Справа № П/805/207/14
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 р.
Справа № П/805/207/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Лазарєва В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі міста
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-29 від 17 грудня 2013 року, -

В С Т А Н О
В И В:

У січні 2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі міста Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
сплату боргу № Ф-29 від 17 грудня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є пенсіонером за віком
з 27.02.2012 року та знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Кіровському районі міста Донецька.
Позивач є фізичною особою-підприємцем
та перебуває на спрощеній системі
оподаткування. Позивачем було отримано
від Державної податкової інспекції у
Кіровському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області вимогу про сплату
боргу зі сплати єдиного внеску № Ф-29
від 17 грудня 2013 року. Позивач вважає
вищевказану вимогу відповідача
незаконною, оскільки з 06.08.2011 року
набрав чинності Закон України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деякі інші законодавчі акти
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» №
3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Внесення зазначених змін звільняє
позивача, як фізичну особу - підприємця
та пенсіонера за віком, від сплати за
себе єдиного внеску. Вважає, що
оскаржувана вимога відповідача
суперечать чинному законодавству
України та підлягає скасуванню. У
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
із даним позовом.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, проте відповідно до
вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, судом встановлено наступне.

Позивач, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1, зареєстрований в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 19.01.2005 р. за
№ 2 019701, ідентифікаційний номер
фізичної особи-платника податків та
інших обов'язкових платежів НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця. Позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку Серія НОМЕР_2. Позивач є
пенсіонером за віком 14.01.2003 року, що
підтверджується пенсійним
посвідченням Серія НОМЕР_3 (а. с. 12),
розпорядженням про призначення пенсії
(а.с. 44).

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відповідно до п. 191-1.8 Податкового
кодексу України, забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

17 грудня 2013 року відповідачем прийнята
вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-29
про сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску станом на 31.10.2013 року у
розмірі 8324,51 грн. за період з 2012 року по
3 квартал 2013 року (а.с. 15).

Згідно із статтею 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№ 2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведений
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами та отримують пенсію
за віком на пільгових умовах. Крім того,
звільняють від сплати за себе єдиного
внеску фізичні особи-підприємці, які є
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

З системного аналізу положень ст. ст.
12-18 Закону № 1788 слідує, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Суд дійшов висновку, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону №1058.

Таким чином, з 06.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Оскільки, позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, є
пенсіонером за віком, він у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що позивач,
ОСОБА_1, звільнений від сплати за себе
єдиного внеску як фізична особа -
підприємець, який обрав спрощену
систему оподаткування та є пенсіонером
за віком.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку ст. 10
Закону України № 2464.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодних договорів про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
між сторонами укладено не було.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд вважає, що вимога
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-29 від 17 грудня 2013 року є
протиправною та підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Донецька утриматись від вчинення
певних дій - примушення до сплати
єдиного внеску, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Отже, згідно вищезазначених норм
чинного законодавства, можливість
судового захисту передбачена саме для
особи, права, свободи та інтереси якої
порушено з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій.

На думку суду позовні вимоги про
зобов'язання відповідача утриматись
від вчинення певних дій щодо
примушування сплати єдиного
соціального внеску є вимогами щодо
захисту прав позивача на майбутнє. А
отже суд не може здійснювати захист
прав та законних інтересів позивача на
майбутнє, оскільки немає можливості
встановити чи будуть вони порушені в
майбутньому.

З огляду на вищезазначене, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі міста Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
сплату боргу № Ф-29 від 17 грудня 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110, 121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі міста Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, Управління пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька про скасування вимоги про
сплату боргу № Ф-29 від 17 грудня 2013 року
- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
у Кіровському районі міста Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-29 від 17 грудня 2013 року у
розмірі 8 324,51 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 понесені судові витрати у
розмірі 167 (сто шістдесят сім) грн. 79 коп.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Апеляційна скарга на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Лазарєв В.В.