Справа № 755/21450/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Аліменка
В.О., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 31.10.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату недоплаченої суми щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
протиправними дії відповідача та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з дня
звернення до суду і виплачувати до
припинення такого права.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 31.10.2013 року позов у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції-без змін,
виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач є дитиною
війни у розумінні ст. 1 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що під час виплати позивачу
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни відповідач
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Законами та
Конституцією України.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 6 вказаного Закону дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зазначена редакція ст. 6 закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
чинна після визнання
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом 1 пункту 41 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. N 107-VI.

Статтею 7 вказаного Закону передбачено,
що фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про державний
бюджет України на 2013 рік" встановлено,
що норми і положення, зокрема, статті 6
"Про соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік».

28 грудня 2011 року Кабінетом Міністрів
України з метою здійснення у 2012 році
заходів щодо поетапного до 2015 року
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення
винесено постанову №1381 "Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення", пунктом 4
якої установлено, що дітям війни (крім
тих, на яких поширюється дія Законів
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" і "Про
жертви нацистських переслідувань") до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, підвищення,
встановлене статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
провадиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Згідно матеріалів справи, відповідачем
здійснювалась виплата відповідно до
вищенаведених норм, тому, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Дніпровського
районного суду м. Києва від 31.10.2013
року-без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
В.О. Аліменко

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Аліменко В.О.