Справа № 5874/10
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2011-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2011 р.справа № 2а-7682/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П.
Мельника В.В.

при секретарі судового засідання:
Ганноченку А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Добровеличківського відділення
Новоукраїнської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
03.12.2009р. у справі № 2а-7682/09/1170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Влада-Агро"

до Добровеличківського відділення
Новоукраїнської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Влада-Агро» (далі -
позивач) звернулось до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Добровеличківського відділення
Новоукраїнської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області №/0 від 31.08.2009 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі: 29749,00грн. основного
зобов'язання та 1487,45грн. штрафних
санкцій.

В обґрунтування позову зазначалось, що
чинне законодавство не обмежує право
платників податків на віднесення в
звітному податковому періоді до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість (далі - ПДВ) за
податковими накладними, виписаними
постачальниками в попередніх
податкових періодах, але отриманими
покупцем в звітному податковому
періоді, а тому висновки податкового
органу про неправомірність такого
включення суперечать нормам п.17.2 ст.17
Закону України «Про податок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» в частині права на самостійне
виправлення помилок, допущених в
попередніх податкових періодах в межах
терміну дії строків позовної давності
шляхом подання уточнюючого розрахунку
або звітної податкової декларації,
якщо такі уточнені показники
зазначаються ним у її складі. Дії
податкового органу вважає
неправомірними, а спірне рішення
протиправним.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено. При цьому суд зазначив, що
позиція податкового органу суперечить
змісту пп.7.2.3, пп.7.5.1 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та є
довільним їх трактуванням, що призвело,
у даному випадку, до необґрунтованого
збільшення позивачеві податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у червні 2009 року.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, відмовивши позивачу в
задоволенні позову. В обґрунтування
своєї позиції відповідач зазначає, що 20
серпня 2009 року Добровеличківською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Кіровоградської області
було проведено документальну
невиїзну(камеральну) перевірку
податкової декларації з податку на
додану вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Влада-Агро». В ході
перевірки виявлено, що бухгалтером
підприємства було включено до
податкового кредиту податкові
накладні по придбаному цукру в
попередніх звітних періодах.
Відповідач стверджує, що чинне
законодавство не передбачає
можливості для платника податків
приймати самостійне рішення щодо
відстрочення реалізації своїх прав на
отримання податкового кредиту після
настання дати виникнення права на
податковий кредит. На думку
відповідача, якщо на дату виникнення
права на податковий кредит платник
податків таким правом не скористався,
то вважається, що ним прийнято рішення
не формувати податковий кредит з
використанням зазначених сум податку.

Під час апеляційного розгляду справи
відповідачем було заявлено клопотання
про здійснення правонаступництва у
зв'язку з ліквідацією
Добровеличківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області, відповідач
просить здійснити заміну
Добровеличківської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області її
правонаступником - Добровеличківським
відділенням Новоукраїнської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області. З
урахуванням наданих до суду документів
клопотання задоволено.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Влада-Агро» в
перевіряємому періоді було платником
податку на додану вартість (код з
, індивідуальний податковий
номер 57, свідоцтво платника ПДВ
100195058). 20 серпня 2009 року
Добровеличківською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Кіровоградської області проведено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку податкової декларації з
податку на додану вартість, поданої
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Влада-Агро» за
червень 2009 року (дата реєстрації в
податковому органі 20.07.2009 року, вх. №
).

За результатами перевірки складено акт
№224/1520/32332018 від 20.08.2009 року, в якому
зазначається, що до складу податкового
кредиту декларації з ПДВ у червні 2009
року позивачем включено суми податку
на додану вартість за податковими
накладними, виписаними контрагентами
позивача в жовтні 2006 року та квітні 2007
року.

З урахуванням встановленого
податковий орган дійшов висновку про
завищення позивачем як платником
податку суми податкового кредиту, що
призвело, на думку відповідача, до
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає сплаті в бюджет
за червень 2009 року в загальній сумі
податку на додану вартість 29749,00грн.

На підставі акту перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення- рішення №/0 від
31.08.2009 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
29749,00грн. основного платежу та 1487,45грн.
штрафних санкцій.

Аналіз матеріалів справи та норм права,
які регулюють спірні правовідносини,
показав наступне.

У відповідності до пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

- або дата відвантаження товарів, а
для робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

За вимогами пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного
Закону датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно з пп.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. При цьому податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

За приписами пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції. Так,
з аналізу вищезазначених норм
вбачається, що законодавцем визначена
дата виникнення права на формування
податкового кредиту, тобто початок
перебігу строку виникнення права як
можливості такого платника податку на
його використання. Натомість
будь-якого обов'язку відображення
такого кредиту в тому числі і у
відповідному звітному періоді його
виникнення та наслідків невиконання
такого обов'язку для платника закон не
містить, а тому суд не приймає
посилання відповідача на те. що чинне
законодавство не передбачає
можливості для платника приймати
самостійне рішення щодо відстрочення
реалізації своїх прав на отримання
податкового кредиту після настання
дати виникнення права на податковий
кредит.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого
висновку щодо помилковості позиції
податкового органу, відповідно до якої
якщо на дату виникнення права на
податковий кредит платник податків
таким правом не скористався, то
вважається, що ним прийнято рішення не
формувати податковий кредит з
використанням зазначених сум податку, -
помилкова. Така позиція відповідача
суперечить пп.7.2.3 та 7.5.1 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

У відповідності до п.5.1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 р. №2181-11, податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків у податковій декларації,
вважається узгодженим з дня подання
такої податкової декларації. Якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 15 цього Закону)
платник податків самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації, такий платник
податків має право надати уточнюючий
розрахунок. Платник податків має право
не подавати такий розрахунок, якщо такі
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Таким чином, податковим органом не
доведено факт порушення позивачем норм
податкового законодавства при
включенні до складу податкового
кредиту у червні 2009 року даних
податкових накладних за попередні
звітні періоди.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Суд об'єктивно, повно і
всебічно дослідив обставини, які мають
значення для справи, зроблені судом
першої інстанції висновки
відповідають фактичним обставинам
справи та підтверджуються зібраними по
справі доказами. Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає; судове
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Добровеличківського
відділення Новоукраїнської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 03.12.2009р. у
справі № 2а-7682/09/1170 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 03.12.2009р. у
справі № 2а-7682/09/1170 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та може
бути оскаржена згідно зі ст.212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
В.В. Мельник