Справа № 826/18615/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Аліменка В.О.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна лізингова компанія» на
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна
лізингова компанія» до відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа:
Публічне акціонерне товариство
„Фольксбанк" про скасування постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору, визнання незаконними дій щодо
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна
лізингова компанія» звернулося до суду
за адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа:
Публічне акціонерне товариство
„Фольксбанк" про скасування постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору, визнання незаконними дій щодо
винесення постанови про стягнення
виконавчого збору.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 листопада 2013
року відмовлено у відкритті
провадження у адміністративній справі.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати ухвалу
суду першої інстанції, як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального права та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ст. 204 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції скасовує ухвалу суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі і направляє справу для
продовження розгляду.

Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої
інстанції виходив з того, що дана
справа не відноситься до юрисдикції
адміністративних судів.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач оскаржив до суду постанову
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору.

Відповідно до частини першої статті 181
КАС України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Виходячи з положень зазначеної статті,
та роз'яснень, викладених в пункті 2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №5 від
21 травня 2012 року Про внесення змін до
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №3 від
13 грудня 2010 року "Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", суди при визначенні юрисдикції
повинні виходити з того, що до
юрисдикції адміністративних судів
належать спори щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби при виконанні всіх
виконавчих документів, передбачених
частиною другою статті 17 Закону
України від 21 квітня 1999 року №606-ХИ "Про
виконавче провадження" з подальшими
змінами та доповненнями (далі - Закон
№606-ХП), крім тих, відносно яких законом
установлено інший, виключний порядок
їх оскарження.

Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом №606-ХІІ порядку.

За змістом пункту 7 частини другої
статті 17 вище згаданого Закону
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору є
виконавчим документом.

Тому, як зазначено у пункті 6 згаданої
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на справи з приводу
оскарження постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, прийнятої у виконавчих
провадженнях щодо примусового
виконання усіх виконавчих документів
незалежно від того яким органом, у тому
числі судом якої юрисдикції, вони
видані.

За правилами статті 383 ЦПК України
можуть бути оскаржені рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи ДВС щодо
виконання судових рішень у цивільних
справах, тобто лише щодо тих виконавчих
документів, які видано у порядку
здійснення цивільної юрисдикції.

За змістом ч.5 ст.82 Закону №606-ХІІ -
рішення державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України ,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів Індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що дана справа не
відноситься до юрисдикції
адміністративного суду є помилковим.

Керуючись ст. ст. 17, 181, 195, 197, 199, 204, 205, 206,
211 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна лізингова компанія»
задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 листопада 2013
року скасувати.

Справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна лізингова компанія» до
відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору, визнання
незаконними дій щодо винесення
постанови про стягнення виконавчого
збору - направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає як така, що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Аліменко В.О.