Справа № 825/4081/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лобан Д.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Вівдиченко Т.Р.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
Укарїни апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Укрметал-Чернігів» до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Укрметал-Чернігів» звернулось до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у м.
Чернігові від 30.05.2013 № , № .

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 28
листопада 2013 року та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги тим,
що судом порушено норми матеріального
права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.Заслухавши в судовому
засіданні суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у м. Чернігові проведена
документальна виїзна позапланова
перевірка ТОВ «Укрметал-Чернігів» щодо
декларування в податковій звітності з
ПДВ у складі податкового кредиту
операцій за серпень, вересень 2012 року
по взаємовідносинам з ТОВ «Ферріт-Д» та
податку на прибуток за відповідний
період з вищевказаним контрагентом.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складено акт від 17.05.2013 за
№ 1143/22/35686810 (а. с. 11-22), в якому
зафіксовано порушення позивачем:

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.3, ст.
200 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено від'ємне
значення з ПДВ на суму 20735,00 грн (в тому
числі за серпень 2012 року в сумі 8333 грн.,
вересень 2012 року в сумі 12402 грн.;

- пп. 14.1.27 п. 14.1 ст.14, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134,
п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 21772,00 грн (в т.
ч. за I-III квартал 2012 року на суму 21772,00
грн.).

На підставі зазначеного акту та
викладених у ньому порушень, ДПІ у м.
Чернігові прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- від 30.05.2013 № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
20735,00 грн. (а. с. 23);

- від 30.05.2013 № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств у розмірі 32658,00 грн., в т. ч.
за основним платежем 21772,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 10886,00 грн. (а. с. 24).

Зазначені податкові
повідомлення-рішення були оскаржені
позивачем у адміністративному порядку,
за результатами якого головне
управління Міндоходів у Чернігівській
області рішенням та Міністерство
доходів та зборів України своїми
рішеннями - залишили без змін
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, а скарги ТОВ
«Укрметал-Чернігів» - без задоволення.

Основними видами діяльності ТОВ
«Укрметал-Чернігів» є оптова торгівля
металами та металевими рудами,
діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту, оптова
торгівля зерном, необробленим тютюном,
насінням і кормами для тварин,
вантажний автомобільний транспорт, що
підтверджується копією довідки з ЄДР
підприємств та організацій України (а.
с. 28).

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
прийняття відповідачем спірних
податкових повідомлень-рішень, з таких
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що відповідно до
п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 вказаного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

У перевіряємому періоді ТОВ
«Укрметал-Чернігів» здійснювало
господарську діяльність із
контрагентом ТОВ «Ферріт-Д.

Між ТОВ «Укрметал-Чернігів» та ТОВ
«Ферріт-Д було укладено договір від
22.08.2012 № 340 (а. с. 46-48), на основі якого
позивач придбав у ТОВ «Ферріт-Д метал.

Договір підписано та скріплено
печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи:

- накладна від 04.09.2012 № 5793 на загальну
суму 124412,00 грн, в т. ч. ПДВ 20735,33 грн. (а. с.
89);

- рахунок від 22.08.2012 № 340 на загальну
суму 124412,00 грн, в т. ч. ПДВ 20735,33 грн. (а. с.
49);

- податкові накладні: від 28.08.2012 № 350 на
загальну суму 50000,00 грн., в т. ч. ПДВ 8333,33
грн., від 03.09.2012 № 3 на загальну суму 74412,00
грн., в т. ч. ПДВ 12402,00 грн. (а. с. 50,51);

- товарно-транспортна накладна від
04.09.2012 № 5793 на суму 124412,00 грн. (а. с. 52);

- платіжні доручення: від 28.08.2012 № 1544 на
загальну суму 50000,00 грн., в т. ч. ПДВ 8333,33
грн., від 03.09.2012 № 3 на загальну суму 74412,00
грн., в т. ч. ПДВ 12402,00 грн. (а. с. 53);

- картка рахунку на суму 124412,00 грн. (а. с.
54).

Також, реальність виконання
вищезазначеного договору
підтверджують:

- податкові декларації (а. с. 109-110,
126-127);

- розрахунки коригування сум
податку на додану вартість (а. с. 111, 128);

- довідка про залишок суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів (а. с. 112, 129,130);

- розрахунки суми бюджетного
відшкодування (а. с. 113, 131);

- розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (а. с. 114,132);

- квитанції (а. с. 115,133);

- реєстри виданих та отриманих
податкових накладних (а. с. 116-125, 134-144).

Між ВАТ «Чернігівторгбудматеріали» та
ТОВ «Укрметал-Чернігів» було укладено
договір від 01.01.2011 № 01/11 про оренду
відкритих територій та додаткові угоди
до даного договору (а. с. 55-60).

Реалізацію даного товару позивачем
підтверджує договір поставки від 04.01.2012
№ 2, який було укладено між ТОВ
«Укрметал-Чернігів» та ТОВ «ТАН».

Договір підписано та скріплено
печатками.

Реальність виконання вказаного
договору підтверджують наступні
первинні документи:

- накладна від 05.09.2012 № 1067 на загальну
суму 135750,00 грн, в т. ч. ПДВ 22625,00 грн. (а. с.
94);

- довіреність від 01.09.2012 № тн-0001067
(а. с. 95);

- товарно-транспортна накладна
від 06.09.2012 № 1067 на суму 135750,00 грн. (а. с. 96);

- податкові накладні: від 16.08.2012 №
64 на загальну суму 126525,00 грн., в т. ч. ПДВ
21087,50 грн., від 05.09.2012 № 21 на загальну
суму 1390,00 грн., в т. ч. ПДВ 231,67 грн.

Таким чином, правовідносини за
спірними правочинами в повній мірі
відображені в бухгалтерському та
податковому обліку позивача.

За таких обставин є правильними
висновки суду першої інстанції, що
позивачем було вчинено дії та
досягнуто конкретних результатів, які
визначають саме поняття господарської
операції - факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань та
фінансових ресурсів.

Договори мали на меті настання
реальних правових наслідків, що
обумовлені ними, оскільки товар
(роботи/послуги) був переданий, оплата
проведена, договори виконано сторонами
в повному обсязі.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

На момент вчинення правочинів
підприємство - контрагент позивача
було зареєстровано в якості юридичної
особи та платника податків, ці факти
сторонами не заперечуються та
відповідно до ч. 3 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
не потребують доказуванню.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 185.1 статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом
оподаткування є постачання товарів
(послуг), місце постачання яких
розташоване на митній території
України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно з п. 188.1 ст.188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно з п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом державної
податкової служби, та враховується при
визначенні загальних податкових
зобов'язань.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, видані ТОВ
«Укрметал-Чернігів», містять всі
реквізити передбачені п. 201.1 ст. 201 ПК
України, а тому згідно п. 201.10 ст. 201 ПК
України вони є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Як на підставу нікчемності правочину
позивача з контрагентом відповідач
посилається на акт ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська позапланової
невиїзної документальної перевірки
ТОВ «Ферріт-Д» від 21.12.2012 № 7210/224/36441206.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.02.2013 у справі № 804/1263/13-а позов
задоволено в частині:

- визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби щодо формування в
акті про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
№7210/224/36441206 від 21.12.2012р., щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ "Будівництво та
комплектації" () за
листопад 2011 року, ТОВ "Інфотерм" ( ) за червень 2011 року, ТОВ
"Олімп" () за вересень 2011
року, ТОВ "ПАСІФІК" ( ) за
вересень 2011 року, БПП "Сура" ( ) за вересень 2011 року, ТОВ
"Кафепродакшн" () за
січень 2011 року, ПП "СВ "Гермес" () за березень 2011 року, ТОВ
"Хімагросервіс" () за
листопад 2011 року їх реальності та
повноти відображення в обліку,
висновків про визнання відсутності у
ТОВ "Ферріт-Д" об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам - покупцям у період з
грудня 2011 по жовтень 2012року;

- визнання протиправними дій Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби щодо коригування
показників податкової звітності ТОВ
"Ферріт-Д" () за період з
грудня 2011 по жовтень 2012 року, яке
відбулося на підставі акту про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки №
7210/224/36441206 від 21.12.2012р., щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків ТОВ "Будівництво та
комплектації" () за
листопад 2011 року, ТОВ "Інфотерм" ( ) за червень 2011 року, ТОВ
"Олімп" () за вересень 2011
року, ТОВ "ПАЄІФІК" ( ) за
вересень 2011 року, БПП "Єура" ( ) за вересень 2011 року, ТОВ
"Кафепродакшн" () за
січень 2011 року, ПП "ЄВ "Гермес" () за березень 2011 року, ТОВ
"Хімагросервіс" () за
листопад 2011 року їх реальності та
повноти відображення в облік, в тому
числі дій з виключення з електронної
бази даних "Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПЄ України" сум
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені ТОВ "Ферріт-Д"
() у податкових
деклараціях за період з грудня 2011 року
по жовтень 2012 року;

- зобов'язання Державної податкової
інспекцію у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
відновити показники податкової
звітності ТОВ "Ферріт-Д" () за період з грудня 2011 року по
жовтень 2012 року, в тому числі
зобов'язати відобразити в електронній
базі даних "Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПЄ України" суми
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені ТОВ "Ферріт-Д"
() включило до
податкових декларацій з податку на
додану вартість за період з грудня 2011
року по жовтень 2012 року;

- в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суд
від 08.05.2013 у справі № 872/5273/13 постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.02.2013 у
справі № 804/1263/13-а змінено, а саме:
закрито провадження у справі щодо
позовних вимог про визнання
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби по формуванню в акті
перевірки від 21.12.2012 № 7210/224/36441206
висновків про визнання відсутності у
ТОВ "Ферріт-Д" об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам-покупцям у період з
грудня 2011 по жовтень 2012 року, а в решті
зазначену постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду залишено без
змін.

Відповідно до статті 215 Цивільного
Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі -
ЦК України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України, недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин) - у цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається. Пунктом 1 статті 203 ЦК
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити, зокрема,
моральним засадам суспільства, пунктом
5 статті 203 ЦК України передбачено, що
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідними для чинності правочину.
Зокрема зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятися у формі, встановлений
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

За змістом ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин спрямований на незаконне
заволодіння майном держави, вважається
таким, що порушує публічний порядок, а
отже, згідно з ч. 2 згаданої статті, є
нікчемним.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Умовою для визнання недійсним
правочину, який суперечить інтересам
держави та суспільства, є встановлення
умислу в діях осіб, що уклали такий
правочин. При цьому, носіями
протиправного умислу юридичних осіб -
сторін такого правочину є посадові
особи цих юридичних осіб.

Будь-яких доказів щодо обізнаності
позивача про фіктивне підприємництво
юридичної особи, що є контрагентом та
здійснення ним незаконної
фінансово-господарської діяльності
представником відповідача суду не
надано.

В акті перевірки відсутні посилання на
ухиляння контрагентом позивача від
уплати податків та зборів, визначення
їм податкових зобов'язань, винесення
вироків посадовим особам підприємства,
або будь-які інші відомості, які можуть
бути визначені як підстави та докази
укладення угод з метою, що порушує
публічний порядок.

Вищезазначені договори були виконані
сторонами в повному обсязі, товар
(роботи/послуги) отриманий, сторони
претензій один до одного не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд застосовує принцип верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке порушення, все ж таки
застосовують негативні наслідки до
отримувача оподатковуваної ПДВ
поставки, який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано інших доводів та
не подано доказів, які б ставили під
сумнів реальність виконання вказаних
правочинів з отримання позивачем
товарів (робіт/послуг), невідповідність
цих операцій дійсному економічному
змісту, або засвідчили б наявність
інших обставин, що підтверджують
недобросовісність позивача як
платника податків та виключають право
на формування валових витрат та
податкового кредиту.

Всі суми податку на додану вартість
сплаченого і віднесеного позивачем до
податкового кредиту, підтверджуються
податковими накладними, які
відповідають вимогам Податкового
кодексу України та відображають зміст
господарських операцій, в результаті
яких вони складені.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що висновок податкового
органу про завищення позивачем податку
на прибуток та завищення від'ємного
значення є безпідставним, а тому і
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій, з огляду на ст. 123 Податкового
кодексу України, також є протиправним.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності
прийняття ДПІ у м. Чернігові податкових
повідомлень-рішень від 30.05.2013 № ,
№

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятих ним рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:Л.М.
Гром, Т.Р. Вівдиченко

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.