Справа № 2а-0770/2336/11
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/65463/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Чопської
митниці на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Чопської митниці про визнання
незаконним та скасування наказу,
поновлення на посаді та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,

встановила:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Чопської митниці про
визнання незаконним та скасування
наказу, поновлення на посад та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року, позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано наказ Державної митної
служби України № 1317-к від 25.06.2011 «По
особовому складу Чопської митниці» в
частині припинення перебування ОСОБА_2
на державній службі в митних органах
України. Поновлено ОСОБА_2 на державній
службі в митних органах України з 01
липня 2011 року на займаній до звільнення
посаді старшого інспектора сектору
контролю за класифікацією товарів
відділу контролю митної вартості та
класифікації товарів Чопської митниці.
Стягнуто з Чопської митниці Державної
митної служби України на користь
ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 01 липня 2011 року по
02 квітня 2012 року. В решті позовних
вимог відмовлено.

Чопська митниця подала касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 -229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
в митих органах з 01.11.1996 прийняв присягу
державного службовця. З 28.02.2011 ОСОБА_2
обіймав посаду старшого інспектора
сектору контролю за класифікацією
товарів відділу контролю митної
вартості та класифікації товарів
Чопської митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 25.06.2011 № 1317-к «По особовому
складу Чопської митниці» за порушення
Присяги державних службовців,
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України «Про державну службу»,
припинено перебування на державній
службі в митних органах України
старшого інспектора сектору контролю
за класифікацією товарів відділу
контролю митної вартості та
класифікації товарів Чопської митниці
ОСОБА_2

Підставою для видання наказу стали
висновки проведеної, відповідно до
наказу Державної митної служби України
від 03.06.2011 № 461 комплексної перевірки
службової діяльності Чопської митниці
за період її роботи з 01.06.2008 по 07.06.2011,
внаслідок якої виявлено чисельні
порушення вимог законодавства України.

Водночас в наказі Державної митної
служби України № 1317-к від 25.06.2011 не
зазначено, які саме вчинки позивача є
перешкодою для його перебування на
службі в митних органах, відсутні
посилання на конкретні порушення
позивачем вимог Закону України "Про
державну службу".

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу"
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно статті 17 вищенаведеного Закону
під прийняттям Присяги передбачено:
вірно служити народові України, суворо
дотримуватися Конституції та законів
України, сприяти втіленню їх у життя,
зміцнювати їх авторитет, охороняти
права, свободи і законні інтереси
громадян, з гідністю нести високе
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
звільнення за порушення Присяги
можливо лише в разі невиконання особою
обов'язків, передбачених статтею 17
Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України "Про державну службу"
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

При цьому неможливість застосування
щодо позивача положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України відповідачем не мотивовано.

Аналогічна правова позиція
застосування норм матеріального права
також висловлена Верховним Судом
України в Постанові від 21 травня 2013
року по справі №21-403а12.

Судами встановлено, що в діях позивача
відсутні порушення вимог Посадової
інструкції та інших нормативних актів,
а відтак припинення його державної
служби за порушення Присяги є
незаконним, оскільки відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження факту вчинення
позивачем дій, які свідчили б про
порушення Присяги.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача щодо скасування
оскаржуваного наказу Державної митної
служби України від 25.06.2011 № 1317-к про
припинення перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_2 та
поновлення його на посаді.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Чопської митниці
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Чопської митниці про визнання
незаконним та скасування наказу,
поновлення на посаді, стягнення
заробітної плати - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній