Справа № 802/4847/13-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 січня 2014 р.
Справа № 802/4847/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Яремчука Костянтина
Олександровича,

за участі секретаря судового засідання
Панченка Тараса Дмитровича,

представників позивача Арустамян А.Е.,
Федчука Р.П.,

представників відповідача Гуменюк О.І.,
Соляр Н.В.,

представника третьої особи Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
Боценка Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграна Джус Україна"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
Державна казначейська служба України
та Головне управління Державної
казначейської служби України у
Вінницькій області

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, стягнення
заборгованості з бюджетного
відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Аграна Джус Україна"
(надалі - Товариство, ТОВ "Аграна Джус
Україна") до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
стягнення заборгованості з бюджетного
відшкодування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що за результатами
позапланової виїзної документальної
перевірки з питань достовірності
нарахування Товариством від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за вересень 2013 року та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за вересень 2013 року
податковим органом виявлено ряд
порушень вимог податкового
законодавства.

На підставі виявлених порушень
Вінницькою об`єднаною державною
податковою інспекцією 03 грудня 2013 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
Товариству зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 4045815,00 гривень,
податкове повідомлення-рішення
№, яким Товариству зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 2232559,00
гривень, штрафні (фінансові) санкції в
розмірі 558140,00 гривень, а також
податкове повідомлення-рішення
№, яким Товариству зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
2897486,00 гривень.

Не погоджуючись із висновками, що
викладені в акті перевірки, а
відповідно і з винесеними податковими
рішеннями, позивач звернувся до суду із
вимогами визнати протиправними та
скасувати зазначені вище податкові
повідомлення-рішення.

13 січня 2014 року до початку розгляду
справи по суті представником позивача
подано заяву про зміну позовних вимог,
у якій, окрім інших вимог, також просив
стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства заборгованість з
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість по декларації за
вересень 2013 року в сумі 2232559,00 гривень.
Вказана заява в порядку статті 137
Кодексу адміністративного судочинства
України прийнята судом.

Ухвалою суду від 13 січня 2014 року до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
залучено Державну казначейську службу
України та Головне управління
Державної казначейської служби
України у Вінницькій області.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
посилаючись при цьому на обставини, що
наведені у адміністративному позові.

Представники відповідача проти позову
заперечували, аргументуючи свої
заперечення обґрунтованістю висновків
податкового ревізора-інспектора, що
проводила перевірку, які знайшли
відображення у акті перевірки від 19
листопада 2013 року.

Представник третьої особи Головного
управління Державної казначейської
служби України у Вінницькій області
пояснив, що в зв'язку із ненадходженням
до органу казначейства висновку від
податкового органу, у якому було б
зазначено суму, що підлягала
відшкодуванню з бюджету, тому будь-яких
дій щодо такого відшкодування Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Вінницькій області не
вчинялося.

Заслухавши пояснення представників
сторін та представника третьої особи,
дослідивши адміністративну справу, суд
встановив наступне.

Протягом періоду з 23 жовтня по 12
листопада 2013 року головним державним
ревізором-інспектором відділу
контролю за декларуванням податку на
додану вартість управління
оподаткування та контролю об'єктів та
операцій Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області Соляр Н.В. проведено
позапланову виїзну перевірку з питань
достовірності нарахування ТОВ "Аграна
Джус Україна" від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за вересень 2013 року та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за вересень 2013 року. За
наслідками проведеної перевірки
складено акт №1002/1501/37695570 від 19
листопада 2013 року (а.с. 09-30).

В ході проведеної перевірки виявлено
порушення Товариством пункту 187.1
статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів
198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1,
200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого платником
завищено рядок 19 "Від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду" на 6943301,00 гривень,
завищено суму бюджетного
відшкодування на 2232559,00 гривень та
завищено рядок 24 "Залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 22 - рядок 23)"
на суму 664927 гривень.

Суть виявлених порушень полягає у тому,
що в ході перевірки було встановлено
порушення податкового законодавства
при взаємовідносинах із контрагентами
ТОВ "БМБ", ФГ "Скутельник А.О." та ТОВ
"Нова фруктова лінія", а саме: 1)
товарно-транспортні накладні по
зазначених контрагентах складені з
порушенням норм чинного законодавства,
що свідчить про відсутність у них
статусу первинних документів, 2) на
адресу податкового органу надійшли акт
від 14 листопада 2013 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "БМБ" щодо підтвердження
господарських відносин з ТОВ "Аграна
Джус Україна" за період з 01 серпня по 30
вересня 2013 року, а також довідка від 19
листопада 2013 року про направлення
запиту на ФГ "Скутельник А.О." про
надання інформації щодо підтвердження
інформації та копій документів. На
підставі викладеного податковий
ревізор-інспектор, що проводила
перевірку, дійшла висновку про
відсутність реального вчинення
господарських операцій між ТОВ "Аграна
Джус Україна" та зазначеними вище
контрагентами.

На підставі виявлених порушень
Вінницькою об`єднаною державною
податковою інспекцією 03 грудня 2013 року
прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
Товариству зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 4045815,00 гривень,
податкове повідомлення-рішення
№, яким Товариству зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 2232559,00
гривень, штрафні (фінансові) санкції в
розмірі 558140,00 гривень, а також
податкове повідомлення-рішення
№, яким Товариству зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
2897486,00 гривень.

Надаючи правову оцінку податковим
повідомленням-рішенням, що
оскаржуються, суд зважає на таке.

Відповідно до підпункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу
України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (пункт 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11статті
201 Кодексу) (пункт 198.6 статті 198
Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна
постачання без урахування податку; ж)
ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні; з)
загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку.

З аналізу наведених вище норм випливає,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Однак,
наявність лише податкової накладної не
є підставою для формування податкового
кредиту. Для включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
необхідна наявність і інших первинних
документів, які б свідчили про
реальність такої господарської
операції.

Суд встановив, що ТОВ "Аграна Джус
Україна" здійснює підприємницьку
діяльність, основним видом якої є
виробництво фруктових і овочевих
соків.

ТОВ "Аграна Джус Україна" на підставі
укладених договорів придбавало у
контрагентів ТОВ "БМБ", ФГ "Скутельник
А.О." та ТОВ "Нова фруктова лінія"
сировину несортових яблук, пюре яблук
та сік яблучний коцентрований
неосвітлений.

Податковий орган дійшов висновку, що
вказані господарські операції між
Товариством та контрагентами не мали
на меті настання реальних наслідків.

Суд не погоджується з такими
висновками податкового органу з огляду
на таке.

З приводу висновків податкового органу
щодо відсутності у ТОВ "Аграна Джус
Україна" реальних намірів на
здійснення господарської операції із
ТОВ "БМБ", то суд звертає увагу на те, що
в підтвердження отримання товару від
ТОВ "БМБ" Товариством надано видаткові
накладні (том 16, а.с. 90-113) та акти
приймання сировини (том 16, а.с.114-120).

Також суду надано витяги із журналу
контролю за переміщенням транспорту по
ввозу матеріальних ціностей, що
ведеться ТОВ "Аграна Фрут Україна". Так,
вказаним журналом підтверджується
доставка придбаного товару від
контрагентів ТОВ "БМБ", ФГ "Скутельник
А.О." та ТОВ "Нова фруктова лінія" (том 37,
том 38 а.с.01-30).

Разом з тим, судом встановлено, що
податковий орган зробив висновки про
нереальність господарської операції
між Товариством та ТОВ "БМБ" на підставі
отриманого акту від 14 листопада 2013 року
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "БМБ" щодо
підтвердження господарських відносин
з ТОВ "Аграна Джус Україна" за період з 01
серпня по 30 вересня 2013 року, а також
зважаючи на те, що товарно-транспортні
накладні складені з порушенням вимог
законодавства.

З приводу посилань у акті перевірки на
невідповідність товарно-транспортних
накладних вимогам законодавства, то
суд зважає на те, що відсутність у
товарно-транспортних накладних
окремих відомостей не може бути
підставою для висновків про
непідтвердження господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом, якщо при цьому іншими
документами підтверджується
протилежне. Більше того, наявність або,
навпаки, відсутність
товарно-транспортних накладних жодним
чином не впливає на формування
податкового кредиту, оскільки
товарно-транспортні накладні
підтверджують факт перевезення, проте
не стосуються питань податкового
обліку та звітності.

Критично суд оцінює також посилання
відповідача на акт про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ "БМБ"
щодо підтвердження господарських
відносин з ТОВ "Аграна Джус Україна",
оскільки податковим законодавством не
ставиться в залежність отримання
результатів перевірок контрагентів
суб'єкта оподаткування від
підтвердження правомірності
віднесення ним до податкового кредиту
сум податку на додану вартість, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови та має всі документальні
підтвердження розміру такого
податкового кредиту.

Відтак, висновки податкового органу
щодо відсутності у ТОВ "Аграна Джус
Україна" реальних намірів на
здійснення господарських операцій із
ТОВ "БМБ" спростовуються дослідженими
судом доказами.

З приводу висновків податкового органу
щодо відсутності у Товариства реальних
намірів на здійснення господарських
операцій із ФГ "Скутельник А.О.", то суд
звертає увагу на таке.

В підтвердження отримання товару від
ФГ "Скутельник А.О." Товариством надано
видаткові накладні (том 15, а.с. 214 -250, том
16 а.с.1-35), податкові накладні (том 16, а.с.
36 - 58) та акти приймання сировини (том 2,
том 3, том 4, том 5, том 6, том 7, том 8 а.с. 1
-151).

Суд враховує витяги із журналу
контролю за переміщенням транспорту по
ввозу матеріальних ціностей, що
ведеться ТОВ "Аграна Фрут Україна",
оскільки вказаним журналом
підтверджується доставка придбаного
товару від контрагента ФГ "Скутельник
А.О." до ТОВ "Аграна Джус Україна".

Як встановлено судом, податковий орган
дійшов висновку про нереальність
господарської операції між
Товариством та ФГ "Скутельник А.О." на
підставі отриманого листа, що надійшов
від оперативного управління
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції, у якому йдеться
про неможливість підтвердження
господарських операцій між ФГ
"Скутельник А.О." та ТОВ "Аграна Джус
Україна" у зв'язку із невідповідністю
площі земель та реалізованої власно
вирощеної продукції. Також у акті
перевірки вказано на те, що
товарно-транспортні накладні складені
з порушенням вимог законодавства.

Проте, суд не погоджується із такими
висновками податкового органу з огляду
на те, що відсутність у
товарно-транспортних накладних всіх
відомостей про товар, що перевозиться,
або про перевізника не може слугувати
підставою для висновків про
нереальність господарської операції
між контрагентами, оскільки
товарно-транспортна накладна є
підставою для списання
товарно-матеріальних цінностей у
вантажовідправника і оприбуткування
їх у вантажоодержувача при перевезенні
вантажів у межах України та не є єдиним
та безумовним документом, що
підтверджує факт придбання або продажу
товарно-матеріальних цінностей.

Не можуть братися до уваги також
посилання податкового органу на лист
оперативного управління Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції, оскільки інформація,
наведена у ньому, не може свідчити про
неможливість вирощення яблук на
земельній ділянці площею 2,8 га в
кількості, що була реалізована
Товариству, адже необхідна продукція
могла придбаватися ФГ "Скутельник А.О."
у інших суб'єктів господарювання для
подальшої реалізації тощо. Відтак,
висновки податкового органу, зроблені
на підставі зазначеного листа, є лише
припущеннями.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про необгрунтованість
висновків податкового органу щодо
неможливості реального здійснення
господарської операції між ФГ
"Скутельник А.О." та ТОВ "Аграна Джус
Україна".

З приводу висновків податкового органу
щодо відсутності у ТОВ "Аграна Джус
Україна" реальних намірів на
здійснення господарської операції із
ТОВ "Нова фруктова лінія", то суд зважає
на таке.

Суд встановив, що податковий орган
дійшов такого висновку з огляду на те,
що в ході перевірки не встановлено
достатність трудових ресурсів у ТОВ
"Нова фруктова лінія". На думку
податкового органу, керівник
підприємства фізично не міг
здійснювати фінансово-господарську
діяльність самостійно в таких обсягах,
щоб забезпечити виконання договірних
відносин із ТОВ "Аграна Джус Україна".
Також податковим органом вказано у
акті перевірки на невідповідність
товарно-транспортних накладних
чинному законодавству.

