Справа № 2а/1270/4993/12
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/74474/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.за участю
секретаряГончар Н.О.та представників
сторін: від позивача Колосовський
Ю.О.від відповідачаМаісурадзе
З.А.розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну
скаргуСпеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Луганську Державної податкової
службина постановуДонецького
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2012у справі № 2а/1270/4993/2012за
позовомПублічного акціонерного
товариства «Стахановський завод
феросплавів»доСпеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Луганську Державної податкової
службипроскасування податкового
повідомлення-рішення про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток ,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Стахановський завод феросплавів»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Луганську Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від
20.06.2012.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 14.09.2012 у
задоволені позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2012
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 14.09.2012
скасовано, позов задоволено та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Луганську Державної податкової
служби № від 20.06.2012.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
суду апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2012 скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У письмовому заперечені на касаційну
скаргу позивач, посилаючись на те, що
вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими, просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

У судовому засіданні суду касаційної
інстанції відповідачем заявлено
клопотання про заміну відповідача
(Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Луганську
Державної податкової служби) його
правонаступником - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
заявлене клопотання, дійшов висновку
про його обґрунтованість та
необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- СДПІ по роботі з ВПП у м. Луганську ДПС
проведено камеральну перевірку
податкової звітності позивача з
податку на прибуток за 2-4 квартали 2011 з
урахуванням результатів планової
виїзної перевірки з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2009 по
30.09.2011 (акт № 543/08-3/00186513 від 29.12.2011), за
результатами якої складено акт за
№41/15-102/00186513 від 06.06.2012;

- даною перевіркою встановлено
порушення позивачем:

1) пп.153.3.3 п.153.3 ст.153 Податкового кодексу
України, внаслідок чого помилково
відображено рядок 13 податкової
декларації з податку на прибуток за 2-4
квартали 2011 року на суму 10 181 722 грн. у
зв'язку з невірним заповненням додатку
ЗП «Зменшення нарахованої суми
податку» до декларації;

2) п.152.1 ст.152 Податкового кодексу
України та наказу ДПА України від 28.02.2011
№ 114 «Про затвердження форми
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства», внаслідок чого
занижено рядок 14 податкової декларації
з податку на прибуток підприємства за
2-4 квартали 2011 року «Податок на
прибуток за звітний податковий період»
на суму 10 181 722 грн., занижено рядок 15
податкової декларації з податку на
прибуток за 2-4 квартали 2011 року
«податок на прибуток за результатами
попереднього звітного періоду з
урахуванням уточнень» на суму 8 109 767
грн., та занижено рядок 16 податкової
декларації з податку на прибуток за 2-4
квартали 2011 року «податок на прибуток,
нарахований за результатами
останнього календарного кварталу
(звітного) податкового періоду» на суму
2 071 955 грн.

- за наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 20.06.2012, яким за порушення п.152.1 ст.152
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємства на 2
071 955 грн.

За твердженням податкового органу,
заниження позивачем податкового
зобов'язання по податку на прибуток
відбулося, оскільки у зв'язку з
порушенням порядку складання
податкової декларації наростаючим
підсумком згідно з поданими
деклараціями з податку на прибуток за 2
та 2-3 квартали 2011 року рядок 13
«зменшення нарахованої суми податку»
не заповнювався, та додаток ЗП
«Зменшення нарахованої суми податку»
не подавався, а в декларації за 2-4
квартал в рядку 13 значиться сума 10 181 722
грн. Також відповідач вказує, що
авансові внески мають бути нараховані
на суми дивідендів, що фактично
виплачуються та внесені до або
одночасно з виплатою дивідендів.
Неподання платником податку додатку АД
«Розрахунок авансового внеску з
податку на прибуток на суму виплачених
дивідендів» до податкових декларацій з
податку на прибуток не дає можливості
податковому органу встановити
фактичну виплату дивідендів. Отже, у
платника відсутня база оподаткування.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
невідображення позивачем у декларації
за 2-4 квартали 2011 показників авансових
внесків, що були зазначеними в
уточнюючих деклараціях за 2 та 2-3
квартали 2011 року, позбавляє можливості
підтвердити нарахування авансових
внесків та фактичну виплату дивідендів
саме за декларацією за 2-4 квартали 2011
року, що була предметом камеральної
перевірки. Фактична сплата авансових
внесків до бюджету не звільняє
позивача від обов'язку визначення,
декларування та сплати саме
задекларованих податкових зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про задоволення позову з
огляду на те, що позивачем у
відповідності до приписів пп.153.3.3 п.153.3
ст.153 ПК України правомірно зменшено
суму нарахованого податку звітного
періоду на частину суми авансового
внеску, попередньо сплаченого протягом
такого звітного періоду (яка раніше не
була використана при розрахунку
податку), що було відображено в рядку 13
податкової декларації за 2-4 квартали 2011
року. Крім того, результатами планової
виїзної перевірки з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства ПАТ «Стахановський
завод феросплавів» за період з 01.04.2009 по
30.09.2011 (акт № 543/08-3/00186513 від 29.12.2011) не
було встановлено порушень позивачем
при розрахунку податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємства в частині зменшення
нарахованої суми податку на суму
виплаченого авансового внеску,
нарахованого на суму дивідендів.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками суду апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Порядок оподаткування операцій
особливого виду, в тому числі
оподаткування дивідендів,
визначається статтею 153 Податкового
Кодексу України.

