Справа № 9101/95714/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" січня 2014 р.справа № 2а-5610/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

розглянувши у письмовому
провадженні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради на постанову
Жовтневого районного суду м.Запоріжжя
від 12 жовтня 2011 року у справі № 2а-5610/2011
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 12 жовтня 2011 року позов
задоволено частково: визнано дії
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради щодо відмови у виплаті ОСОБА_1
одноразової грошової компенсації-
незаконними та зобов'язано відповідача
виплатити позивачу одноразову грошову
компенсацію, як учаснику ліквідації на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом 3-ї групи, внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірі 30
мінімальних заробітних плат згідно до
ч.1 ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позову в повному обсязі посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
I категорії, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 та вкладкою НОМЕР_2
С від 10.06.2011 року, що додані до
матеріалів справи, крім того, ОСОБА_1
являється інвалідом третьої групи, що
підтверджується посвідченням НОМЕР_3
від 05.07.2011 року, що додане до матеріалів
справи. у зв'язку з чим користується
правами та пільгами, передбаченими
Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Позивач знаходиться на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах:

інвалідам I групи - 60 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат;

дітям-інвалідам - 10 мінімальних
заробітних плат;

сім'ям, які втратили годувальника, - 60
мінімальних заробітних плат;

батькам померлого - 30 мінімальних
заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у
компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій позивач має право на
отримання компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, визначену статтею 48
Закону. Компенсаціями за шкоду,
заподіяну здоров'ю, є одноразова
компенсація та щорічна допомога на
оздоровлення. Вихідним критерієм
нарахування цих компенсацій є
мінімальна заробітна плата, розмір
якої визначається на момент
встановлення інвалідності чи втрати
годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 "Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", встановлено розмір
компенсацій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в абсолютних сумах.

Проте, статтею 22 Конституції України,
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Так, відповідно до п.1 ст.92 Конституції
України встановлено, що виключно
законами України визначаються права і
свободи людини і громадянина, гарантії
цих прав і свобод; основні обов'язки
громадянина.

Також ст.71 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", передбачено, що дія
положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Таким чином, виходячи із засад
пріоритетності Законів України над
урядовими нормативно-правовими актами,
колегія суддів вважає, що при вирішенні
даного спору необхідно застосувати
саме положення ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
положення законів України про бюджет
на відповідний рік для встановлення
розміру мінімальної заробітної плати,
з урахуванням їх дії у часі, а не
зазначена постанова Кабінету
Міністрів України, які суперечить
вказаним законам.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції повно встановлено обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради - залишити без
задоволення .

Постанову Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 12 жовтня 2011 року у
справі № 2а-5610/2011 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов