Справа № 2а-5948/10/1370
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м.
Київ К/9991/15520/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 09 лютого 2012 року

у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
Личаківському районі м. Львова до
Відділу Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції (далі -
ВДВС ГУЮ) у Львівській області в особі
Підрозділу примусового виконання
рішень, третя особа - ОСОБА_4, про
скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року УПФУ в Личаківському
районі м. Львова звернулося до суду з
позовом до ВДВС ГУЮ у Львівській
області в особі Підрозділу примусового
виконання рішень про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про накладення штрафу від 23
червня 2010 року ВП № 19106525. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що вказаною постановою на
управління накладено штраф в розмірі
1020,00 грн за повторне невиконання
рішення суду. Посилаючись на те, що
судове рішення не було ним виконано
через відсутність коштів, а зміст
самого рішення потребував додаткового
роз'яснення, УПФУ в Личаківському
районі м. Львова просило суд скасувати
постанову від 23 червня 2010 року ВП №
19106525.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2010
року, яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 09 лютого 2012
року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі УПФУ в
Личаківському районі м. Львова порушує
питання про скасування судових рішень
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що рішення суду не може бути
виконано, так як не визначено поняття
«мінімальна пенсія за віком» у цій
категорії виплат. Крім того, не
врегульований порядок фінансування
для реалізації норм законів України
щодо соціального захисту окремих
категорій громадян. Вказує, що
управлінням оскаржено судове рішення,
за яким відкрито виконавче
провадження.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 26 лютого 2010 року
Львівським окружним адміністративним
судом у справі № 2а-7113/2008 видано
виконавчий лист про зобов'язання УПФУ в
Личаківському районі м. Львова вчинити
дії по нарахуванню і виплаті
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком.

12 травня 2010 року державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа №2а-7113/2008 та надано
строк для самостійного виконання
судового рішення.

У зв'язку із невиконанням судового
рішення самостійно, 15 червня 2010 року
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС ГУЮ у Львівській області
винесено постанову про накладення на
позивача штрафу у розмірі 510,00 грн та
встановлено новий строк для виконання
судового рішення, а 23 червня 2010 року
винесено постанову ВП №19106525 про
накладення штрафу в сумі 1020,00 грн. за
повторне невиконання рішення суду.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення,
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Враховуючи, що у встановлений
державним виконавцем строк, позивач не
вчинив жодних дій по виконанню
судового рішення, колегія суддів
погоджується з висновками судів про
правомірність та обґрунтованість дій
державного виконавця при винесенні
постанови про повторне накладення
штрафу.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Мотиви касаційної скарги щодо поважних
причин невиконання судового рішення не
спростовують висновків судів з огляду
на наступне. Постановою Львівського
окружного адміністративного суду
позивача зобов'язано здійснити дії по
нарахуванню і виплаті
ОСОБА_4 щомісячного підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за період з
13 листопада по 31 грудня 2007 року та з 22
травня по 31 жовтня 2008 року,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
з урахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум. Проте, в матеріалах справи
відсутні відомості щодо вчинення
позивачем будь-яких дій по виконанню
рішення суду. Доказів щодо оскарження в
апеляційному порядку судового рішення,
на яке видано виконавчий лист, позивач
також не надав.

Доводи УПФУ в Личаківському районі м.
Львова про неврегульованість
механізму реалізації положень статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», зокрема, не визначення
поняття «мінімальна пенсія за віком»
не є підставою для невиконання
судового рішення, яке набрало законної
сили і яке містить посилання на
положення статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

За таких обставин, доводи скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору. Підстав
для скасування ухвалених судових
рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м.
Львова відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 09 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак