Справа № 621/3758/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.Справа № 621/3758/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Зміївському районі
Харківської області на постанову
Зміївського районного суду
Харківської області від 23.12.2013р. по
справі № 621/3758/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Зміївському районі
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Зміївського районного суду
Харківської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Зміївському районі Харківської
області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови йому в
перерахунку та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці в розмірі 90 відсотків
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, зі стажем
суддівської роботи 26 років 9 місяців,
виходячи з розміру 20706 грн., без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Харківській області від 28.11.2013 року №
964, з урахуванням проведених виплат,
починаючи з 01.12.2013 року;

- зобов'язати відповідача здійснити
йому перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90 відсотків
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді, зі стажем
суддівської роботи 26 років 9 місяців,
виходячи з розміру 20706 грн., без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Харківській області від 28.11.2013 року №964,
з врахуванням проведених виплат,
починаючи з 01.12.2013 року.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження,
постановою Зміївського районного суду
Харківської області від 23.12.2013 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Зміївському
районі Харківської області, щодо
відмови в перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
в розмірі 90 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді, зі стажем
суддівської роботи 26 років 9 місяців,
виходячи з розміру 20706 грн. 00 коп., без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Харківській області від 28.11.2013 року №964,
з урахуванням проведених виплат,
починаючи з 01.12.2013 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Зміївському районі
Харківської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці в розмірі 90
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді, зі
стажем суддівської роботи 26 років 9
місяців, виходячи з розміру 20706 грн. 00
коп., без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Харківській області від 28.11.2013 року №964,
з урахуванням проведених виплат,
починаючи з 01.12.2013 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Зміївського районного суду
Харківської області від 23.12.2013 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст. ст. 129, 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів", що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Зміївському районі Харківської
області, є суддею у відставці і йому
виплачується щомісячне грошове
утримання в розмірі 90% грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, про що
свідчить посвідчення НОМЕР_1. (а. с. 9, 10).

Згідно довідки ТУ ДСА України від 28.11.2013
року № 964, розмір суддівської
винагороди ОСОБА_1, яку б він отримував
на посаді голови Зміївського районного
суду Харківської області, згідно
Закону "Про судоустрій і статус суддів"
№2453-УІ від 07.07.2010 року, по основним
видам оплати праці за грудень 2013 року
складала б: оклад - 12180 грн.; надбавка за
вислугу років (60%) - 7308 грн., доплата за
перебування на адміністративній
посаді в суді - 1218 грн., а всього - 20706 грн.
(а. с. 17).

29.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Зміївському районі Харківської
області із заявою, в якій просив
здійснити перерахунок довічного
щомісячного грошового утримання
виходячи із розміру 90% грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, виходячи з розміру
20706 грн., без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання. В обґрунтування
заяви ОСОБА_1 посилався на те що з 01.12.2013
року підвищився розмір мінімальної
заробітної плати (а. с. 16).

З відповіді управління Пенсійного
фонду України в Зміївському районі
Харківської області від 03.12.2013 року
вбачається, що згідно рішення відділу з
призначення пенсій управління
Пенсійного фонду України в Зміївському
районі Харківської області від 03.12.2013
року ОСОБА_1 відмовлено в проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання відповідно заяви від 29.11.2013
року та довідки про розмір суддівської
винагороди, яку б він отримував на
посаді голови Зміївського районного
суду від 28.11.2013 року. (а. с. 18).

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 90% винагороди судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, а тому відмова відповідача у
проведенні перерахунку позивачу
довічного грошового утримання
відповідно заяви від 29.11.2013 року та
довідки про розмір суддівської
винагороди від 28.11.2013 року є
неправомірною.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, враховуючи
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України "Про статус суддів" (в редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу".
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених який статтею 37
Закону України "Про державну службу".

Частиною 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
Закону від 7 липня 2010 року № 2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Разом з тим, Законом України від 8 липня
2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Аналізуючи зазначені норми, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
розрахунок розміру довічного
грошового утримання позивача слід
здійснювати з заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді,
відповідно до частини третьої статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" в редакції Закону України від 8
липня 2011 року № 3668-VI.

Частиною четвертою статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" передбачено, що у разі зміни
розміру грошового утримання діючих
суддів Конституційного Суду України,
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Відтак, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
і розмір пенсії колишнього державного
службовця, залежать від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
державного службовця), з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Оскільки ч.3 ст.138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлений розмір щомісячного
грошового утримання судді у відставці
у відсотках від заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, то розмір щомісячного довічного
грошового утримання має збільшуватись
у разі збільшення розміру заробітної
плати відповідного судді.

Отже, відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за зверненням позивача.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що
рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року (справа щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці) визнано такими, що не
відповідають Конституції (є
неконституційними) частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010р.
№2453 в редакції Закону України "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року № 3668.

При цьому, в рішенні зазначено, що
визначений Законом № 2453 порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом № 3668, внаслідок чого зменшено
розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Залишивши
незмінним зміст права на щомісячне
довічне грошове утримання суддів,
Закон № 3668 звузив обсяг цього права,
встановивши обмежену базу для
нарахування суддям щомісячного
довічного грошового утримання, та
скасував право суддів на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру, чим знизив і досягнутий рівень
гарантій незалежності суддів.

Отже, частина третя статті 138 Закону №
2453 не узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України.

Щодо обмеження максимального розміру
грошового довічного утримання судді у
відставці, визначеного ч.5 ст.138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", Конституційний Суд зазначив,
що в Рішенні від 18 червня 2007 року №
4-рп/2007 Конституційний Суд України вже
вирішував питання про недопустимість
встановлення в законі максимального
розміру пенсії суддів або їх
щомісячного довічного грошового
утримання, наголошуючи, що це обмежить
їх обсяг, а також зазначав, що‚
залишивши незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання суддів, закон звузив обсяг
цього права, встановивши граничну межу
для таких виплат суддям (абзац шостий
підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної
частини).

Враховуючи, що однією з гарантій
незалежності суддів є заборона при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів звужувати зміст
та обсяг визначених Конституцією
України таких гарантій, Конституційний
Суд України вважає, що положення
третього речення частини п'ятої статті
138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668
стосовно встановлення максимального
розміру пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання) суддів суперечать
частині першій статті 126 Основного
Закону України.

Відповідно до частини другої статті 70
Закону України "Про Конституційний Суд
України" у разі необхідності
Конституційний Суд України може
визначити у своєму рішенні, висновку
порядок і строки їх виконання, а також
покласти на відповідні державні органи
обов'язки щодо забезпечення виконання
рішення, додержання висновку. У рішенні
Конституційного Суду України №3-рп/2013
від 03.06.2013 року вказано такий порядок
виконання цього Рішення:

- частина третя статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
„Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання";

- дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453;

- дія абзацу другого пункту 2 розділу II
„Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Згідно з пп.3,4,5 Рішення Конституційного
Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 року
положення Закону України „Про
судоустрій і статус суддів", „Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI,
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Оскільки діючим законодавством чітко
визначено, що розмір довічного
утримання, який призначено та
виплачується судді у відставці,
розраховується із розміру грошового
утримання працюючого судді, тому у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, повинен збільшуватися розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці без обмеження максимального
розміру грошового довічного утримання
судді у відставці, визначеного ч.5 ст.138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Таким чином з дати прийняття рішення
Конституційного суду слід
застосовувати ч.3 ст.138 цього Закону в
редакції згідно якої щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Отже, обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відмова відповідача у
проведенні позивачу перерахунку
розміру щомісячного грошового
утримання судді у відставці з 01.12.2013
року, виходячи з розміру 20706 грн. 00 коп.,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, згідно довідки
територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Харківській області від 28.11.2013 року №
964, є неправомірною, у зв'язку з чим суд
першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача на постанову
Зміївського районного суду
Харківської області 04.09.2013 року, якою
відповідача зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання починаючи з 03.06.2013 року судом
першої інстанції вірно не прийнято до
уваги, оскільки цим судовим рішенням не
встановлені обмеження щодо
перерахунку зазначеного утримання у
разі підвищення мінімального розміру
заробітної плати, яке відбулося з 01.12.2013
року.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова Зміївського
районного суду Харківської області від
23.12.2013 року відповідає вимогам ст. 159
Кодексу адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в Зміївському
районі Харківської області колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно ч. 10 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
судове рішення апеляційної інстанції
по такій справі є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п.1 ч.1
ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Зміївському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Зміївського районного суду
Харківської області від 23.12.2013р. по
справі № 621/3758/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.