Справа № 812/10117/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лагутін А.А.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року справа
№812/10117/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційні скарги територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Луганській
області, Міністерства фінансів України
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 812/10117/13-а за позовом
ОСОБА_3 до Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Луганській
області, Державної казначейської
служби України про зобов'язання
провести перерахунок розміру
заробітної плати та щомісячного
грошового утримання у визначеному
законом розмірі, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду задоволені
позовні вимоги ОСОБА_3 до Державної
судової адміністрації України,
Міністерства фінансів України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Луганській області, Державної
казначейської служби України про
зобов'язання провести перерахунок
розміру заробітної плати та
щомісячного грошового утримання у
визначеному законом розмірі.

Зобов'язано Державну судову
адміністрацію України провести
перерахунок заробітної плати та
щомісячного грошового утримання
ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1) з 01 червня 2005 року по
01 січня 2006 року, визначивши її розмір з
урахуванням посадового окладу у
розмірі 7,5 мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом на момент
проведення виплат. Після перерахунку
здійснити виплату недоплачених сум
заробітної плати з утриманням
обов'язкових податків та зборів.

Зобов'язано Міністерство фінансів
України профінансувати вказані
виплати.

Зобов'язано Міністерство фінансів
України виділити Державній судовій
адміністрації України з єдиного
рахунку Державного бюджету України,
відкритого у Державній казначейській
службі України, передбаченого на
виконання рішень судів на користь
суддів, кошти для проведення виплати
недоплаченої заробітної плати та
щомісячного грошового утримання
ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1) з 01 червня 2005 року по
01 січня 2006 року, обчисленої з
урахуванням посадового окладу,
виходячи з 7,5 мінімальних заробітних
плат, встановлених Законом на момент
проведення виплат, з урахуванням
раніше проведених виплат.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився відповідач ТУ ДСА України в
Луганській області та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
здійснити відповідні перерахунки з
урахуванням положень статті 44 Закону
України «Про статус суддів» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), неможливо,
оскільки кошти для цих цілей не було
передбачено у Державному бюджеті
України. Відповідач вважає, що оскільки
сума коштів вказана у позовній заяві
належить до асигнувань, які не були
передбачені в Державному бюджеті
України на 2005 рік, тому і не передбачені
в кошторисах видатків відповідних
бюджетних установ. Згідно з частинами 1
та 7 статті 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Усі бюджетні
призначення втрачають чинність після
закінчення бюджетного періоду. Просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Також з рішенням суду першої інстанції
не погодився відповідач Міністерство
фінансів України та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
позивачеві здійснені виплати
відповідних сум у межах бюджетних
асигнувань, передбачених Державним
бюджетом України на 2005-2009 роки,
виділених на оплату праці суддів, які
були фактично здійсненні Державним
казначейством України на 100 % по
відношенню до плану. На думку
Міністерство фінансів України,
Державна судова адміністрація України,
як головний розпорядник коштів,
виділених для організації і діяльності
судової влади, відповідальний орган за
фінансове забезпечення діяльності
судів загальної юрисдикції та оплату
праці суддів, повинен був розробити
бюджетний запит до Міністерства
фінансів України про виділення коштів
з Державного бюджету на відшкодування
у 2009 році недоотриманої заробітної
плати суддям, щомісячного (довічного)
грошового утримання, для подальшого
подання пропозицій і врахування при
розробленні проекту Державного
бюджету України, передбаченого
підпунктом 10 пункту 1 статті 126 Закону
України від 07 лютого 2002 року № 3018-ІІІ
«Про судоустрій України», статтею 32
Бюджетного кодексу України, Порядком
обслуговування Державного бюджету за
видатками, затвердженого наказом
Державного казначейства України від 25
травня 2004 року № 89, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 10 червня
2004 року за № 716/9315. Крім того, у
запереченнях ІІ відповідач зазначив,
що Державним бюджетом на 2010 рік не
передбачено видатків на виконання
рішень судів про стягнення такої
допомоги понад розміри, встановлені
Законами України про Державний бюджет
України на відповідний рік.. Просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач працює на посаді судді з 21
червня 1982 року, з 04.10.2000 року до
теперішнього часу працює головою
Міловського районного суду Луганської
області.

З довідки про склад заробітної плати за
період з 01 червня 2005 року по 31 грудня 2005
року вбачається, що заробітна плата
ОСОБА_3 з червня по грудень 2005 року
розраховувалась з посадового окладу,
розмір якого був розрахований
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 15 січня 2005 року №
37 «Про підвищення посадових окладів
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» (том 2, арк.
справи 137).

Відповідно поштового конверту до суду
позивач звернулася 19 квітня 2010 року
(том 1, арк.справи 9).

Частиною 2 статті 99 КАС України (у
редакції на час звернення до суду)
передбачалося, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Ураховуючи, що довічне грошове
утримання виплачується щомісячно,
колегія суддів вважає, що позивач
повинен був дізнатися про порушене
право з моменту отримання цієї виплати
в розмірі меншому ніж позивач вважала.

При таких обставинах колегія суддів
вважає, що звертаючись до суду 19 квітня
2010 року з вимогами про стягнення
грошових виплат за період з 01 червня 2006
року по 01 січня 2006 року позивач
пропустив строк зверхня до суду.
Будь-яких поважних причин для його
поновлення не вбачається.

Суд касаційної інстанції направляючи
справу в частині вимог за період з 01
червня 2005 року по 01 січня 2006 року на
новий розгляд до суду першої інстанції
зазначив про необхідність аналізу
питання щодо застосування ст.99 КАС
України до вимог про стягнення
грошового утримання судді за період з 01
червня 2005 року по 01 січня 2006 року.

Частиною 5 статті 227 КАС України
встановлено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи.

Посилання суду першої інстанції на
необхідність застосування норм КЗпП
України є помилковим.

При таких обставинах колегія суддів
зазначає, що при зверненні до суду
позивач пропустив річний строк
звернення до суду встановлений ст.99 КАС
України.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України
встановлено, що підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні справи
допустив порушення норм
процесуального права. При таких
обставинах постанову необхідно
скасувати та позов залишити без
розгляду.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Луганській
області, Міністерства фінансів України
на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 812/10117/13-а - задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 812/10117/13-а - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Державної
судової адміністрації України,
Міністерства фінансів України,
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Луганській області, Державної
казначейської служби України про
зобов'язання провести перерахунок
розміру заробітної плати та
щомісячного грошового утримання за
період з 01 червня 2005 року по 01 січня 2006
року - залишити без розгляду.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов