Справа № 569/19464/13-а
Суддя: Тимощук О.Я. О. Я.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

24.12.2013 року

Рівненський міський суд Рівненської
області в особі судді Тимощука О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Рівненського міського суду із
адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
18 жовтня 2013 року адміністративною
комісією при виконавчому комітеті
Рівненської міської ради винесено
постанову № 239, якою ОСОБА_1 притягнено
до адміністративної відповідальності
за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 грн. Вважає, що
зазначена постанова незаконна, не
відповідає дійсності та підлягає
скасуванню, так як під час її складання
не дотримано вимог ст. 245 КУпАП, при
розгляді справи не з'ясовані та не
доведені обставини, які свідчать про
наявність в її діях ознак
адміністративного проступку. Просила
скасувати постанову № 239 від 18 жовтня
2013 року про притягнення її до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 156 КУпАП за відсутністю в її діях
складу адміністративного
правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явилася,
подала до суду заяву про розгляд справи
без її участі у зв»язку з зайнятістю на
роботі, в якій вказала, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Виконавчого комітету
Рівненської міської ради Сливка В.Ю. в
судове засідання не з»явилася, подала
до суду заперечення в якому просить суд
розгляд справи проводити без її участі
та вказала, що відповідно до постанови
про адміністративне правопорушення №
239 від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_1
притягнено до адміністративної
відповідальності у виді мінімального
штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст.
156 КУпАП, оскільки наявна подія, а також
наявний склад адміністративного
правопорушення. Крім того, позивач
оскаржує постанову та не оскаржує
протокол про адміністративне
правопорушення, а тому заперечує проти
задоволення позову ОСОБА_1, так як
оскаржувана постанова винесена з
дотриманням чинного законодавства.
Просила відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1

Судом встановлено, що 17 вересня 2013 року
о/у СКМСД Рівненського МВ УМВС
лейтенантом міліції Усик Д.Б. було
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 022941 від 17 вересня 2013
року, відповідно до якого ОСОБА_1,
перебуваючи у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
в м. Рівне здійснювала продаж
неповнолітній особі слабоалкогольного
напою «Ром-кола» ємністю 0,33 та міцністю
8% об., чим порушила правила торгівлі
алкогольними напоями і тютюновими
виробами, за що передбачена
відповідальність за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

18 жовтня 2013 року адміністративною
комісією при виконавчому комітеті
Рівненської міської ради було винесено
постанову № 239, якою ОСОБА_1 притягнено
до адміністративної відповідальності
за ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі
про адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
чи необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачену
адміністративну відповідальність.

При чому, обов'язковою умовою
адміністративної відповідальності є
наявність вини порушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач стверджує, що відповідачем по
справі при винесенні оскаржуваної
постанови було вчинено ряд незаконних
дій, правопорушник не викликався та не
повідомлявся про дату та час винесення
постанови, не з»ясовувалося питання чи
перебувала ОСОБА_1 станом на 17 вересня
2013 року на посаді продавця, чи було
місце по АДРЕСА_1 її робочим місцем та
чи входило в її посадові обов»язки
продавати товар, який знаходився за
даною адресою, в тому числі і
слабоалкогольний напій «Ром-кола»,
ємністю 0,33 та міцністю 8% об.

Крім того, відповідно до патенту на
здійснення підприємницької діяльності
у сфері роздрібної торгівлі в АДРЕСА_1 в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», право надано
приватному підприємцю ОСОБА_4. Саме
приватному підприємцю ОСОБА_4 видано
ліцензію на право роздрібної торгівлі
спиртними напоями з визначенням місця
здійснення торговельної діяльності -
АДРЕСА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов»язаний з»ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом»якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з»сувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності прийнятого ним спірного
рішення (постанови) з урахуванням всіх
встановлених фактичних обставин та
вимог законодавства.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 156, 171-2 КУпАП, ст.ст. 6 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про скасування постанови
про накладення адміністративного
стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення № 239
від 18 жовтня 2013 року, винесену
адміністративною комісією при
виконавчому комітеті Рівненської
міської ради про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
156 КУпАП, та накладення на неї
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
510 грн.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя Рівненського

міського суду
О.Я. Тимощук