Посилання податкового органу на
недостатність трудових ресурсів для
здійснення відповідної господарської
операції є суперечливими, адже у цьому
ж акті перевірки міститься інформація
про те, що у ТОВ "Нова фруктова лінія"
фактично працює 09 працівників. При
цьому, вказуючи на недостатність
трудових ресурсів у ТОВ "Нова фруктова
лінія" для здійснення господарської
операції, представник відповідача не
зміг пояснити, яка ж кількість
працівників є достатньою для
підтвердження такої операції.

В підтвердження отримання товару від
ТОВ "Нова фруктова лінія" Товариством
надано видаткові накладні (том 28, а.с.
24-85), податкові накладні (том 28, а.с.86 -149)
та акти приймання сировини (том 28, а.с.150
-250; том 29, том 30, том 31, том 32, том 33, том 34,
том 35, том 36).

Відтак, наведені вище обставини
свідчать про те, що висновки
податкового органу щодо нереальності
вчинення господарських операцій, що
мали місце між ТОВ "Аграна Джус Україна"
та ТОВ "БМБ", ФГ "Скутельник А.О.", ТОВ
"Нова фруктова лінія", є
необґрунтованими та такими, що
спростовуються дослідженими судом
доказами.

Таким чином, вимоги Товариства щодо
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№, № підлягають
задоволенню.

Також належить задовольнити вимогу
позивача щодо стягнення з Державного
бюджету України на користь Товариства
бюджетне відшкодування по податку на
додану вартість в сумі 2232559,00 гривень з
огляду на таке.

Особливості відшкодування з
Державного бюджету України податку на
додану вартість визначені статтею 200
Податкового кодексу України.

Так, цією статтею передбачено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.6 статті 200 ПК України
передбачено, що платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах.

Платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному контролюючому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації (пункт 2007 статті
200 ПК України).

Протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
контролюючий орган проводить
камеральну перевірку заявлених у ній
даних (пункт 200.10 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК
України за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, контролюючий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Контролюючий орган зобов'язаний у
п'ятиденний строк після закінчення
перевірки подати органу, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету
(пункт 200.12 статті 200 ПК України).

На підставі отриманого висновку
відповідного контролюючого органу
орган, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів, видає
платнику податку зазначену в ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку контролюючого органу (пункт
200.12 статті 200 ПК України).

Відтак, аналіз наведених норм свідчить
про те, що за результатами позапланової
виїзної перевірки, висновки якої
спростовані в ході судового розгляду,
податковий орган повинен був подати
органу, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету.
Орган казначейства, в свою чергу,
перераховує на підставі такого
висновку суму бюджетного
відшкодування на поточний банківський
рахунок платника податку.

Однак, у разі невідшкодування
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість право платника
порушується неодержанням коштів з
бюджету, у зв'язку з чим належним
способом захисту порушених прав та
інтересів Товариства є стягнення такої
заборгованості на користь платника.

Відтак, вимога позивача щодо стягнення
з Державного бюджету Україна його
користь бюджетного відшкодування по
податку на додану вартість в сумі 2232559,00
гривень підлягає задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат суд
звертає увагу на лист Вищого
адміністративного суду України
№2135/11/13-11 від 21 листопада 2011 року, яким
роз'яснено особливості застосування
частини 1 статті 94 КАС України. Так, у
листі, зокрема, зазначено, що з
урахуванням положень підпункту 3
пункту 9 розділу 6 Прикінцевих та
перехідних положень Бюджетного
кодексу України та пункту 19 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунка суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

З урахуванням частини 1 статті 94 КАС
України на користь позивача з
Державного бюджету України слід
стягнути сплачений ним судовий збір в
розмірі 458,80 гривень шляхом його
безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України із рахунку Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції.

Решта суми судового збору у розмірі
4129,20 гривень слід стягнути з
відповідача відповідно до частини 3
статті 4 Закону України "Про судовий
збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
№, № та №, що прийняті
Вінницькою об'єднаною державною
податковою інспекцією 03 грудня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграна Джус Україна"
заборгованість з бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість в сумі 2232559 (два мільйони
двісті тридцять дві тисячі п'ятсот
п'ятдесят дев'ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграна Джус Україна"
судовий збір в розмірі 458,80 гривень
шляхом його безспірного списання
органом Державної казначейської
служби України із рахунку Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції.

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір у сумі 4129,20 грн. шляхом
його безспірного списання органом
Державної казначейської служби
України з рахунку Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Яремчук Костянтин
Олександрович