Справа № 826/8472/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8472/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Соколова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 листопада 2013 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Міністерства юстиції
України, Національного банку України
про визнання бездіяльність держави
України протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Міністерства юстиції України,
Національного банку України в якому
позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Держави
Україна, як окремого суб'єкта права, яка
полягає у відсутності контролю за
судовими органами України з дотримання
ними чинного законодавства при
здійсненні правосуддя протиправною;

- визнати бездіяльність Держави
Україна, яка полягає у відсутності на
законодавчому рівні законів та інших
нормативно-правових актів, щодо
захисту прав позичальників фінансових
установ внаслідок дії Світової
фінансової кризи - протиправною та
такою, що дискримінує позичальників за
майновим станом;

- визнати бездіяльність Національного
банку України, яка полягає у
відсутності на законодавчому рівні
нормативно-правових актів, щодо
захисту прав позичальників фінансових
установ внаслідок дії Світової
фінансової кризи - протиправною та
такою, що дискримінує позичальників за
майновим станом;

- зобов'язати Державу Україна вчинити
відповідні заходи по впорядкуванню
судової системи в рамках європейських
стандартів з метою дотримання прав та
свобод громадян України та притягненню
до відповідальності осіб, винних у
порушенні таких прав.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
листопада 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.11.2013 року та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 23.04.2012 року по
справі №1013/3514/2012, залишеного без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 01.10.2012 року та ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, розірвано кредитний договір (із
забезпеченням) № 741 від 15.08.2008 року
укладений між ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» та ОСОБА_3 та стягнуто з
останнього на користь ТОВ «Фінансова
компанія «Єврокапітал» загальну суму
заборгованості по кредитному договору
№ 741 від 15.08.2008 року в розмірі 105 342,96грн.

В зазначеному рішенні судом
встановлено, що 15.08.2008 року між ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
(із забезпеченням) № 741. Відповідно до
п.1.1, 1.2, 1.4 кредитного договору № 741 ТОВ
«Фінансова компанія «Єврокапітал»
зобов'язався надати відповідачу кредит
у сумі 64 260,00грн. для оплати останнім
автотранспортного засобу, за умовами
договору, у забезпечення виконання у
повному обсязі усіх грошових
зобов'язань ОСОБА_3, який у свою чергу
передав у заставу, а ТОВ «Фінансова
компанія «Єврокапітал» прийняло
автотранспортний засіб.

Незважаючи на взяті на себе
зобов'язання про необхідність та
своєчасність повернення кредиту,
ОСОБА_3, починаючи з 26.08.2011 року не
сплачував суму кредиту, процентів та
інших платежів, що передбачені
кредитним договором, а тому взяті на
себе зобов'язання належним чином не
виконав.

Позивач зазначає, що взяв кредит у
фінансовій установі та повинен
повернути грошові кошти розмір яких не
передбачений ані умовами кредитного
договору, ані нормами чинного
законодавства Держави Україна. До того
ж державне законодавство, на відміну
від наявного механізму захисту та
підтримки банківської та фінансової
систем, не передбачає державного
захисту на законодавчому рівні
аналогічних прав позичальників.

Позивач зазначив, що реалізуючи своє
законодавчо закріплене право на
звернення до суду, стикнувся з тим, що
всупереч наявної правової норми про
судовий захист порушеного, невизнаного
або оспорюваного права, що повинно
застосовуватися до всіх без виключення
фізичних та юридичних осіб, ця норма
застосовується виключно виходячи із
майнового стану такої особи.

На думку позивача, самий незахищений у
кредитних взаєминах громадянин не має
жодних прав, а права фінансової
установи забезпечені у декілька
способів (майнова порука, штрафи, пеня
та інше). Також, дискримінаційною щодо
позичальників є позиція судів, щодо
неможливості перерахунку
заборгованості за кредитним договором
у гривні за курсом долару США по
відношенню до національної валюти, що
існував на момент укладення
цивільно-правової угоди. Боржники за
кредитними договорами в судовому
порядку були змушені доводити зміну
істотних умов договору у зв'язку із
світовою фінансовою кризою.

Позивач звертає увагу на те, що будучи
ціновим регулятором в сфері фінансової
політики Держави, Національний банк
України не дотримується балансу
інтересів фінансових структур та
фізичних осіб, а лобіює інтереси
виключно банківських та інших
фінансових структур.

