. Агевич