Так, згідно пп.153.3.1 п.153.3 ст.153
Податкового кодексу України у разі
прийняття рішення щодо виплати
дивідендів емітент корпоративних прав,
на які нараховуються дивіденди,
проводить зазначені виплати власнику
таких корпоративних прав незалежно від
того, чи є оподатковуваний прибуток,
розрахований за правилами, визначеними
статтею 152 нього Кодексу, чи ні.

За змістом пп.153.3.2 п.153.3 ст.153
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених підпунктом 153.3.5
цього пункту, емітент корпоративних
прав, який приймає рішення про виплату
дивідендів своїм акціонерам
(власникам), нараховує та вносить до
бюджету авансовий внесок із податку в
розмірі ставки, встановленої пунктом
151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої
на суму дивідендів, що фактично
виплачуються, без зменшення суми такої
виплати на суму такого податку.
Зазначений авансовий внесок вноситься
до бюджету до/або одночасно з виплатою
дивідендів.

Таким чином, сума визначеного
платником податку на прибуток до
сплати звітного податкового періоду
зменшується на суму нарахованого таким
платником податку авансового внеску з
податку на прибуток у зв'язку із
прийняттям рішення про виплату
дивідендів.

Підпунктом 153.3.3 п.153.3 ст.153 Податкового
кодексу України встановлено, що
платник податку - емітент
корпоративних прав, державне
некорпоратизоване, казенне чи і
комунальне підприємство зменшує суму
нарахованого податку звітного періоду
на суму авансового внеску, попередньо
сплаченого протягом такого звітного
періоду у зв'язку з нарахуванням
дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2
цього пункту. Не дозволяється
проведення зазначеного заліку з
податком, передбаченим пунктом 156.1
статті 156 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішеннями загальних
зборів акціонерів позивача від 02.10.2008
та від 21.09.2010 прийнято рішення про
виплату акціонерам товариства
дивідендів у сумі 3 970 189,15 грн. та 112 576
000,00 грн. відповідно. На підставі
прийнятих рішень позивачем протягом 2
та 3 кварталів 2011 сплачено авансові
внески з податку на прибуток у розмірі
24 516 893,75 грн., що підтверджується
наявними у матеріалах справи
банківськими виписками з платіжними
дорученнями, та не заперечується
відповідачем.

Відповідно до форми декларації,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України № 114
від 28.02.2011 (чинного на день виникнення
спірних правовідносин), сума зменшення
нарахованого податку (у т.ч., на суму
сплаченого авансового внеску,
пов'язаного із виплатою дивідендів)
відображається в рядку 13 ЗП декларації.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем у декларації
з податку на прибуток за 2-4 квартали 2011
року показники рядків 14 «Податок на
прибуток за звітний податковий
період», 15 «податок на прибуток за
результатами попереднього звітного
періоду з урахуванням уточнень» та 16
«податок на прибуток, нарахований за
результатами останнього календарного
кварталу (звітного) податкового
періоду», а також рядків, що мають
відображати внесення авансових
внесків при виплаті дивідендів 20 АД, 21,
22, не відображено, та не надано
відповідний додаток АД «розрахунок
авансового внеску з податку на
прибуток на суму виплачених
дивідендів». При цьому, рядок 13
податкової декларації «зменшення
нарахованої суми податку» містить
значення 10 181 722 грн. Помилковість
заповнення показників декларації не
заперечувалась в судовому засіданні
представниками позивача.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
планової виїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ПАТ
«Стахановський завод феросплавів» за
період з 01.04.2009 року по 30.09.2011 року (2, 3
квартали податкової звітності), актом
перевірки № 543/08-3/00186513 від 29.12.2011,
складеним відповідачем, не встановлено
порушень при розрахунку податкового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємства в частині зменшення
нарахованої суми податку на суму
виплаченого авансового внеску,
нарахованого на суму дивідендів.

З урахуванням встановлених судами
попередніх інстанцій обставини справи,
що підтверджують підстави нарахування
позивачем дивідендів та факт сплати
авансових внесків з податку на
прибуток у встановленому розмірі, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
що платником податку у відповідності з
приписами пп.153.3.3 п. 153.3 ст. 153
Податкового кодексу України
правомірно зменшено суму нарахованого
податку звітного періоду на частину
суми попередньо сплаченого авансового
внеску протягом такого звітного
періоду (яка раніше не була використана
при розрахунку податку), в розмірі 10 181
722 грн., що було відображено в рядку 13
податкової декларації за 2-4 квартали 2011
року.

Суд касаційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що встановлені
судом першої інстанції обставини
справи щодо порушення позивачем
порядку заповнення декларації з
податку на прибуток підприємств за 2-4
квартал 2011 року щодо зменшення
нарахованої суми податку на суму
виплаченого авансового внеску,
нарахованого на суму дивідендів, не
можуть тягнути за собою наслідком
відповідальність позивача за несплату
податків, оскільки, незалежно від того,
що рядок 13 декларації «зменшення
нарахованої суми податку» був
сформований без його належного
попереднього розшифрування
відповідними рядками декларації (14
«податок на прибуток за звітний
податковий період», 15 «податок на
прибуток за результатами попереднього
звітного періоду з урахуванням
уточнень» та 16 «податок на прибуток,
нарахований за результатами
останнього календарного кварталу
(звітного) податкового періоду»),
податкові зобов'язання платника
податку зі сплати авансових внесків з
податку на прибуток надійшли до
бюджету в повному обсязі, що
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується відповідачем.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія касаційної інстанції
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, не
спростованими доводами касаційної
скарги, про наявність законних підстав
для задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача
(Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Луганську
Державної податкової служби) його
правонаступником - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів.

2. Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Луганську Державної податкової
служби залишити без задоволення.

3. Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2012
залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний