Справа № 827/3074/13-а
Суддя: Кириленко О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року Справа
№827/3074/13-а 10 год. 49 хв.

місто Севастополь

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

судді Кириленко О.О.,

секретар судового засідання Самойлова
М.С.,

за участю: представника позивача -
Фоміної О.В.,

представника відповідача -
Севастопольської митниці Міндоходів -
Плешивцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного підприємства "Темп
Один" до Севастопольської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Севастополі про
визнання протиправною та скасування
картки відмови, рішення, стягнення суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року приватне підприємство
"Темп Один" звернулось до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з адміністративним
позовом до Севастопольської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Севастополі про
визнання протиправною та скасування
картки відмови, рішення, стягнення суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість. А саме просить: визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
коридор України від 19 серпня 2013 року №
123030000/2013/00136; визнати протиправним та
скасувати рішення Севастопольської
митниці Державної митної служби
України про коригування митної
вартості товарів від 19 серпня 2013 року №
123000002/2013/000074/2; стягнути з Державного
бюджету України шляхом зобов'язання
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Севастополі здійснити безспірне
списання з відповідних рахунків на
користь приватного підприємства "Темп
Один" надмірно сплачену суму податку на
додану вартість у розмірі 60 049 гривень
12 копійок.

Позов обґрунтовано тим, що
протиправними діями відповідачів були
порушені права та законні інтереси
позивача.

У судовому засіданні представник
позивача наполягала на задоволенні
позову з підстав, викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечувала у
повному обсязі з підстав викладених у
запереченнях проти позову та
поясненнях.

Заслухавши доводи представників
сторін, встановивши обставини справи,
дослідивши докази, якими
обґрунтовуються позовні вимоги та
заперечення проти позову, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що приватне
підприємство "Темп Один" є юридичною
особою, що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
серії ААБ № 099781.

Згідно з довідкою з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України серії АА № 681283, видами
діяльності позивача за КВЕД-2010 є:
оптова торгівля іншими продуктами
харчування, у тому числі рибою,
ракоподібними і молюсками; діяльність
посередників у торгівлі продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами; діяльність посередників у
торгівлі товарами широкого
асортименту; роздрібна торгівля
фруктами й овочами в спеціалізованих
магазинах; роздрібна торгівля іншими
продуктами харчування в
спеціалізованих магазинах;
консультування з питань комерційної
діяльності й керування.

19 серпня 2013 року Севастопольською
митницею Державної митної служби
України за результатами перевірки
митної декларації за № 123030000.2013.003495, а
також інших документів, наданих
відповідно до Митного кодексу України
декларантом або уповноваженою ним
особою, була прийнята картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
123030000/2013/00136, згідно з якою у митному
оформленні відмовлено на підставі
статті 54 Митного кодексу України у
зв'язку з неподанням декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій,
третій статті 53 Митного кодексу
України.

19 серпня 2013 року Севастопольською
митницею Державної митної служби
України проведено митну оцінку та
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів №
123000002/2013/000074/2.

