Справа № 817/3131/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2014 р.
Справа № 817/3131/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "14" жовтня
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги про
сплату недоїмки ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Володимирецькому районі
Рівненської області про визнання
протиправними дій щодо нарахування
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та скасування
вимоги про сплату недоїмки від 26.07.2013 р.
№Ф-97 у сумі 1194,03 грн.

Позов обгрунтовано тим, що позивач є
пенсіонером за віком та відповідно до
статті 55 Закону України від 28.02.1991 року
№796-XII "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" їй
призначена пенсія за віком із
заниженням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
від 09.07.2003 року №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Покликаючись на частину четверту
статті четвертої Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" будучи
такою, що обрала спрощену систему
оподаткування та є пенсіонером за
віком, просить суд визнати дії
відповідача щодо нарахування недоїмки
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування з 01.01.2013 року
протиправними та скасувати вимогу про
сплату недоїмки від 26.07.2013 року №Ф-97.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим
рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову - про задоволення позову.
В апеляційній скарзі посилається на
порушення судом норм матеріального,
процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи.

Сторони та їх представники в судове
засідання не з'явились, будучи належним
чином повідомленими про час та місце
розгляду справи. З урахуванням
приписів ч.4 ст.196 та п.2 ч.1 ст.197 КАС
України розгляд апеляційної скарги
колегією суддів здійснюється за
відсутності сторін та в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Правильне по суті судове рішення не
може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
07.11.2011 року зареєстрована як фізична
особа-підприємець Володимирецькою
районною державною адміністрацією
Рівненської області та з 01.01.2012 року
здійснює підприємницьку діяльність із
застосуванням спрощеної системи
оподаткування за видом діяльності:
вирощування інших однорічних і
дворічних культур; роздрібна торгівля
з лотків і на ринках іншими товарами
(а.с.8).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1
виданого 28.12.1994 року ОСОБА_3 визнана
громадянкою, яка постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю (Категорія
4) (а.с.12).

Як вбачається з довідки, виданої
Управлінням Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області від 11.10.2013 р. №151/03, позивач
одержує пенсію за вислугу років (а.с.10,
29).

У липні 2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Володимирецькому
районі Рівненської області виставлено
ОСОБА_3 вимогу про сплату недоїмки від
26.07.2013 року №Ф-97 на суму 1194,03 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що управління правомірно
надіслало позивачці вимогу про сплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску, а
тому підстави для визнання дій
Управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області щодо нарахування єдиного
внеску за 2013 рік протиправними та
скасування вимоги про сплату недоїмки
від 26.07.2013 року №Ф-97 відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком виходячи з такого.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону України
від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (в
редакції на момент виставлення
позивачу вимоги про сплату недоїмки)
мінімальний страховий внесок це сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону N2464-VI платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 7 Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (в
редакції на момент виставлення
позивачу вимоги про сплату недоїмки)
для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України
від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (в
редакції на момент виставлення
позивачу вимоги про сплату недоїмки)
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом для відповідача є
календарний місяць.

Статтею 25 вказаного Закону
передбачено, що територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення. У разі
якщо згоди з органом Пенсійного фонду
не досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що згідно ст.2 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
державна пенсія призначається а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років; б)
соціальні пенсії. Отже, пенсія за
вислугу років є різновидом трудової
пенсії, а тому позивач звільнений від
сплати єдиного внеску.

Однак, дане твердження є безпідставним.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до статті 4
Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI
підставою для звільнення від сплати
єдиного внеску для фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, є сукупність
двох обставин: якщо фізична
особа-підприємець є пенсіонером за
віком або інвалідом та якщо така особа
отримує відповідно до закону пенсію за
віком або соціальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 одержує пенсію за вислугу років,
що підтверджується довідкою
Управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області від 11.10.2013 року №151/03 (а.с.10, 29)

Коло осіб, які мають право на пенсію за
вислугу років, достатньо широке і
виходить за рамки дії Закону України
від 05.11.2011 року №1788-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення", та визначено також в
інших спеціальних нормативних актах.

Пенсія, призначена позивачу за вислугу
років не тотожна пенсії за віком,
оскільки таке визначення повинно
міститися в законах, які регулюють
питання пенсійного забезпечення, але
жодним законом не передбачено, що
пенсія за вислугу років є різновидом
пенсії за віком. До того ж, частина
четверта статті 4 Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" не
містить посилання на звільнення від
сплати єдиного податку фізичної особи -
підприємця, який отримує пенсію за
вислугу років.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позивач, як
фізична особа-підприємець, який обрав
спрощену систему оподаткування, не
звільнений від сплати єдиного внеску,
оскільки є пенсіонером, який отримує
пенсію за вислугою років.

Оскільки, постанову від 14.10.2013 р.
Рівненським окружним адміністративним
судом винесено відповідно до позовних
вимог з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "14" жовтня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Володимирецькому районі Рівненської
області
вул.Соборна,28,смт.Володимирець,Рівненс
ька область,34300