Справа № 2а-10865/12/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.
Справа № 876/7979/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Сапіги В.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Луки Х.М.,

представника позивача
Мариняка А.П.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2013
року у справі за позовом Приватного
підприємства «Центр безпеки бізнесу»
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2012 року Приватне підприємство
«Центр безпеки бізнесу» звернулося до
суду з позовом, в якому після
збільшення позовних вимог просило
визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області ДПС щодо викладення
в акті перевірки №1535/22-1/33618403 від
06.11.2012р. висновків про безтоварність
(нікчемність) вчинених правочинів з
ТзОВ «ТПК Еліт-Буд» за липень 2012 року;
визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області ДПС по зменшенню ПП
«Центр Безпеки Бізнесу» суми
податкового кредиту в розмірі 9800,00 грн.
за рахунок операцій з ТзОВ «ТПК
Еліт-Буд» та зменшення значення
податкових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 9800,00 грн. за липень 2012р. за
рахунок операцій з ДТГО «Львівська
залізниця», що були вчинені на підставі
Акта перевірки №1535/22-1/33618403 від 06.11.2012
року; визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області ДПС по проведенню
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Центр Безпеки Бізнесу»
за результатами якої складено Акт від
06.11.2012р. №1535/22-1/33618403; визнати
протиправним та скасувати наказ №748
від 06.11.2012р. Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Львівської області ДПС про
проведення позапланової невиїзної
перевірки ПП «Центр Безпеки Бізнесу»
щодо дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків із ТзОВ «ТПК
Еліт-Буд» за липень 2012р.; зобов'язати
Державну податкову інспекцію у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби поновити в
Автоматизованій системі «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
дані щодо задекларованих Приватним
підприємством «Центр безпеки бізнесу»
за період липень 2012 року сум податкових
зобов'язання з податку на додану
вартість та сум податкового кредиту.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2013
року позов задоволено повністю.

Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м. Львова
постанову суду першої інстанції
оскаржила, подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального права, не відповідає
фактичним обставинам справи, просить
її скасувати, та прийняти нову, якою
відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог.

На обгрунтування вимог апеляційної
скарги вказує, що операції ТзОВ «ТПК
Еліт-Буд» не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. В
зв'язку з цим ТзОВ «ТПК Еліт-Буд» не
могло фактично здійснювати
господарські операції з урахуванням
часу, оперативності проведення
операцій, місцезнаходження майна,
віддаленості контрагентів один від
одного. В результаті вищенаведеного, за
рахунок проведення безтоварних
операцій, проведення лише операцій з
оформлення документів без реального
надання послуг ТзОВ «ТПК Еліт-Буд», ПП
«Центр Безпеки Бізнесу» безпідставно
включено до податкового кредиту ПДВ на
зальну суму 9800,04 грн., в тому числі по
періодах за липень 2012 року.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та заперечив
проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Суд, дослідивши матеріали цієї справи,
перевіривши доводи апелянта у їх
сукупності, приходить до переконання,
що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено, що 06 листопада 2012
року відповідачем прийнято наказ №748
"Про проведення позапланової невиїзної
перевірки ПП "Центр безпеки бізнесу".
Підставою для прийняття вищевказаного
наказу було зазначено вимоги ст.79
Податкового кодексу України.

На підставі наказу №748 від 06.11.2012 р.
працівниками Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби з 06.11.2012 р. по 06.11.2012 р.
проведено позапланову невиїзну
перевірку ПП "Центр безпеки бізнесу" за
результатами якої складено складено
Акт від 06 листопада 2012 року №1535/22-1/33618403
про результати позапланової невиїзної
перевірки ПП «Центр безпеки бізнесу»
() з питань
взаєморозрахунків з ТОВ «ТПК Еліт-Буд»
() за липень 2012 (далі - Акт
перевірки).

Згідно з висновками Акта перевірки
перевіркою встановлено порушення п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПКУ внаслідок
чого позивачем завищено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 9 800 грн. за
липень 2012 р.; п.198.1, п.198.2, 198.3, п.198.6 ст.198
ПКУ внаслідок чого позивачем завищено
податковий кредит на загальну суму
суму 9 800 грн. за липень 2012 р.

