Справа № 2а-5537/11 (2а/0106/3/12)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/30025/13

(К/800/31103/13)

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Конюшка К.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_8, діючої в своїх
інтересах, та інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до комісії
Євпаторійської міської ради по
вирішенню спорів стосовно меж
земельних ділянок та дотримання
громадянами правил добросусідства,
Євпаторійської міської ради, за участі
третіх осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про
визнання недійсним та скасування
рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивачі звернулися до
суду з адміністративним позовом до
комісії Євпаторійської міської ради по
вирішенню спорів стосовно меж
земельних ділянок та дотримання
громадянами правил добросусідства,
Євпаторійської міської ради, за участі
третіх осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про
визнання недійсним та скасування
рішення.

В обґрунтування позову зазначили, що
вони є співвласниками 7/25 часток
будинковолодіння по АДРЕСА_1, інші 18/25
часток у якому належать ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Рішенням Євпаторійського міського
суду від 5 жовтня 2004 року зазначене
будинковолодіння було розділене на два
окремі самостійні будинковолодіння,
проте питання розподілу належної йому
земельної ділянки залишилося
невирішеним.

Рішенням комісії Євпаторійської
міської ради по вирішенню спорів
стосовно меж земельних ділянок та
дотримання громадянами правил
добросусідства від 1 червня 2011 року
погоджено межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1, яке позивачі вважають
незаконним, оскільки цим рішенням вони
були позбавлені можливості вільно
користуватися їхнім нерухомим майном.

Просили визнати недійсним та скасувати
прийняте за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6
рішення комісії Євпаторійської
міської ради по вирішенню спорів
стосовно меж земельних ділянок та
дотримання громадянами правил
добросусідства від 1 червня 2011 року.

Постановою Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від 2
квітня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2013 року постанову суду
першої інстанції скасовано, позов
задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції Євпаторійська
міська рада та ОСОБА_6 звернулися до
Вищого адміністративного суду України
із касаційними скаргами, які ухвалою
суду від 23 липня 2013 року були об`єднані
в одне провадження для спільного
розгляду.

У зв`язку із поданням Євпаторійською
міською радою заяви про відкликання
своєї касаційної скарги ухвалою судді
Вищого адміністративного суду України
від 4 лютого 2014 року зазначена скарга
була повернута скаржнику відповідно до
частини третьої статті 218 Кодексу
адміністративного судочинства України

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати прийняту ним
постанову та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачі на підставі
договору купівлі-продажу від 2 березня
2004 року являються співвласниками 7/25
часток домоволодіння по АДРЕСА_1.

На підставі свідоцтва про право
власності від 20 червня 1989 року, рішення
Євпаторійського міського суду від 5
жовтня 2004 року та договору дарування
частки домоволодіння від 15 квітня 2005
року ОСОБА_6 на праві спільної
часткової власності належить 3/5 частки
будинковолодіння по АДРЕСА_1. Також
право спільної часткової власності на
1/5 частку зазначеного будинковолодіння
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 20 лютого 1995
року належить ОСОБА_5

Рішенням Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від 5
жовтня 2004 року будинковолодіння по
АДРЕСА_1 було розділено на 2 самостійних
будинки з присвоєнням нових юридичних
адрес, а саме: будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_5
присвоєно АДРЕСА_1, а будинку позивачів
- АДРЕСА_2.

Земельна ділянка, на якій розташовані
зазначені будинковолодіння, належить
Євпаторійській міській раді і
знаходиться у спільному користуванні
їх власників.

Рішенням комісії Євпаторійської
міської ради по вирішенню спорів
стосовно меж земельних ділянок та
дотримання громадянами правил
добросусідства від 1 червня 2011 року за
результатами розгляду заяви ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 погоджено межі земельної
ділянки в технічній документації по
складанню документів на право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування будинку та
господарських будівель та споруд.

Вважаючи зазначене рішення таким, що не
відповідає вимогам законодавства та
порушує їх права, позивачі звернулися
до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову у його
задоволенні, суд першої інстанції
виходив з того, що рішення комісії
Євпаторійської міської Ради по
вирішенню спорів стосовно меж
земельних ділянок та дотримання
громадянами правил добросусідства
було прийнято на законних підставах,
оскільки існує не скасоване рішення
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 2 грудня 2009
року, яким встановлено порядок
користування сторонами спільною
земельною ділянкою.

Скасовуючи постанову Євпаторійського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 2 квітня 2012 року суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що оспорюване рішення комісії
Євпаторійської міської Ради по
вирішенню спорів стосовно меж
земельних ділянок та дотримання
громадянами правил добросусідства
було прийняте з порушенням
встановленої для цього процедури, а
тому є протиправним і підлягає
скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до норм частин першої та
третьої статті 158 Земельного кодексу
України (в його редакції станом на
момент прийняття спірного рішення)
земельні спори вирішуються судами,
органами місцевого самоврядування та
органами виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Порядок розгляду земельних спорів
органами місцевого самоврядування
визначається статтею 159 Земельного
кодексу України, приписами частин
першої-третьої якої встановлено, що
земельні спори розглядаються органами
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та органами місцевого
самоврядування на підставі заяви
однієї із сторін у місячний термін з
дня подання заяви. Земельні спори
розглядаються за участю зацікавлених
сторін, які повинні бути завчасно
повідомлені про час і місце розгляду
спору. У разі відсутності однієї із
сторін при першому вирішенні питання і
відсутності офіційної згоди на розгляд
питання розгляд спору переноситься.
Повторне відкладання розгляду спору
може мати місце лише з поважних причин.

Відсутність однієї із сторін без
поважних причин при повторному
розгляді земельного спору не зупиняє
його розгляд і прийняття рішення.

Права і обов'язки сторін при розгляді
земельних спорів визначені у статті 160
Земельного кодексу України, відповідно
до норм якої сторони, які беруть участь
у земельному спорі, мають право
знайомитися з матеріалами щодо цього
спору, робити з них виписки, брати
участь у розгляді земельного спору,
подавати документи та інші докази,
порушувати клопотання, давати усні і
письмові пояснення, заперечувати проти
клопотань та доказів іншої сторони,
одержувати копію рішення щодо
земельного спору, і, у разі незгоди з
цим рішенням, оскаржувати його.

Також відповідно до п.п.3.5, п.п.3.9
Положення по вирішенню земельних
спорів відносно меж земельних ділянок
та додержання громадянами правил
добросусідства (на яке посилається
відповідач), розгляд земельних спорів
здійснюється у присутності сторін. У
разі відсутності однієї із сторін при
першому засіданні комісії і
відсутності офіційної згоди на розгляд
питання без неї, розгляд спору
переноситься.

Частинами першою та другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що у
ній відсутні належні та допустимі
докази дотримання прав позивачів під
час розгляду земельного спору та
прийняття рішення про погодження меж
земельної ділянки по АДРЕСА_1 міста
Євпаторія. Також відповідачами не були
надані докази завчасного повідомлення
ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про час
і місце розгляду спору.

Оскільки відповідачами в порядку,
передбаченому статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не надано суду належних та
допустимих доказів дотримання прав
позивачів під час розгляду земельного
спору про погодження меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1, не надані докази
завчасного повідомлення усіх
позивачів про час і місце розгляду
спору, Севастопольський апеляційний
адміністративний суд зробив вірний
висновок про те, під час прийняття
оскаржуваного рішення, комісією
Євпаторійської міської ради по
вирішенню спорів стосовно меж
земельних ділянок та дотримання
громадянами правил добросусідства
були порушені права ОСОБА_1, ОСОБА_7,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на участь у процесі
прийняття рішення. А це, в свою чергу, є
підставою для визнання протиправним та
скасування оскаржуваного рішення
комісії від 1 червня 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду
апеляційної інстанції є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваної відповідачем постанови
відсутні.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без
задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 квітня 2013 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
К.В. Конюшко

Т.А. Чумаченко