Так, відповідно до рішення про
коригування митної вартості товарів:
заявлена декларантом митна вартість
товару не може бути визнана, оскільки,
виявлено, що заявлені неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у відповідності до
вимог пункту 2 частини шостої статті 54
Митного кодексу України; не надано
згідно з частиною другою статті 53
Митного кодексу України основні
документи, які підтверджують митну
вартість, а саме: інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару (згідно
уточненого запиту від 16 серпня 2013 року);
переклад на державну мову коносаменту
від 03 червня 2013 року № CL1353965. Декларант,
також, відмовився від надання
додаткових документів згідно з
частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України, що підтверджують
митну вартість: висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями щодо
відповідності вартості товарів
кон'юнктурі ринку та інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; виписку з
бухгалтерської документації (згідно
уточненого запиту від 16 серпня 2013 року);
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту). У митного
органу наявна інформація щодо раніш
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостей товарів за методом 1
на рівні 4,3473 USD/кг для товару №1 (МД №
125110000/2013/331278 від 10 червня 2013 року;
125110000/2013/331886 від 18 червня 2013 року), що
призвело до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості товарів та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом. Митна
вартість може бути визнана митним
органом за умови надання документів, що
вказані в пункті 1. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), не може бути застосований
через те, що використані декларантом
або уповноваженою ним особою відомості
не підтверджені документально, не
визначені достовірно. Декларантом не
подано документи, які підтверджують
митну вартість, а також декларант
відмовився від надання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість. Метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів не може бути
прийнятий, у зв'язку з відсутністю
даних щодо вартості операцій з
ідентичними товарами (однаковими за
всіма ознаках з оцінюваними товарами з
урахуванням вимог частини другої
статті 59 Митного кодексу України, та
застережень статті 61 Митного кодексу
України). Метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів не може
бути прийнятий, у зв'язку з відсутністю
даних щодо вартості операцій з
подібними (аналогічними) товарами (зі
схожими характеристиками з
оцінюваними товарами з урахуванням
вимог частин другої, третьої статті 59
Митного кодексу України та застережень
статті 61 Митного кодексу України).
Метод визначення митної вартості на
основі віднімання вартості не може
бути прийнятий у зв'язку з відсутністю
даних за ціною одиниці товару, по якій
найбільша партія оцінюваних,
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів продається на
території України покупцеві, а також
немає відомостей по відповідних
витратах (витрати на виплату
комісійних, сум прибутку й загальних
витрат, до яких належать прямі й
непрямі витрати, зв'язані зі збутом
зазначених товарів, витрати на
навантажувально-розвантажувальні
роботи, транспортування, страхування,
і.т.п). Метод визначення митної вартості
на основі додавання вартості
(обчислена вартість) не може бути
прийнятий у зв'язку з відсутністю
інформації щодо вартості матеріалів і
витрат, понесених виробником при
виробництві оцінюваних товарів, тобто
немає калькуляції виробника за
вартістю товарів, обсягу прибутку та
загальних витрат, що дорівнює сумі, яка
звичайно відображається при продажу
товарів того ж класу або виду, що й
оцінювані товари, які виготовляються
виробниками у країні експорту для
експорту в Україну; загальних витрат
при продажу в Україну з країни
вивезення товарів того ж класу або
виду, тобто витрат на завантаження,
розвантаження та обробку оцінюваних
товарів, їх транспортування до місця
ввезення на митну територію України, на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну. Митна вартість
товару, що імпортується, визначається
із застосуванням резервного методу
згідно наявної у митного органу
інформації, з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами й
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи
вимоги частини другої статті 64 Митного
кодексу України використана наявна в
митниці інформація щодо раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостей товарів за методом 1
на рівні 4,3473 USD/кг для товару № 1 (МД №
125110000/2013/331278 від 10 червня 2013 року;
125110000/2013/331886 від 18 червня 2013 року).
Згідно вимог частини четвертої статті
57 Митного кодексу України проведено
процедуру консультацій між митним
органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час консультації митний орган та
декларант здійснили обмін наявною у
кожного з них інформацією. За
результатами проведеної консультації
узгоджено та прийнято рішення про
визначення митної вартості за
резервним методом згідно вимог статті
64 Митного кодексу України.

Згідно з рішенням про коригування
митної вартості товарів від 19 серпня 2013
року № 123000002/2013/000074/2 митна вартість,
розрахована декларантом складає суму 53
295,00 USD за курсом валюти - 7, 993, що у
гривні складає 425 986 гривень 94 копійки.

Декларантом при визначенні митної
вартості товару було використано
основний метод - за ціною договору
(вартістю операції).

Севастопольською митницею Державної
митної служби України здійснено
коригування, згідно з яким вартість
товарів складає суму 90 858, 57 USD, що у
гривні складає - 726 232 гривні 55 копійок,
вартість за одиницю - 4, 3473. При
прийнятті Севастопольською митницею
Державної митної служби України
рішення про коригування митної
вартості товарів було використано
другорядний - резервний метод.

Відповідно до рішення про коригування
митної вартості товарів та у
відповідності з митною декларацією від
19 серпня 2013 року № 123030000/2013/003548
зобов'язання позивача перед бюджетом
склали 145 246 гривень 51 копійку замість 85
197 гривень 39 копійок по митній
декларації від 15 серпня 2013 року №
123030000/2013/003495.

Позивачем сплачено у якості грошової
застави суму податку на додану
вартість згідно з митною вартістю,
визначеною Севастопольською митницею
Державної митної служби України, у
повному обсязі шляхом направлення
передплати на відповідні розрахункові
рахунки.

Сума сплаченого позивачем за митною
декларацією від 19 серпня 2013 року №
123030000/2013/003548 податку на додану вартість
у розмірі 60 049 гривень 12 копійок склали
суму грошової застави, факт сплати
митних платежів, у тому числі грошової
застави, підтверджується платіжними
дорученнями від 05 серпня 2013 року № 101 на
суму 86 000 гривень 00 копійок та від 16
серпня 2013 року № 107 на суму 61 000 гривень
00 копійок.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадови
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною другою статті 270 Митного
кодексу України (далі - Кодекс) правила
оподаткування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, іншими (крім мита) митними
платежами встановлюються Податковим
кодексом України з урахуванням
особливостей, що визначаються цим
Кодексом.

Згідно з пунктом першим частини першої
статті 289 Кодексу обов'язок із сплати
митних платежів виникає у разі
ввезення товарів на митну територію
України - з моменту фактичного ввезення
цих товарів на митну територію України.

Відповідно до статті 294 Кодексу об'єкт
та база оподаткування митними
платежами під час переміщення товарів
через митний кордон України
визначаються відповідно до цього
Кодексу, Податкового кодексу України
та інших законів України.

Згідно з абзацом першим пункту 190.1
статті 190 Податкового кодексу України
базою оподаткування для товарів, що
ввозяться на митну територію України, є
договірна (контрактна) вартість, але не
нижче митної вартості цих товарів,
визначеної відповідно до розділу III
Митного кодексу України, з урахуванням
мита та акцизного податку, що
підлягають сплаті і включаються до
ціни товарів.

Відповідно до статті 49 Кодексу митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно зі статтею 50 Кодексу відомості
про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Система визначення митної вартості
товарів ґрунтується на загальних
принципах митної оцінки, прийнятих у
міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди по застосуванню
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року.

Згідно з підпунктом "а" пункту 2 статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до підпункту "b" пункту 2
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю"
слід розуміти ціну, за яку, під час та в
місці, визначеними законодавством
імпортуючої країни, такий чи
аналогічний товар продається або
пропонується до продажу при звичайному
ході торгівлі за умов повної
конкуренції.

Згідно з частинами першою, другою
статті 51 Кодексу митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 52
Кодексу передбачено, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Відповідно до статті 53 Кодексу у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Під час митного оформлення позивачем
до Севастопольської митниці Державної
митної служби України були надані
наступні документи: декларація митної
вартості та в якості документа,
підтверджуючого числові значення
складових митної вартості декларантом
надана калькуляція, складена
виробником щодо вартості товару від 03
червня 2013 року, згідно з якою детально
визначено числові значення складових
митної вартості товару у відповідних
вартостях згідно інвойсу;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 27 березня 2013 року № 7403;
рахунок-фактура (інвойс) від 03 червня 2013
року № 07929; банківські платіжні
документи, що стосуються товару, а саме
платіжні доручення в іноземній валюті
від 15 липня 2013 року № 84, від 29 липня 2013
року № 96.

Транспортні (перевізні) документи не
оформлялись у зв'язку з тим, що витрати
на транспортування було включено у
вартість товару згідно з умовами
постачання за контрактом, отриманий
товар не підлягав ліцензуванню,
страхування товару не здійснювалось.

Крім того, декларантом були надані
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товару, а
саме: накладна від 12 серпня 2013 року № CMR
2940; коносамент від 03 червня 2013 року №
CL1353965; прас-лист виробника від 03 червня
2013 року; пакувальний лист від 03 червня
2013 року № 8266; сертифікати на
підтвердження якості товару
(сертифікат походження форми А,
фітосанітарний, фумігації); митна
декларація країни відправлення від 28
травня 2013 року № 5415267-1.

На запит Севастопольської митниці
Державної митної служби України від 15
серпня 2013 року позивачем 16 серпня 2013
року були надані письмові роз'яснення
щодо умов контракту до Додаткових угод
до нього стосовно оплати за товар, а
також номерів рахунків у графах
платіжних доручень, що не співпадають.
До вказаних роз'яснень додавались
необхідні документи, а саме: копія
проформи інвойса від 08 квітня 2013 року №
0000001; копія платіжного доручення в
іноземній валюті від 23 квітня 2013 року №
46; копія додаткової угоди від 01 липня 2013
року; копія платіжного доручення в
іноземній валюті від 29 липня 2013 року №
C125137RBK072913; копія додаткової угоди від 02
липня 2013 року.

Відповідно до статті 57 Кодексу
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 54
Кодексу контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Кодексу метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Термін "ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті" стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Розрахунки
згідно із цією статтею здійснюються
лише на основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню.

Використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Відповідно до частин шостої, сьомої
статті 54 Кодексу орган доходів і зборів
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю орган доходів і зборів не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Так, сукупність наданих позивачем
документів містила необхідні
відомості, що підтверджують числові
значення складових митної вартості та
відомостей щодо ціни. Надані позивачем
документи містять документально
підтверджену інформацію щодо товару,
його ціни, тобто щодо складових митної
вартості.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 березня 2001 року № 310, Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних ринків
"Держзовнішінформ" було передано до
сфери управління Міністерства
економіки України.

Пунктом 6 частини четвертої Положення
про Міністерство економіки України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2007 № 777,
Мінекономіки відповідно до покладених
на нього завдань забезпечує реалізацію
державної зовнішньоекономічної
політики, розробляє концепції та
стратегії розвитку
зовнішньоекономічного потенціалу
держави, механізму державного
регулювання зовнішніх економічних
зв'язків.

Отже, у висновку Державного
інформаційно-аналітичного центру
моніторингу зовнішніх товарних ринків
"Держзовнішінформ" від 30 серпня 2013 року
№ 11/807, зазначено, що контрактна ціна 2,55
дол. США/кг на умовах CFR Одеса (України)
(відповідно до "Інкотермс-2000") для
поставки 20 900 кг чорносливу без
кісточок виробництва Чилі (калібр 70/80,
урожаю 2013 року) в картонних коробках
місткістю 10 кг, згідно інвойсу № 07929 від
03 червня 2013 року на суму 53 295 дол. США,
відповідає рівню цін компанії -
виробника.

Враховуючи зміст наданих позивачем при
здійсненні митного оформлення товарів
документів, які дають можливість
ідентифікувати товар, встановити
вартість товару за ціною договору
(вартістю операції) та, відповідно,
перевірити правильність визначення
вартості товару, дії Севастопольської
митниці Міндоходів, що виразились у
відмові в митному оформленні товарів
та коригуванні митної вартості цих
товарів шляхом її самостійного
визначення за резервним методом
визначення митної вартості товарів з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість не ґрунтуються на
нормах митного законодавства України
та є протиправними.

Порядок повернення надмірно
сплаченого податку на додану вартість
врегульований розділом V Податкового
кодексу України. Разом з тим, розділом V
Податковою кодексу України не
передбачено порядку повернення
надмірно сплаченого податку на додану
вартість у разі скасування рішення
митного органу про визначення митної
вартості товарів, тобто фактично
зменшення бази оподаткування
внаслідок скасування рішення суб'єкта
владних повноважень. Підставою для
повернення надмірно сплаченого
податку у даному випадку є вимоги
статті 301 Кодексу, яка є спеціальною
нормою у даному випадку.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192
Податкового кодексу України якщо після
постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Згідно з підпунктом "б" підпункту 192.1.1
пункту 192.1 статті 192 Податкового
кодексу України якщо внаслідок такого
перерахунку відбувається зменшення
суми компенсації на користь платника
податку - постачальника, то отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Отже, при скасуванні рішення митного
органу про визначення митної вартості
товару та зменшення внаслідок чого
вартості поставленого на митну
територію України товару, зменшується
база оподаткування податку на додану
вартість та платник податку
зобов'язаний зменшити податковий
кредит (у разі збільшення податкового
кредиту за такою операцією).

Зазначена норма виключає можливість
подвійного отримання із бюджету суми
податку на додану вартість, надмірно
сплаченого при отриманні зменшення
митної вартості товару внаслідок
скасування рішення митного органу про
визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 27 Кодексу якщо
задоволення скарги на рішення, дії або
бездіяльність органів доходів і зборів
або їх посадових осіб пов'язане з
виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Згідно з частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У судовому засіданні доводи
представника Севастопольської митниці
Міндоходів щодо правомірності дій
Севастопольської митниці Міндоходів
та наявності порушень з боку
приватного підприємства "Темп Один" не
знайшли свого підтвердження та
спростовані фактичними обставинами та
доказами, встановленими судом.

За таких обставин суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від 19
серпня 2013 року № 123030000/2013/00136.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Севастопольської митниці
Державної митної служби України про
коригування митної вартості товарів
від 19 серпня 2013 року № 123000002/2013/000074/2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Темп Один" суму надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі 60
049 (шістдесят тисяч сорок дев'ять)
гривень 12 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Темп Один" судовий збір у розмірі 172
(сто сімдесят дві) гривень 05 копійок.

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку встановленими частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя(підпис) О.О. Кириленко

Постанову складено у повному обсязі

03 лютого 2014 року

Згідно з оригіналом

Суддя
О.О. Кириленко