Як вбачається з Акта перевірки
твердження про вчинення позивачем
порушень податкового законодавства
відповідачем сформовано на підставі
зробленого ним висновку про
безтоварність операцій позивача з
своїм контрагентом-постачальником -
ТзОВ «ТПК Еліт-Буд», про відсутність
фактичного придбання товарів, робіт,
послуг та укладення угод за
відсутності мети настання реальних
наслідків, про безтоварність операцій
позивача з постачання товарів (робіт,
послуг) своїм контрагентам-покупцям.
Відповідно до висновків Акта
перевірки, господарські операції за
період липень 2012р. щодо придбання
позивачем товарів (робіт, послуг) у ТзОВ
«ТПК Еліт-Буд» та продажу позивачем
товарів (робіт, послуг) на адресу
контрагентів-покупців (ДТГО «Львівська
залізниця») не підтверджуються
стосовно реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для здійснення господарських операцій.

На підставі Акта перевірки
відповідачем податкове
повідомлення-рішення не приймалось.

Відповідно до п.14.1.181 ст.14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Як визначено в ст.201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.
Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку, зокрема, з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду
(п.198.3. ст.198 ПК України).

Зміст наведених норм свідчить про те,
що факт здійснення господарських
операцій з придбання товарів (послуг,
робіт) з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності є визначальною умовою для
виникнення права на формування
податкового кредиту.

Для підтвердження факту здійснення
господарських операцій з ТзОВ «ТПК
Еліт-буд» позивачем надано наступні
первинні документи: - договір №07-06/Р про
надання послуг від 27 червня 2012 року,
відповідно до якого ТзОВ «ТПК
«Еліт-Буд» зобов'язувалось за
замовленням позивача виконати роботи з
монтажу слабкострумової мережі
корпусу №3 пансіонату «Львівський
залізничник» по вул. Приморській, 46 в м.
Судак, загальна вартість яких
становила 22 589, 15 грн., в тому числі ПДВ 3
764, 86 грн. - акт №70902 приймання виконаних
будівельних робіт за липень 2012 року від
09 липня 2012р., відповідно до якого ТзОВ
«ТПК «Еліт-Буд» були передані, а
позивачем прийняті роботи, передбачені
договором №07-06/Р про надання послуг від
27 червня 2012 року, на загальну суму 22 589, 15
грн. - податкову накладну №70902 від
09.07.2012р. ТзОВ «ТПК «Еліт-Буд» на суму ПДВ
3 764, 86 грн., - договір №08-06/Р про надання
послуг від 27 червня 2012 року, відповідно
до якого ТзОВ «ТПК «Еліт-Буд»
зобов'язувалось за замовленням
позивача виконати роботи з монтажу
системи відеонагляду корпусу №3
пансіонату «Львівський залізничник»
по вул. Приморській, 46 в м. Судак,
загальна вартість яких становила 36 211, 06
грн., в тому числі ПДВ 6 035, 18 грн., - акт
№70901 приймання виконаних будівельних
робіт за липень 2012 року від 09 липня 2012р.,
відповідно до якого ТзОВ «ТПК
«Еліт-Буд» були передані, а позивачем
прийняті роботи, передбачені договором
№08-06/Р про надання послуг від 27 червня
2012 року, на загальну суму 36 211, 06 грн., -
податкову накладну №70901 від 09.07.2012р.
ТзОВ «ТПК «Еліт-Буд» на сум ПДВ 6 035, 18
грн..

Послуги (роботи) отримані позивачем від
ТзОВ «ТПК Еліт-Буд» були повністю
оплачені, що підтверджується
банківською випискою від 28.09.2012р. на
суму 22 589, 15 грн. та банківською випискою
від 28.09.2012р. на суму 36 211, 06 грн.

Вищевказані первинні документи, які
відповідають вимогам законодавства,
свідчать про те, що ТзОВ «ТПК «Еліт-буд»
у липні 2012 року були передані, а
позивачем отримані послуги (роботи), що
були предметом договорів, укладених
між позивачем та вказаним
контрагентом, що, на думку суду
свідчить, про реальність вище названих
господарських операцій, а відтак, і
підставність формування позивачем
податкового кредиту за рахунок таких
операцій. З огляду на це суд дійшов
висновку, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит за
рахунок операцій з ТзОВ "ТПК Еліт-Буд",
натомість висновок відповідача про
нереальність таких господарських
операцій не відповідає фактичним
обставинам, встановленим судом на
підставі наданих доказів.

При цьому суд зазначає, що наявність у
позивача належно оформлених первинних
документів, які відповідно до норм
податкового законодавства необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту, і сплата
позивачем вартості товару з податком
на додану вартість є обов'язковими, але
не вичерпними підставами для висновку
про правомірне декларування
податкового кредиту.

Судом встановлено, що ТзОВ «ТПК
«Еліт-Буд» на момент вчинення
господарських операцій з позивачем
мало достатню податкову
правосуб'єктність та господарську
правосуб'єктність для виконання робіт,
передбачених договорами укладеними з
позивачем.

Твердження відповідача про те, що
нереальність господарських операцій
позивача з ТзОВ "ТПК Еліт-Буд"
підтверджується тим, що на дату
складення податкових накладних від
09.07.2012 р. ТзОВ "ТПК Еліт-Буд" за адресою,
що вказана у податкових накладних не
знаходилось не беруться до уваги, з
огляду на наступне.

У податкових накладних від 09.07.2012 року,
складених ТзОВ «ТПК «Еліт-Буд»,
останнім вказане його
місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул.Шота
Руставелі, буд.31-б. Зазначене ТзОВ «ТПК
«Еліт-Буд» у податкових накладних
місцезнаходження повністю відповідало
відомостям, що містились у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
дату їх складання. Вказаний факт
підтверджується, витягом на бланку
серія АВ №366350 від 16.04.2013р., з якого
вбачається, що ТзОВ «ТПК «Еліт-Буд»
станом на дату складання податкових
накладних (09.07.2012р.) було зареєстроване
за адресою: 01033, м. Київ, вул.Шота
Руставелі, буд.31-б.

Для підтвердження факту здійснення
господарських операцій з ДТГО
«Львівська залізниця» позивачем
надано наступні первинні документи: -
договір підряду №Л/ЛЗ-12137/Ю від 14 червня
2012 року, відповідно до якого позивач
зобов'язувався за завданням ДТГО
«Львівська залізниця» виконати роботи
по пожежній сигналізації та оповіщення
про пожежу по об'єкту: «Реконструкція
спального корпусу №3 пансіонату
«Львівський залізничник» по
вул.Приморській, 46 в м. Судак»; - договір
підряду №Л/ЛЗ-12139/Ю від 14 червня 2012 року,
відповідно до якого позивач
зобов'язувався за завданням ДТГО
«Львівська залізниця» виконати роботи
з влаштування системи
відеоспостереження по об'єкту:
«Реконструкція спального корпусу №3
пансіонату «Львівський залізничник»
по вул.Приморській, 46 в м. Судак»; - акт
№1 приймання виконаних будівельних
робіт за липень 2012 року від 06.07.2012р.,
відповідно до якого позивачем були
передані, а ДТГО «Львівська залізниця»
прийняті роботи, передбачені договором
№Л/ЛЗ-12137/Ю від 14 червня 2012 року, на
загальну суму 35 396, 89 грн.; - акт №2
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 06.07.2012р.,
відповідно до якого позивачем були
передані, а ДТГО «Львівська залізниця»
прийняті роботи, передбачені договором
№Л/ЛЗ-12137/Ю від 14 червня 2012 року, на
загальну суму 4 961, 56 грн. - акт №1
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 06.07.2012 р.,
відповідно до якого позивачем були
передані, а ДТГО «Львівська залізниця»
прийняті роботи, передбачені договором
№Л/ЛЗ-12137/Ю від 14 червня 2012 року, на
загальну суму 9 862, 00 грн.; - акт №2
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 06.07.2012 р.,
відповідно до якого позивачем були
передані, а ДТГО «Львівська залізниця»
прийняті роботи, передбачені договором
№Л/ЛЗ-12137/Ю від 14 червня 2012 року, на
загальну суму 3 715, 08 грн.; - акт №1
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 06.07.2012 р.,
відповідно до якого позивачем були
передані, а ДТГО «Львівська залізниця»
прийняті роботи, передбачені договором
№Л/ЛЗ-12139/Ю від 14 червня 2012 року, на
загальну суму 22 096, 66 грн.; - акт №1
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 06.07.2012р.,
відповідно до якого позивачем були
передані, а ДТГО «Львівська залізниця»
прийняті роботи, передбачені договором
№Л/ЛЗ-12139/Ю від 14 червня 2012 року, на
загальну суму 57 113, 05 грн.; - видаткову
накладну № 406 від 02.07.20102 р. про
отримання ДТГО «Львівська залізниця»
від позивача товарів (блок живлення,
тощо) на суму 56 770, 68 грн. в т.ч. ПДВ 9 461, 78
грн.

