Справа № 801/10914/13-а
Суддя: Шкляр Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2014 р. (12:05) Справа №801/10914/13-а

Окружний адміністративний суд АР Крим
у складі головуючого суддіШкляр Т.О., за
участю секретаря Пономарьової Є.В.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Джанкойському районі АРК

про визнання незаконною відмову та
спонукання до виконання певних дій

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, пас., НОМЕР_1

відповідача - не з'явився

Суть справи:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі АРК про визнання
незаконною відмову у виплаті ій
щомісячного довічного утримання судді
в розмірах, встановлених ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів»; зобов'язати відповідача
призвести перерахунок щомісячного
довічного утримання судді у відставці
ОСОБА_1 згідно з ч.3 ст.138 Закона України
«Про судоустрій та статус суддів»;
виплатити заборгованість, що виникне
на день такого перерахунку з
урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
вимог ч.3 ст.138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»

Відповідач проти позову заперечував з
підстав вказаних в запереченні на
позов, основні з яких такі: згідно з ч.4
ст.138 Закону України « Про судоустрій та
статус суддів» у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання. Отже, на
думку позивача, Законом не передбачено
проведення перерахунку раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
місцевих та апеляційних судів у зв'язку
з змінами умов оплати праці.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового засідання повідомлені
належним чином.

З урахуванням вищевикладеного,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
у сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач є суддею у відставці з 11.06.2008
року, у зв'язку з виходом у відставку
йому було призначено щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці на
підставі ЗУ "Про судоустрій та статус
суддів", що підтверджується довідкою
виданою УПФУ в Джанкойському районі
АРК від 26.11.13р. №73/49.

Позивач звернувся до УПФУ в
Джанкойському районі АРК із заявою
про проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці на
підставі довідок Державної судової
адміністрації АР Крим (далі ДСА в АР
Крим) про заробітну плату (суддівську
винагороду) працюючого судді для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
яка становила з січня 2012 року - 13734,40грн;
з квітня 2012 року - 14003,20грн; з липня 2012
року - 14105,60грн; з жовтня 2012 року - 14310,40
грн.; з грудня 2012 року - 14515,20грн; з січня
2013 року - 18352,00грн.

Листом УПФУ в Джанкойському районі АР
Крим від 17.10.2013 року за № 5378/08-17 позивачу
відмовлено в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до заробітної плати
працюючого судді у зв'язку з тим, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» такий перерахунок не
передбачений для суддів місцевих та
апеляційних судів.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів. Незалежність судді
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Частиною 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України від 8 липня 2011 року №
3668-VI "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", який набрав чинності з
1 жовтня 2011 року, частини третю і п'яту
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" викладено в
новій редакції, згідно з якою щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року
встановлено, що реалізуючи свої
повноваження визначати в законах
України додаткові до конституційних
гарантії незалежності суддів, Верховна
Рада України в Законі № 2453 установила,
що суддя у своїй діяльності щодо
здійснення правосуддя є незалежним від
будь-якого незаконного впливу, тиску
або втручання, і така незалежність
судді забезпечується, зокрема, його
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням. Визначені Конституцією
та законами України гарантії
незалежності суддів є невід'ємним
елементом їх статусу, поширюються на
всіх суддів України та є необхідною
умовою здійснення правосуддя
неупередженим, безстороннім і
справедливим судом. Такими гарантіями
є надання їм за рахунок держави
матеріального забезпечення
(суддівська винагорода, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо) та надання їм у майбутньому
статусу судді у відставці. Право судді
у відставці на пенсійне або щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
належного здійснення правосуддя і
незалежності працюючих суддів та дає
підстави висувати до суддів високі
вимоги, зберігати довіру до їх
компетентності і неупередженості.
Щомісячне довічне грошове утримання
судді спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага,
зокрема обіймати будь-які інші
оплачувані посади, виконувати іншу
оплачувану роботу. Конституційний
принцип незалежності суддів означає, в
тому числі, конституційно обумовлений
імператив охорони матеріального
забезпечення суддів від його
скасування чи зниження досягнутого
рівня без відповідної компенсації як
гарантію недопущення впливу або
втручання у здійснення правосуддя.

Згідно з рішенням Конституційного суду
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року:

- визначений Законом № 2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів;

- залишивши незмінним зміст права на
щомісячне довічне грошове утримання
суддів, Закон № 3668 звузив обсяг цього
права, встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів;

- отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Рішенням Конституційного суду № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року встановлено, що
частина 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів" у редакції
Закону № 3668, суперечить Конституції
України‚ не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення; натомість
підлягає застосуванню частина 3 статті
138 Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України. Відповідно до ч.2 ст.6
Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Оскільки зміст ст. 138 Закону № 2453 в
редакції, яка діє внаслідок прийняття
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року,
встановлює співвідношення та
залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, існуюче
формулювання змісту статті
зазначеного закону є достатнім для
того, щоб зробити висновок, що зміна
розміру грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді, є достатньою підставою для зміни
розміру відповідного місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Згідно Положенням про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
N 384/2011, Пенсійний фонд України входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення (п.1), основними завданнями
Пенсійного фонду України є, зокрема,
призначення (перерахунок) щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати (п.3). Отже, обов'язок по
перерахунку та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці покладено саме на органи
Пенсійного фонду України, а в даному
випадку на УПФУ в Джанкойському районі
АРК.

Зауваження відповідача щодо не
приведення у відповідність Порядку
подання документів для призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
органами ПФУ, затвердженого правлінням
ПФУ від 25.01.2008 року № 3-1, Закону України
"Про судоустрій та статус суддів", не
може ставитися у провину позивачу
оскільки обов'язок щодо приведення
підзаконних нормативно-правових актів
у відповідність з діючими законами у
спірних правовідносинах, покладений
саме на органи ПФУ. А у разі невиконання
цього обов'язку, така бездіяльність не
може слугувати підставою для відмови у
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Згідно з довідками Державної судової
адміністрації АР Крим заробітна плата
(суддівська винагорода) працюючого
судді становила з січня 2012 року -
8584,00грн; з квітня 2012 року - 8752,00грн; з
липня 2012 року - 8816,00грн; з жовтня 2012 року
- 8944,00 грн.; з грудня 2012 року - 9072,00грн; з
січня 2013 року - 11470,00грн.

Вищевикладене є достатніми правовими
підставами для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання позивача. Це є належним та
достатнім способом захисту порушеного
права позивача.

Згідно ч.2 ст.233 КЗПП у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Під час судового засідання, яке
відбулося 03.02.14р. було оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 07.02.14р.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 2,7-11,69-71,86, 158-163, КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Джанкойському районі
АР Крим здійснити перерахунок та
виплатити позивачу ОСОБА_1 довічне
грошове утримання судді у відставці за
період з 01.01.2012р. по 01.11.2013р. у розмірі,
передбаченому ч. 3 ст. 138 ЗУ "Про
судоустрій і статус суддів" № 2453-VI в
редакції до змін внесених Законом
України від 8 липня 2011 року № 3668-VI, з
урахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Джанкойський
міськрайонний суд АР Крим з
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції, протягом 10 днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя Шкляр Т.О.