Справа № 806/7232/13-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"06" лютого 2014 р.
Справа № 806/7232/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Хаюк Т.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "23" грудня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНКО-ФУД
УКРАЇНА" до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
визнання протиправними та скасування
рішень і карток відмови,- ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "ІНКО-ФУД
УКРАЇНА" звернулося з позовом та
просило визнати протиправним та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів через митний кордон України
від 19.09.2013 року №101050000/2013/00064 та рішення
про коригування митної вартості
товарів від 19.09.2013 р. №101050000/2013/300047/1.

В обґрунтування вимог, позивач
посилався на те, що Житомирська митниця
Міндоходів безпідставно відмовила в
митному оформленні та пропуску
товарів, що ввозилися через митний
кордон України у зв'язку із
невідповідністю обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНКО-ФУД УКРАЇНА"
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про корегування митної вартості
товарів від 19.09.2013 року №101050000/2013/300047/1
та картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленню чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України №101050000/201

В апеляційній скарзі Житомирська
митниця, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та прийняти
нове - про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що у
митного органу були обґрунтовані
підстави для коригування митної
вартості товару, оскільки подані
позивачем документи містили ряд
розбіжностей.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНКО-ФУД УКРАЇНА"
відповідно до Договору № 02/09-13 від
02.09.2013 року та Специфікації №1 від
02.09.2013 року імпортує на територію
України вироби з пластмас для
пакування та транспортування товарів
(а.с. 31-34).

З метою підтвердження митної вартості
товару, визначеної за основним методом,
Житомирській митниці Міндоходів було
надано митну декларацію № 101050000/2013/003804
від 10.09.2013 року (а.с. 24-26) з метою
проведення митного оформлення виробів
з пластмас для пакування та
транспортування товарів та інші
документи, а саме: договір від 02.09.2013р.
за № 02/09-13 зі специфікацією, яка є
невід'ємним додатком до договору,
інвойс від 09.09.2013 № 0037/13/G на суму 41324.00
злотих (а.с.35), міжнародні
товарно-транспортні накладні СМR № 6962175
від 09.09.2013р., митну декларацію країни
відправлення 13РL3020Е0096483 від 09.09.13р.

Під час митного оформлення вказаних
товарів інспектор митної служби, який
здійснював митні процедури, для
підтвердження відомостей, заявлених у
митній декларації витребував у
позивача додаткові документи, а саме:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається:

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом):

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних і
виконанням умов договору (угоди,
контракту):

4) виписку з бухгалтерської
документації:

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару:

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

9) виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

10) довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

11) розрахунок ціни (калькуляцію).

19.09.2013 р. Житомирською митницею було
прийнято картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів через митний кордон України
від 19.09.2013року №101050000/2013/00064 (а.с.19-21),
згідно з якою Позивачу відмовлено у
випуску товару за вантажно-митною
декларацією №
101050000/2013/003804 від 10.09.2013 року (а.с. 24-26).

У зв»язку з даними обставинами, 26.09.2013
року позивачем подано нову митну
декларацію (МД-2) № 101050000/2013/004025 (а.с. 27-29)
про митне оформлення товару в режимі
«під гарантійне зобов'язання», в якій
задекларувало цей же товар за митною
вартістю, що вказав Відповідач - 229628,26
грн. (за резервним методом), сплатило
всі митні платежі згідно з митною
вартістю цих товарів, визначеною
декларантом, перерахувало на
спеціальний рахунок державного
казначейства різницю між сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом.
Розмір додаткових митних платежів, що
сплачені Позивачем внаслідок
коригування митної вартості, становить
суму 34659,11 грн.

Товар згідно вантажно- митної
декларації № 101050000/2013/004025 від 26.09.2013
року пропущено на митну територію
України та випущено у вільний обіг.

Як встановлено судом першої інстанції,
підставою для прийняття оскаржуваних
картки відмови та рішення про
коригування митної вартості за
резервним методом, було ряд
розбіжностей у поданих документах, а
саме, митний орган вважав, що подана МД
не підлягає митному оформленню в
зв'язку з невідповідністю обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам п. 2 ст. Митного
Кодексу України (далі МК України),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 ст. 53 МК України подані для
митного оформлення, містять
розбіжності (в інвойсі №0037/13/G наявне
посилання на контракт, але відсутнє
посилання на специфікацію до контракту
№1 від 02.09.2013 року в якій
конкретизується найменування товару,
вартість, об'єм поставки, в СМR від 09.09.2013
року № 6962175 відсутнє посилання на
контракт, номер і дату специфікації,
умови поставки товару в експортній
декларації відправника не зазначено на
яких умовах здійснюється поставка
товару.

На письмову вимогу митного органу
відповідно до ч.3,4 ст. 53 МК України для
підтвердження відомостей, заявлених у
ДМВ надані додаткові документи, які не
прийнято митницею до уваги, оскільки
прайс-лист виробника товару б/н на 2013
рік не містить посилання на умови
поставки продукції, що дозволяє
зробити висновок про його суб'єктивну
спрямованість, що суперечить суті
прайс-листа як комерційної пропозиції,
експертний висновок Житомирської
торгово-промислової палати від 12.09.2013
№В-5007 містить обмежене та вузьке число
джерел, та не чіткий виклад
застосованих історичних підходів,
методів та оціночних процедур. Даний
висновок, на думку податкового органу,
не надає інформацію про загальну
кон"юктуру ринку цін на товар
закуплених від виробника FakturaVAT
№0397/13/PVSвід 06.09.2013 року, в копіях
платіжних доручень про оплату
відправником товару вартість товару
вища від заявленої, у фактурі на продаж:
товару від 09.09.2012 року №0037/13/G вказано
колір товару - сірий, в наданій
закупівельній фактурі від виробника
колір товару- чорний. Також, надано
калькуляцію собівартості від
виробника від 11.09.13р.

Саме у зв"язку з викладеним, митний
орган прийшов до висновку, що наявні в
документах розбіжності, не дозволяють
зробити однозначний висновок, щодо їх
належності до оцінюваної партії товару
та не можуть бути використані в якості
додаткових документів.

Перевіряючи правомірність рішення
Житомирської митниці щодо корегування
митної вартості товарів від 19.09.2013 року
№101050000/2013/300047/1 та при винесенні картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленню чи пропуску товарів
і транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України №101050000/201, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що дії митниці не
узгоджуються з приписами Митного
кодексу України, а обставини, що стали
підставою для коригування митної
вартості, на які посилається митниця,
не знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Так, статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст.52 Митного кодексу
України визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

За змістом частини 1 та 2 ст.53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Зокрема, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У відповідності ст.54 МК контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту відповідно до
ст.57 Митного кодекс України,
здійснюється за основним методом - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) та другорядними: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Згідно ст.64 МК у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Виходячи з приписів зазначених
правових норм, саме митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Так, у відповідності до положень ч. 3 ст.
53 МК України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті
(документи, що підтверджують митну
вартість), містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Виходячи із змісту зазначених норм,
митний орган має право витребувати
додаткові документи лише у випадку
виявлення обставин, що свідчать про
розбіжності, наявні ознаки підробки
поданих на підтвердження митної
вартості документів або такі документи
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів і не
має права витребувати інших
документів.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що згідно п.п.1.1. Договору
№02/09-13 від 02.09.2013 р. передбачено, що
Специфікація №1 є невід'ємною частиною
Договору №02/09-13 від 02.09.2013 р. який
вказано в інвойсі №0037/13G, отже,
посилання митного органу на те, що в
інвойсі відсутнє посилання на
специфікацію не відповідає обставинам
справи. Факт отримання митним органом
Договору №02/09-13 від 02.09.2013 р. та
Специфікації №1 до даного договору, для
вчинення митних дій підтверджується
карткою відмови.

Щодо посилання митного органу на
відсутності в СMR від 09.09.13 р. №6962175 (а.с.30)
посилання на контракт, номер і дату
специфікації, умови поставки товару,
слід зазначити наступне.

Статтею 6 «Конвенції про договір
міжнародної дорожньої перевозки
грузів» яка набрала чинності для
України 17.05.2007 року визначено
обов»язкові реквізити, які має містити
накладна.

Окрім того, згідно п.п.6 п.2. ст.53 МК
України «Документами, які
підтверджують митну вартість товарів
є:

-транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;»

Як убачається зі змісту п.3.1. Договору
№02/09-13 від 02.09.2013 р. поставка товару
здійснюється на умовах СРТ
вул.Білопільська. 131. м.Бердичів Україна
в розумінні ІНКОТЕРМС 2010, а отже, умови
СРТ в розумінні ІНКОТЕРМС 2010
передбачають, що оплата здійснено
продавцем місця поставки -
вул.Білопільська, 131, м.Бердичів Україна
та вони входять у вартість
поставленого товару. Аналогічні дані
вказані і в інвойсі №0037/13G (а.с.35).

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що CMR від 09.09.13р. №6962175 в даному
випадку, не є обов'язковим документом,
який подається для визначення митної
вартості товару, а обов'язковість
вказування в CMR номеру контракту,
номеру і дати специфікації, умови
поставки товару суперечать вимогам
міжнародного права.

Також, є правильними висновки суду
першої інстанції, що зміст ст.53 МК
України не передбачає митну декларацію
країни експортера, як обов'язковий
документ, який підтверджує митну
вартість, а тому посилання митного
органу на те, що позивачем не зазначено
в експортній декларації відправника
умов поставки товару, є безпідставними.

Не знайшло свого підтвердження і
посилання митного органу на те, що в
прас-листі відсутні умови поставки,
оскільки вказані обставини
спростовуються змістом прайс-листа,
який надавався до митного органу та
оглянутий судом першої інстанції.

Разом з тим митний орган не вказав, в
якому саме рядку декларації та з
посиланням на який нормативний
документ, в імпортній декларації
необхідно вказувати умови поставки
товару. Необхідно також відмітити, що
дана митна декларація пройшла митний
контроль країни відправника, тобто
декларація була оформлена неналежним
чином, митний орган країни
відправлення здійснив відпуск
вказаних в декларації товарі за межі
країни продавця - Польщі.

Окрім того, відповідно до Листа від
20.09.2013 р. (а.с. 56) виробник фірма «BECKER»
підтвердила, що згідно рахунку фактури
№0397/13/FVS від 06.09.13р. який було надано
Відповідачу, ТОВ «Інко-Фуд Україна»
було відвантажено европалети
пластикові PI 8 чорного кольору в
кількості 400 штук.

Так, при оформленні товару
Постачальником було помилково вказано
колір «сірий» замість «чорний»,
оскільки візуально товар має темно
сірий колір. Про дану описку
постачальником письмово повідомив
покупця та даний лист було надано MП
«Бердичів».

Проте, судом першої інстанції
встановлено, що код товару згідно з УК
ПКД: залишається незмінним
незалежно від зміни кольору виробу
(сірий-чорний), отже, зазначена
обставина підтверджує той факт, що
описка в кольорі товару жодним чином не
вплинула на числові значення складових
митної вартості товару.

Також, як убачається з матеріалів
справи, позивач листом № 290 від 09.10.2013р.
(а.с.70) надав додаткові документи на
підтвердження митної вартості:

- інформаційний лист виробника
придбаного товару ТОВ «Беккер» від
20.09.2013р.. про те, що придбані європалети
пластикові P18 є дійсно чорного кольору,
а ТОВ «ІНКОГА» (продавець) мав знижку в
розмірі 5% за кожну одиницю товару.

- лист Житомирської Торгово
Промислової Палати від 25.09.2013р. про те,
що колір вказаний експертному висновку
№ В-5007 від 12.09.13р. насправді «чорний», а
не «сірий», як було помилково вказано.

- лист ТОВ «ІНКОГА» (продавця), щодо
оподаткування ПДВ в Республіці Польща
при внутрішніх та
зовнішньоекономічних операціях.

Окремо слід зазначити, що для
підтвердження митної вартості товару,
позивачем, на вимогу митного органу,
надано експертний висновок № В-5007 від
12.09.13р., який безпідставно не прийнято
до уваги з підстав зазначених митним
органом, оскільки вказаний висновок
здійснено експертною установою, яка
має відповідні дозвільні документи та
містить усі необхідні методи та
оціночні процедури.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що митним органом
безпідставно не прийнято до уваги
документи подані позивачем при митному
оформленні та в процесі консультацій,
оскільки всі складові митної вартості
Підприємством враховано при
визначенні митної вартості та подано
всі передбачені Митним кодексом
України підтверджуючі документи.

Окрім того, посилаючись на зазначені
суперечності, митним органом не
зазначено яким чином дані суперечності
впливають на числові значення
складових митної вартості товарів і
позбавляють підприємства права на
застосування методу визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи
з аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України,
Митним кодексом передбачено вичерпний
перелік документів, що подається
декларантом митному органу для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Зазначені норми відповідають
стандартним правилам, встановленим
пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 № 3018-УІ "Про внесення
змін до Закону України "Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур", якими
запроваджено стандартні правила: на
підтвердження декларації на товари.
Митна служба вимагає тільки документи,
які є необхідними для проведення
контролю за даною операцією та
забезпечення виконання усіх вимог щодо
застосування митного законодавства;
митний контроль обмежується мінімумом,
необхідним для забезпечення
дотримання митного законодавства.

Також, судом першої інстанції
правильно звернуто увагу на те, що
згідно ст.5 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
втручання державних органів у
зовнішньоекономічну діяльність її
суб'єктів у випадках, не передбачених
цим Законом, є обмеженням права
здійснення зовнішньоекономічної
діяльності.

У відповідності до ст.ст. 179. 189. 190 ГК
України при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначити
зміст договору на основі вільного
волевиявлення, суб'єкти господарювання
можуть використовувати у
господарській діяльності вільні ціни.
При здійсненні експортних та імпортних
операцій у розрахунках з іноземними
контрагентами застосовуються
контрактні (зовнішньоекономічні) ціни.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін на всі види продукції, за
винятком тих, на які встановлено
державні ціни.

Згідно ст. 11 Закону України «Про ціни та
ціноутворення» при здійсненні
експортних та імпортних операцій
безпосередньо або через
зовнішньоекономічного посередника в
розрахунках із зарубіжними партнерами
застосовуються контрактні
(зовнішньоекономічні) ціни, що
формуються відповідно до цін та умов
світового ринку.

В силу п.5 ст. 19 ГК України незаконне
втручання та перешкоджання
господарській діяльності суб'єктів
господарювання з боку органів
державної влади, їх посадових осіб при
здійсненні ними державного контролю
забороняється.

Враховуючи вищезазначене, суб'єкти
господарської діяльності України та
іноземні суб'єкти господарської
діяльності при здійсненні
зовнішньоекономічної діяльності в
розрахунках із зарубіжними партнерами
застосовують вільні контрактні ціни,
що формуються відповідно до цін та умов
світового ринку. Отже, сумніви митного
органу щодо митної вартості товару
який декларувався Підприємством є
безпідставними, оскільки сторони
зовнішньоекономічної діяльності
вправі визначати вільні ціни.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що оскаржувана
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
через митний кордон України від 19.09.2013
року №101050000/2013/00064 та рішення про
корегування митної вартості товарів
від 19.09.2013 року №101050000/2013/300047/1 є
протиправними та підлягають
скасуванню, оскільки винесені без
урахування всіх обставин, що мали
значення та без урахування приписів
митного законодавства.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "23" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "07" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНКО-ФУД УКРАЇНА"
вул.Білопільська,131,м.Бердичів,Житомирс
ька область,13300

3- відповідачу Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

4 - представнику позивача Качанівському
Леоніду Абрамовичу - АДРЕСА_1

5- представнику позивача - Заїка
Анатолій Миколайович - АДРЕСА_2