Справа № 819/2259/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
Справа № 13660/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Державної міграційної
служби України в Тернопільській
області про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
управління Державної міграційної
служби України в Тернопільській
області (надалі - УДМС у Тернопільській
області) про скасування рішення про
відмову в реєстрації набуття
громадянства, зобов'язання повторно
розглянути заяву щодо реєстрації
набуття громадянства та зобов'язання
зареєструвати громадянство України.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач в'їхав на
територію України в травні 2007 року,
строку перебування в Україні не
продовжував, посвідки на тимчасове та
постійне проживання не має. Таким
чином, перебування позивача на
території України є незаконним.

Не погодившись із вказаною постановою
суду, її оскаржив позивач - ОСОБА_1, який
зазначаючи те, що оскаржувана
постанова є незаконною та такою, що
прийнята із грубим порушенням норм
матеріального права, просить постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити з підстав, що викладені в
позовній заяві та апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів прийшла до
висновку, що в задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, виходячи з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
громадянин Російської Федерації
ОСОБА_1, зареєстрований в м. Хабаровськ,
Російська Федерація, уродженець села
Товсте Гусятинського району
Тернопільської області, звернувся до
УДМС у Тернопільській області про
набуття громадянства України за
територіальним походженням.

08.08.2013 на адресу УДМС у Тернопільській
області через Державну міграційну
службу України надійшло звернення
ОСОБА_1 від 25.07.2013 року на ім'я
Президента України про набуття
громадянства України.

Відповідно до п. 24 Порядку провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року № 215 (в редакції Указу Президента
України від 27 червня 2006 року № 588/2006) для
оформлення набуття громадянства
України за територіальним походженням
особа, яка народилася до 24 серпня 1991
року на території, що стала територією
України відповідно до Закону України
"Про правонаступництво України", або на
інших територіях, що входили на момент
народження особи до складу Української
Народної Республіки,
Західноукраїнської Народної
Республіки, Української Держави,
Української Соціалістичної Радянської
Республіки, Закарпатської України,
Української Радянської Соціалістичної
Республіки (УРСР) (частина перша статті
8 Закону), подає заяву про оформлення
набуття громадянства України за
територіальним походженням, дві
фотокартки, зобов'язання припинити
іноземне громадянство (для іноземців)
або декларацію про відсутність
іноземного громадянства (для осіб без
громадянства), копію свідоцтва про
народження або інший документ, що
підтверджує факт народження особи до
24.08.1991 на території України. А також
іноземець повинен пред'явити дійсний
паспортний документ, який посвідчує
його особу і підтверджує належність до
громадянства відповідної іноземної
держави та документ про його постійне
чи тимчасове проживання на території
України (реєстрація або посвідка
постійне чи тимчасове проживання на
території України).

Згідно ст. 1 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства" іноземці та особи без
громадянства, які перебувають на
території України на законних
підставах, це іноземці та особи без
громадянства, які в установленому
законодавством чи міжнародним
договором України порядку в'їхали в
Україну та постійно або тимчасово
проживають на її території, або
тимчасово перебувають в Україні.

Позивач вважає, що він законно
перебуває на території України на
підставі наявності довідки про
звернення за захистом від 08.07.2013 № 0000910.
Проте, колегія суддів не погоджується з
такими твердженнями з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
громадянство України" проживання на
території України на законних
підставах - проживання в Україні
іноземця чи особи без громадянства, які
мають у паспорті громадянина
колишнього СРСР зразка 1974 року
відмітку про постійну чи тимчасову
прописку на території України, або
зареєстрували на території України
свій національний паспорт, або мають
посвідку на постійне чи тимчасове
проживання на території України, або їм
надано статус біженця чи притулок в
Україні.

Статтю 1 Закону України "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства" передбачено, що іноземці
та особи без громадянства, які постійно
проживають в Україні, - іноземці та
особи без громадянства, які отримали
посвідку на постійне проживання, якщо
інше не встановлено законом, а іноземці
та особи без громадянства, які
тимчасово проживають в Україні, -
іноземці та особи без громадянства, які
отримали посвідку на тимчасове
проживання, якщо інше не встановлено
законом.

Таким чином, проживання на території
України підтверджується відповідною
посвідкою на постійне чи тимчасове
проживання, наявністю у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітки про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або відміткою про реєстрацію
на території України у національному
паспорті, а не довідкою про звернення
за захистом в Україні.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що за відсутності
документа про постійне чи тимчасове
проживання на території України,
перебування позивача на території
України є незаконним, а тому відсутні
підстави для реєстрації позивача
громадянином України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту"
додатковий захист - форма захисту, що
надається в Україні на індивідуальній
основі іноземцям та особам без
громадянства, які прибули в Україну або
перебувають в Україні і не можуть або
не бажають повернутися в країну
громадянської належності або країну
попереднього постійного проживання
внаслідок обставин, які загрожують їх
життю, безпеці чи свободі.

Частиною 6 Закону передбачено, що не
може бути визнана біженцем або особою,
яка потребує додаткового захисту,
особа яка вчинила злочин неполітичного
характеру за межами України до
прибуття в Україну з метою бути
визнаною біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, якщо
таке діяння відповідно до
Кримінального кодексу України
належить до тяжких або особливо тяжких
злочинів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 запитується для видачі
Генеральною прокуратурою Російської
Федерації з метою притягнення до
кримінальної відповідальності за
скоєння злочинів, передбачених ч.ч. 3,4
ст. 159 КК РФ (шахрайство у великих та
особливо великих розмірах) (а.с. 24).
Генеральною прокуратурою України 07
червня 2013 року прийнято рішення про
видачу ОСОБА_1 Російській Федерації
(а.с. 34).

Крім того, постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 07
жовтня 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління Державної міграційної
служби України в Тернопільській
області про визнання нечинним та
скасування рішення про відмову у
визнанні його особою, яка потребує
додаткового захисту та зобов'язання
прийняти рішення, яким надати йому
статус особи, яка потребує додаткового
захисту. Дана постанова набрала
законної сили згідно з ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2014 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає
правомірними дії відповідача при
розгляді звернення позивача про
реєстрацію набуття громадянства, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно і в повному
обсязі встановив обставини справи,
прийняв обґрунтоване рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Апеляційний суд
вважає доводи апеляційної скарги
безпідставними, та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скакргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року у справі № 819/2259/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б . Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П. Сеник