Послуги (роботи) отримані від позивача
ДТГО «Львівська залізниця» повністю
оплатило, що підтверджується
банківськими виписками про оплату за
період з 02 липня 2012 року по 18 вересня 2012
року.

Вище вказані первинні документи
підтверджують реальність
господарських операцій між позивачем
та ДТГО "Львівська залізниця" оскільки
такі викликали зміну та рух активів між
учасниками вказаних операцій, а тому
суд приходить до висновку про
обґрунтованість формування позивачем
податкових зобов'язань на підставі
вищевказаних господарських операцій.

Стосовно відсутності основних фондів
та виробничих потужностей, трудових
ресурсів, транспортних засобів у ТОВ
«ТПК Еліт-Буд», на що покликався
відповідач в обґрунтування заперечень
позовних вимог, то суд першої інстанції
правильно наголосив на тому, що чинним
законодавством не передбачено
обов'язку суб'єктів господарювання
перевіряти на відповідність
законодавству та достовірність їх
установчих документів, тощо. Також в
законодавстві відсутня норма, яка б
зобов'язувала підприємство перевіряти
наявність трудових та матеріальних
ресурсів у контрагента та формувати
податковий кредит та витрати лише за їх
наявності.

Посилання відповідача на фіктивність
правочинів, укладених ТзОВ "ТПК
Еліт-Буд" з позивачем також не
приймаються судом до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
від 06.11.2009 р. № 9, Верховний Суд України
відзначив, що для визнання правочину
фіктивним необхідно встановити
наявність умислу всіх сторін
правочину. Судам необхідно
враховувати, що саме по собі
невиконання правочину сторонами не
означає, що укладено фіктивний
правочин. Якщо сторонами не вчинено
будь-яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь-яких наслідків. У
разі якщо на виконання правочину було
передано майно, такий правочин не може
бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, під час перевірки податковий
орган повинен встановити обставини,
які б свідчили про умисел позивача на
укладення договорів з контрагентами
без наміру створити наслідки,які
передбачені цими договорами. Якщо
протиправного умислу сторін на
укладення фіктивного правочину не
встановлено, це виключає його
кваліфікацію як недійсного.

З огляду на відсутність доказів умислу
сторін, вищезгадані правочини не
можуть вважатися нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок за ст. 228 ЦК
України.

Слід звернути увагу також і на те, що
відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦК України
фіктивний правочин визнається судом
недійсним. Отже, цей вид недійсних
правочинів належить дооспорюваних
правочинів. З огляду на цю норму, жоден
інший орган, окрім суду, не може робити
висновок про недійсність фіктивного
правочину.

Висновок податкового органу про
порушення платником податків вимог
ст.ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України не
відповідає компетенції органів
державної податкової служби України.

Так, відповідно до п. 11 ст. 10 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» державні податкові
інспекції в районах, містах без
районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані спеціалізовані
державні податкові інспекції
виконують, зокрема, такіфункції:
подають до судів позови до
підприємств, установ, організацій та
громадян про визнання угод недійсними
і стягнення в доход держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в
інших випадках - коштів, одержаних без
установлених законом підстав, а також
про стягнення заборгованості перед
бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна;
звертаються до суду в інших випадках,
передбачених законом.

У п. 6 розділу І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України
від 22.12.2010 р. № 984 передбачено, що у
висновку акта документальної
перевірки зазначається опис виявлених
перевіркою порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, з посиланням на
підпункти, пункти, статті законодавчих
актів або загальний висновок щодо
відсутності таких порушень. Всупереч
наведеній нормі, відповідач
досліджував дійсність правочинів,
тобто фактично контролював дотримання
платником податків цивільного
законодавства, на що податковий орган
не уповноважений.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ цього
Порядку факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

З огляду на приписи наведених вище норм
права, до набуття законної сили
рішенням суду про визнання недійсним
правочину, за яким платником податків
було сформовано податковий кредит та
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість, податковий орган не
має правових підстав для відображення
в акті перевірки судження про вчинення
таким платником порушення податкового
законодавства щодо правильності та
повноти справляння податків за цим
правочином.

Слід враховувати, що відповідно до ч. 4
ст. 70 КАС України обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору. Оскільки визнання
фіктивного правочину недійсним
відбувається за рішенням суду, єдиним
допустимим засобом доказування факту
фіктивності правочину є рішення суду.
Інші докази, зокрема й акти перевірки
податкового органу, цю обставини
підтвердити не можуть в силу прямого
припису закону, а отже й не можуть
братися до уваги судом під час
вирішення справи.

Таким чином з огляду на вище викладене,
суд приходить до висновку, про
безпідставність висновку відповідача
про нереальність господарських
операцій позивача з вище вказаними
контагентами.

Суд вважає, що вимоги позивача про
визнання незаконними дій відповідача
про формуванню в акті перевірки
висновків про безтоварність
господарських операцій позивача може
бути самостійним предметам судового
розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади ... при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України. Таким чином, уся
діяльність суб'єктів владних
повноважень має правову форму, а тому
відносини з їх участю є правовими.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22.12.2010 р. № 984
(надалі Порядок). Відповідно до п. 3
Порядку акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

У п. 6 розділу 1 Порядку передбачено, що
при складенні висновку акта
документальної перевірки, зокрема,
зазначається опис виявлених
перевіркою порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, з посиланням на
підпункти, пункти, статті законодавчих
актів або загальний висновок щодо
відсутності таких порушень.

Відповідно до п. 6 розділу II Порядку
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Таким чином, дії податкового органу
щодо викладу висновків в акті
перевірки врегульовано нормативним
актом. Недотримання цих нормативних
актів органом державної податкової
служби свідчить про наявність
публічно-правового спору.

На підставу для проведення невиїзної
документальної перевірки, відповідач
визначив ст.79 Податкового кодексу
України.

Відповідно до ст.79 ПК України,
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

У судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що податкова
перевірка здійснювалась на підставі
п.п.78.1.1 та п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України, а саме: п.78.1.1. за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту;

Із змісту вище вказаної норми,
вбачається, що проведення податкової
перевірки на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України, можливе
виключно, якщо платник податків не
надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу державної
податкової служби протягом 10 робочих
днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що відповідач
дійсно надсилав запит позивачеві, щодо
надання інформації та копій
підтверджуючих документів.

На запит відповідача ПП «Центр безпеки
бізнесу» надало запитувані документи,
що підтверджується супровідним листом,
копія якого міститься у матеріалах
справи (ст. 133). Крім того, зазначене
підтверджується поясненнями
представника відповідача в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги те, що позивачем
надано підтверджуючі документи на
запит податкового органу, підстав для
проведення податкової перевірки у
відповідача не було. Проте відповідач,
всупереч п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України,
дійшов до абсолютно протилежного
висновку про наявність підстав для
проведення податкової перевірки
позивача.

