Справа № 255/9123/13-а
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Алтухова О.С.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
справа №255/9123/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Старосуда М.І.,
Гайдара А.В., при секретарі Мартакові
О.А., за участю прокурора Сухорук О.В.,
законного представника ОСОБА_2,
представника відповідача Міхеєвої Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 26 грудня 2013 р. у справі №
255/9123/13-а за позовом Прокурора м.
Донецька в інтересах ОСОБА_4 до
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради про визнання
дій суб'єкта владних повноважень
незаконними та зобов'язання передачі у
приватну власність жилого приміщення у
гуртожитку,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор м. Донецька звернувся до суду
в інтересах ОСОБА_4 з позовом до
Управління комунальних ресурсів
Донецької міської ради, в якому просив
визнати дії Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради щодо
відмови ОСОБА_5, діючій в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_4 у
приватизації останньою кімнати
АДРЕСА_1 незаконними та зобов'язати
відповідача передати у власність
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, кімнату АДРЕСА_1.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 26 грудня 2013 р. у
справі № 255/9123/13-а позовні вимоги
задоволено.

Визнано дії Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради щодо
відмови ОСОБА_5, діючій в інтересах
малолітньої доньки ОСОБА_4 у
приватизації останньою кімнати
АДРЕСА_1 незаконними.

Зобов'язано Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради
перерадати у власність ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, кімнату АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представника
відповідача, яка підтримала доводи
апеляційної скарги та просила її
задовольнити, прокурора та законного
представника неповнолітньої, які
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, вважає за необхідне апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, під час
проведення прокурорської перевірки
додержання вимог закону в сфері
житлових відносин, прокуратурою м.
Донецька було виявлено, що малолітня
ОСОБА_4 разом з матір'ю - ОСОБА_5
проживають за адресою: АДРЕСА_1.
Підставою для вселення ОСОБА_4 та її
матері ОСОБА_5 до вказаної кімнати став
ордер № 67 від 20.06.2006 року, виданий на
підставі наказу КП «Служба єдиного
замовника Київського району м.
Донецька» від 20.06.2006 року № 224-ОС на
ОСОБА_5 зі складом сім'ї - 2 особи (в тому
числі на ОСОБА_4).

Так, відповідно до ордеру № 67 від 20.06.2006
року та довідки про склад сім'ї,
малолітня ОСОБА_4 з 2006 року
зареєстрована та проживає разом з
матір'ю, ОСОБА_5, у гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 з 2007 року є
власником квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2. За малолітньою ОСОБА_4
нерухоме майно не зареєстровано, право
на приватизацію остання не
використовувала.

08.10.2012 року та 18.05.2013 року ОСОБА_5
звернулась до Управління комунальних
ресурсів Донецької міської ради із
заявою від імені малолітньої доньки,
ОСОБА_4 та в інтересах останньої щодо
здійснення приватизації кімнати за
адресою: АДРЕСА_1 та надала нотаріально
завірену згоду на те, щоб власником
вказаної кімнати була її донька ОСОБА_4,
оскільки їй на праві приватної
власності належить квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Разом з тим, листом від 24.10.2012 року за №
04-1508 Управлінням комунальних ресурсів
Донецької міської ради було відмовлено
у приватизації кімнати АДРЕСА_1 з тих
підстав, що ОСОБА_5 є власником
квартири, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2. Таким чином, дія п. 1 ст. 1 Закону
України «Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків»
на неї не розповсюджується (а.с. 17).

Згідно ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України. Державний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих Рад народних
депутатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організацій,
установ. Особливості приватизації
житлових приміщень у гуртожитках
визначаються законом.

Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків» визначено, що
право на приватизацію житла мають
громадяни, які не мають власного житла,
більше п'яти років на законних
підставах зареєстровані за місцем
проживання у гуртожитках та фактично
проживають у них.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», за громадянами, які
не виявили бажання приватизувати
займане ними житло, зберігається
чинний порядок одержання і
користування житлом на умовах найму.

Пункт 18 Положення про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 16.12.2009 року №
396, врегульовано, що за неповнолітніх
членів сім'ї наймача рішення щодо
приватизації житла приймають батьки
(усиновлювачі) або піклувальники.

Як зазначалось вище, на підставі цього
ОСОБА_5 надала нотаріально завірену
згоду на те, щоб власником вказаної
кімнати АДРЕСА_1 була її донька ОСОБА_4

Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону «Про
приватизацію державного житлового
фонду» кожний громадянин України має
право приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз.

Відповідачем булі порушені права
дитини, передбачені зазначеною
статтею, оскільки за ОСОБА_4 будь-яке
житло не зареєстроване, право на
приватизацію вона не використовувала.

Таким чином, судом першої інстанції
було вірно зроблено висновок щодо
передачі у власність кімнати АДРЕСА_1 у
власність ОСОБА_4.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
комунальних ресурсів Донецької
міської ради на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 26 грудня 2013 р. у справі №
255/9123/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 26 грудня 2013 р. у
справі № 255/9123/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після складення
у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 11.02.2014
року.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
М.І. Старосуд

А.В. Гайдар