Тобто, позивач вказує на відсутність на
законодавчому рівні належного
контролю за судовими органами України,
що призводить до винесення рішень, що
суперечить нормам чинного
законодавства та актами Верховного
Суду України є протиправною
бездіяльністю Держави, а відсутність
Законів та нормативно-правових актів
щодо захисту прав позичальників
фінансових установ внаслідок дії
Світової фінансової кризи по суті зі
сторони Держави України є проявом
дискримінації за майновим станом
позичальників, а тому звернувся до суду
з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Міністерство юстиції України є
центральним органом виконавчої влади,
який у своїй діяльності керується
Конституцією, законами України,
Положенням про Міністерство юстиції
України, затвердженим Указом
Президента України від 06.04.2011 року №
395/2011.

Відповідно приписів діючих норм
українського законодавства до
повноважень Міністерства юстиції
України не належить прийняття законів,
а також підзаконних
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність фінансових
установ.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
судова влада в Україні відповідно до
конституційних засад поділу влади
здійснюється незалежними та
безсторонніми судами, утвореними
згідно із законом.

Відповідно до положень ст.6 вказаного
Закону та ст.126 Конституції України
суди здійснюють правосуддя самостійно.
Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого незаконного
впливу. Втручання у здійснення
правосуддя, вплив на суд або суддів у
будь-який спосіб забороняється і тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Згідно ст.14 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення, а також на перегляд
справи Верховним Судом України.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку, що у
Міністерства юстиції України відсутні
повноваження щодо контролю за
формуванням судами позицій у справах,
зокрема, у справах щодо захисту прав
споживачів фінансових послуг, а тому в
задоволенні позовної вимоги про
визнання бездіяльність Держави
Україна як окремого суб'єкта права, яка
полягає у відсутності контролю за
судовими органами України з дотримання
ними чинного законодавства при
здійсненні правосуддя протиправною,
слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.99 Конституції
України забезпечення стабільності
грошової одиниці є основною функцією
центрального банку держави -
Національного банку України.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України
«Про національний банк України», при
виконанні своєї основної функції
Національний банк України має виходити
із пріоритетності досягнення та
підтримки цінової стабільності в
державі.

Згідно ч.1 ст.24 Закону основні засади
грошово-кредитної політики
ґрунтуються на основних критеріях та
макроекономічних показниках
загальнодержавної програми
економічного розвитку та Основних
параметрах економічного та
соціального розвитку України на
відповідний період, що включають
прогнозні показники обсягу валового
внутрішнього продукту, рівня інфляції,
розміру дефіциту державного бюджету та
джерел його покриття, платіжного та
торгового балансів, затверджених
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.55 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
відносини банку з клієнтом регулюються
законодавством України,
нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється в
односторонньому порядку змінювати
умови укладених з клієнтами договорів,
зокрема, збільшувати розмір процентної
ставки за кредитними договорами або
зменшувати її розмір за договорами
банківського вкладу (крім вкладу на
вимогу), за винятком випадків,
встановлених законом.

З матеріалів справи встановлено, що
Ірпінський міський суд Київської
області в рішенні від 23.04.2012 року
встановив обставини, щодо кредитних
відносин між ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» та ОСОБА_3 та прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог ТОВ «Фінансова компанія
«Єврокапітал» про стягнення суми за
кредитним договором з ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що у зв'язку з
невиконанням позивачем умов
кредитного договору своєчасно та в
повному обсязі, склалися такі
обставини для останнього, що у нього
виникла заборгованість яка згідно
рішення суду повинна бути сплачена
кредитору на умовах договору, відтак
Держава України в особі Міністерства
юстиції України та Національний банк
України не в змозі вплинути на
законодавчому рівні на зазначені
правовідносини, які вже врегульовані
діючим законодавством.

Також, судом першої інстанції вірно
зазначено, що відповідно до ст. 104
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративного суду має
право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Однак, позивачем дійсно не зазначено, в
чому саме полягає бездіяльність
держави Україна в особі Міністерства
юстиції України та Національного банку
України, які безпосередньо дії,
визначені законом не вчинені та які
правові норми не виконувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.