Відповідач, провівши виїзну
документальну перевірку без наявних на
те підстав, тим самим порушив вимоги п.
21.1.1 ст. 21 Податкового кодексу України, в
якому зазначено, що посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Видання керівником податкового органу
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки безпосередньо
призводить до виникнення певних
обов'язків у платника податків, щодо
якого прийнято рішення про проведення
перевірки. Тому, зазначений наказ є
таким, що має правове значення, а отже, є
актом у розумінні пункту 1 частини
другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Державна податкова інспекція є органом
державної влади, відповідно, її
діяльність має підпорядковуватись
вимогам наведеної норми Конституції
України та аналогічним вимогам ст.21
Податкового кодексу України, якою
встановлено, що посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Враховуючи вище наведене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що відповідач здійснив
перевірку позивача за відсутності на
те законних підстав, а тому вимоги
позивача про визнання протиправними
дій Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області ДПС по проведенню
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Центр Безпеки Бізнесу»
за результатами якої складено Акт від
06.11.2012р. №1535/22-1/33618403; про визнання
протиправним та скасуванням наказу №748
від 06.11.2012р. Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова Львівської області ДПС про
проведення позапланової невиїзної
перевірки ПП «Центр Безпеки Бізнесу»
щодо дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків із ТзОВ «ТПК
Еліт-Буд» за липень 2012р. підлягають
задоволенню.

Наказом ДПА України від 18.04.2008 року № 266
"Про організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України" затверджено Порядок взаємодії
органів державної податкової служби
при опрацюванні розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
контрагентів.

Згідно з п.1.3 розділу 1 зазначеного
Порядку, для його реалізації створені
відповідні програмні продукти, у тому
числі "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України", яка
формується на підставі подання
платниками податку на додану вартість
розшифровок податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів.

Пунктом 2.8 Наказу №266 встановлено, що
працівники органу державної
податкової служби несуть
відповідальність за відповідність
інформації у базах податкової
звітності даним податкових документів,
наданих платником ПДВ.

Відповідно до п. 2.21 Наказу № 266 підсумки
перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
додатку до акта перевірки (камеральної,
документальної невиїзної, планової,
позапланової перевірки) або довідки у
розрізі періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".
По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

З вище зазначеного вбачається, що
Методичними рекомендаціями,
затвердженими наказом ДПА України від
18 квітня 2008 року N 266 передбачено єдину
підставу для можливості зміни в
Системі автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України - це
наявність узгоджених податкових
зобов'язань визначеного податковим
повідомленням-рішенням на підставі
висновків акту перевірки про порушення
платником податків податкового
законодавства. Дані цієї системи
повинні відображати фактичні
задекларовані позивачем показники
своєї господарської діяльності, її
корегування можливе лише за наслідками
узгодження податкових зобов'язань, а
органи ДПС України використовують
вказану систему у своїй роботі, в тому
числі, й для співставлення показників,
які задекларовані позивачем та його
контрагентами, розбіжності в яких
призводять до створення штучних
підстав для проведення перевірок
суб'єктів господарської діяльності.

Оскільки податкове-повідомлення
рішення відповідачем на підставі акту
перевірки не приймалось, а тому у
відповідача не було підстав для
коригування в Автоматизованій системі
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» даних про задекларовані
позивачем показники податкового
кредиту по показники податкових
зобов'язань за період липень 2012 року.

Враховуючи вищенаведене колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інтсанції про підставність
позовних вимог позивача про
зобов'язання Державну податкову
інспекцію у Шевченківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби поновити в
Автоматизованій системі «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
дані щодо задекларованих Приватним
підприємством «Центр безпеки бізнесу»
за період липень 2012 року сум податкових
зобов'язання з податку на додану
вартість та сум податкового кредиту.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2013
року у справі №2а-10865/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді В.П. Сапіга

Т.В. Онишкевич