Справа № 815/165/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/165/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача - Вовка
О.Є. (за довіреністю),

представника відповідача -
Дімова В.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД "Нептун"
до державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
23.12.2013 року №, суд -

В С Т А Н
О В И В :

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Нептун" до
державної податкової інспекції у
Суворовському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
23.12.2013 року №.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив в адміністративному
позові та в письмових поясненнях до
позову (а.с.88-93), що в період з 04.12.2013 року
по 06.12.2013 року інспектором-ревізором
ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку
зовнішньоекономічної діяльності з
питань дотримання субєктом
підприємницької діяльності ТОВ «ТД
«Нептун» вимог валютного
законодавства по
зовнішньоекономічному контракту
№1/29/05/13 від 29.05.2013 року за період з 09.07.2013
року по 22.10.2013 року. За результатами
перевірки відповідачем було складено
акт №1237/15-54-22-01/38017403 від 12.12.2013 року, на
підставі якого винесено податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2013 року
№, яким позивачу нараховано до
сплати пеню у розмірі 10267,21 грн. Позивач
з оскаржуваним рішенням не згоден, з
огляду на наступне. Між ТОВ «ТД
«НЕПТУН», як покупець та нерезидентом
«LONGKOU WANSHUNCFNG AQUATIC FOOD CO., LTD» як
постачальник було укладено
зовнішньоекономічний контракт №1/29/05/13
від 29.05.2013 року. Як встановлено актом
перевірки, на підставі і відповідно до
умов Контракту та згідно Інвойсу №ТD-1301
від 30.08.2013 року, позивачем був
закуплений товар кількістю коробок 2400,
вагою нетто - 24000 кг, вагою брутто -26400 кг.
Загальна вартість товару склала 95150,00
дол США. Згідно двох платіжних
документів: №445318 від 09.07.2013 року у сумі
28545,00 дол.США - граничний термін
надходження товару - 07.10.2013 року; №667936
від 16.09.2013 року у сумі 66605,00 дол. США -
граничний термін надходження товару
15.12.2013 року. Однак, на думку відповідача,
на адресу ТОВ «ТД «Нептун» товар
надійшов від постачальника згідно
митної декларації №500060001/2013/046690 лише
22.10.2013 року, з порушенням 90-денного
строку здійснення розрахунків. Однак,
на думку позивача, такий висновок
відповідача є помилковим, оскільки
товар був раніше фактично ввезений на
митну територію України, з дотриманням
встановленого законодавством
90-денного строку та починаючи з 06.10.2013
року вже знаходився на митній
території України під митним контролем
Південної митниці Міндоходів, що
підтверджується штампом Південної
митниці від 06.10.2013 року «під митним
контролем», що міститься на
коносаменті. З огляду на вказане
позивач просив адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
задовольнити його у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання надав письмові заперечення
на адміністративний позов (а.с.34-36), в
яких в задоволенні адміністративного
позову просив відмовити в повному
обсязі з огляду на наступне.
Відповідачем зазначено, що до моменту
здійснення митного оформлення товару,
товар не випущений у вільний обіг, не
перетнув державний кордон України,
покупець не може вільно розпоряджатися
товаром. Також відповідачем зазначено
про те, що відповідно до норм Митного
кодексу України, митне оформлення
починається з моменту подання митному
органу декларантом або уповноваженою
ним особою митної декларації або
документа, який відповідно до
законодавства її замінює. При цьому
відповідач звертає увагу суду на те, що
MANIFEST OF CARGO - є лише вантажною накладною,
в якій зазначаються відомості про
вантаж. Після закінчення митним
органом перевірки задекларованих
даних, ним була проставлена відмітка на
декларації про завершення процедури
митного оформлення товарів та їх
випуску у вільний обіг від 22.10.2013 року,
тобто із зазначеної дати позивач міг
вільно, без обмежень, використовувати
розмитнений товар на території
України, у тому числі відчужувати.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечував проти
адміністративного позову, з огляду на
обгрунтування, викладенні в письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи та надані
докази, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, проаналізувавши
положення чинного законодавства, суд
вважає, що по зов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю "ТД "Нептун"
зареєстровано виконавчим комітетом
Одеської міської ради 06.01.2012 року за
місцезнаходженням: 65123, м.Одеса,
Суворовський район, вул. Академіка
Сахарова, будинок, 36, квартира 206, що
підтверджується Довідкою АА №576784 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.72-73).

Так, в період з 04.12.2013 року по 06.12.2013 року
інспектором-ревізором ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку
зовнішньоекономічної діяльності з
питань дотримання субєктом
підприємницької ТОВ «ТД «Нептун» вимог
валютного законодавства по
зовнішньоекономічному контракту
№1/29/05/13 від 29.05.2013 року за період з 09.07.2013
року по 22.10.2013 року. За результатами
перевірки відповідачем було складено
акт №1237/15-54-22-01/38017403 від 12.12.2013 року
(а.с.7-11), у висновках якого зазначені
встановлені перевіркою порушення
нормативних термінів розрахунків по
контракту №1/29/05/13 від 29.05.2013 року,
укладеного між позивачем та «LONGKOU
WANSHUNCFNG AQUATIC FOOD CO., LTD», по виписці банку
№445318 від 09.07.2013 року - прострочено 15
календарних днів по заборгованості у
сумі 28 545,00 дол. США за період з 08.10.2013
року по 22.10.2013 року.

Судом встановлено, що на підставі
порушень, встановлених в
вищезазначеному акті, а саме: ст.2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
винесено податкове
повідомлення-рішення від 23.12.2013 року
№, яким позивачу нараховано до
сплати пеню у розмірі 10267,21 грн. (а.с.15).

Однак суд дійшов висновку про
протиправність даного податкового
повідомлення-рішення, з огляду на такі
встановлені факти.

Так, між ТОВ «ТД «НЕПТУН», як покупець
та нерезидентом «LONGKOU WANSHUNCFNG AQUATIC FOOD CO.,
LTD», як постачальник, було укладено
зовнішньоекономічний контракт №1/29/05/13
від 29.05.2013 року (а.с.74-77).

На підставі і відповідно до умов
Контракту та згідно Інвойсу №ТD-1301 від
30.08.2013 року (а.с.81-82), позивачем був
закуплений товар кількістю коробок 2400,
вагою нетто - 24000 кг, вагою брутто -26400 кг.

Як, вбачається з виписки ПАТ «ВіЕйБі
Банк» по особовим рахункам з 26.04.2013 року
по 18.11.2013 року (а.с.43), 09.07.2013 року
відповідно до платіжного документу
№445318 була здійснено авансовий платіж
позивачем на користь «LONGKOU WANSHUNCFNG AQUATIC
FOOD CO., LTD» у сумі 28545,00 дол. США.

Відповідно до статті 2 Закону
України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері

економічного розвитку. Національний
банк України має право запроваджувати
на строк до шести місяців інші строки
розрахунків, ніж ті, що визначені
частиною першою цієї статті.

Згідно статті 4 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», порушення
резидентами строків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону або
встановлених Національним банком
України відповідно до статей 1 і 2
цього Закону, тягне за собою стягнення
пені за кожний день прострочення у
розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості. Загальний
розмір нарахованої пені не може
перевищувати суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого

товару).

Відповідно до Постанови
Національного банку України від 14.05.2013
року №163, установлено, що розрахунки за
операціями з експорту та імпорту
товарів, передбачені в статтях 1 та 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»,
здійснюються у строк, що не перевищує 90
календарних днів.

Таким чином, граничний термін
надходження товару за контрактом
№1/29/05/13 від 29.05.2013 року, оплаченого за
платіжним документом від 09.07.2013 року
№445318 - 07.10.2013 року.

Судом встановлено, що товар перетнув
кордон України та був взятий під митний
контроль 06.10.2013 року, що
підтверджується відповідним штампом
Південної митниці, проставленому на
коносаменті (а.с.78).

Так, податковий орган, обґрунтовуючи
свою позицію, вказував на те, що датою
імпорту у випадку ввезення продукції
на територію України, якщо така
продукція згідно із законодавством
підлягає митному оформленню,
вважається дата завершення оформлення
вантажної митної декларації, тобто в
даному випадку 22 жовтня 2013 року, в той
час як граничним терміном надходження
товару на митну територію України є 07
жовтня 2013 року.

Однак суд не погоджується з такими
обгурнтуваннями, з огляду на такі норми
права.

Згідно з абзацом 14 статті 1 Закону
України від 16 квітня 1991 року № 959-XII
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
імпорт (імпорт товарів) - купівля (у
тому числі з оплатою в негрошовій
формі) українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами.

Моментом здійснення імпорту,
відповідно до абзацу 38 статті 1 Закону
№ 959-XII, є момент перетину товаром
митного кордону України або переходу
права власності на

зазначений товар, що експортується чи
імпортується, від продавця до покупця.

Пунктом 4 ч. 1 статті 4 Митного кодексу
України визначено, що ввезення товарів,
транспортних засобів на митну
територію України, вивезення товарів,
транспортних засобів за межі митної
території України - сукупність дій,
пов'язаних із переміщенням товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України у будь-який спосіб у
відповідному напрямку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 321
Митного кодексу України, товари,
транспортні засоби комерційного
призначення перебувають під митним
контролем з моменту його початку і до
закінчення згідно із заявленим митним
режимом. У разі ввезення на митну
територію України товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення митний контроль
розпочинається з моменту перетинання
ними митного кордону України.

Отже, моментом вчинення імпортної
операції, зокрема, моментом поставки
товару за такою операцією, для
застосування статей 2, 4 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті», є момент фактичного
перетину імпортованим товаром митного
кордону України.

Митне ж оформлення товарів як
наступна подія після перетину митного
кордону має інше правове значення.

Поняття «перетин товаром митного
кордону України» та «пропуск через
митний кордон України» не є тотожними,
і обов'язковими для врахування при
вирішенні питання визначення дати
імпорту, оскільки за змістом частини
Митного кодексу України, товари, що
переміщуються через митний кордон
України, крім митного контролю можуть
підлягати
санітарно-епідеміологічному,
ветеринарному, фітосанітарному,
радіологічному, екологічному контролю
та контролю за переміщенням культурних
цінностей.

Вантажна митна декларація, в свою
чергу, не є єдиним документом, виключно
яким засвідчується факт та дата
переміщення товарів через митний
кордон України.

Підставою для переміщення вантажу
через митний кордон України в режимі
імпорту є наявність
товаросупровідного документа на
вантаж, проставлення на якому відтиску
штампа «Під митним контролем» з
відповідною датою засвідчує факт і
дату перетину митного кордону України.

Таким чином, з огляду на вказані вище
норми права, суд дійшов висновку про
перетин товару за контрактом №1/29/05/13
від 29.05.2013 року та взяття його під
митний контроль саме 06.10.2013 року, з
огляду на штамп Південної митниці,
проставленому на коносаменті.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, а також, що
відповідачем не доведено суду та не
надано належних доказів правомірністі
та обґрунтованісті винесення
податкового повідомлення - рішення від
23.12.2013 року №, при цьому, що
позивач довів в судовому засіданні
обґрунтованість заявлених позовних
вимог, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог товариства
з обмеженою відповідальністю "ТД
"Нептун".

Керуючись ст. ст. 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Нептун" -
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області від 23.12.2013 року
№.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею 13
лютого 2014 року

Суддя
Вовченко O.A.