Справа № 820/11421/13-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р.Справа № 820/11421/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
19.12.2013р. по справі № 820/11421/13-а

за позовом Колективного
сільськогосподарського підприємства
"Ізюмська інкубаторна станція"

до Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

19.11.2013 року позивач, Колективне
сільськогосподарське підприємство
"Ізюмська інкубаторна станція",
звернувся до суду з позовом до
Ізюмської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просив скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10.07.2013 року на суму 28563 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.13 року
зазначений позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 10.07.2013
року на суму 28563 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України дана
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Ізюмською об'єднаною державною
податковою інспекцією Державної
податкової служби у Харківській
області була проведена документальна
невиїзна позапланова перевірка
Колективного сільськогосподарського
підприємства "Ізюмська інкубаторна
станція" з питань перевірки
правильності відображення у
податковому обліку операцій з
контрагентом ТОВ "Регіонметал - Захід"
() за жовтень 2012 року, про
що складено акт від 21.06.2013року
№489/2200/05405919.

Згідно висновків акту перевірки
встановлено порушення п.198.1, п.198.3 ст.198,
п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України
підприємством внаслідок включення до
складу податкового кредиту сум
податку, нарахованого на додану
вартість, нарахованого на підставі
господарських операцій, які не мають
реальності здійснення, завищено
податковий кредит на загальну суму ПДВ
- 22850,00 грн., в тому числі за листопад 2012
року на суму ПДВ-22850,00 грн., що призвело
до завищення податкового кредиту
Колективного сільськогосподарського
підприємства "Ізюмська інкубаторна
станція" спеціальної декларації по
податку на додану вартість (ст. 209 ПКУ )
і, як наслідок, використання платником
податків сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання податкової пільги
на суму 22850 грн. у листопаді 2012 року.

На підставі висновків акту перевірки
від 21.06.2013 року №489/2200/05405919 податковим
органом було винесене податкове
повідомлення-рішення № від 10.07.2013
року на суму 28563,00 грн. про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в загальному розмірі
28563,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 28563,00 грн.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач правомірно включив до
податкового кредиту суми, які
підтверджені податковими накладними,
складеними контрагентом позивача у
зв'язку з придбанням позивачем послуг
(робіт), які були в подальшому
використані ним в оподатковуваних
операціях, а тому за таких обставин
твердження відповідача про завищення
податкового кредиту, з викладених в
акті перевірки підстав, не ґрунтується
на вимогах чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача та скасованню
податкового повідомлення-рішення №
від 10.07.2013 року на суму 28563 грн.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Колективне сільськогосподарське
підприємство "Ізюмська інкубаторна
станція" зареєстроване у встановленому
законом порядку як юридична особа,
набуло правового статусу суб'єкта
господарювання - юридичної особи, як
платник податків, зборів (обов'язкових
платежів), знаходиться на обліку в
Ізюмській об'єднаній державній
податковий інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області та є платником податку на
додану вартість.

КСП "Ізюмська інкубаторна станція"
сільськогосподарське підприємство
зареєстровано як суб'єкт спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість з 01.01.2009 року, що
підтверджується свідоцтвом №200096737, яке
міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач від ТОВ "Регіонметал - Захід"
отримував роботи пов'язані з ремонтом
основних засобів - інкубаційного цеху,
який використовується у його
господарській діяльності для
виготовлення сільськогосподарської
продукції, у зв'язку з чим позивачем на
підставі п.п.. 209.2, 209.14, 209.15 ст.209
Податкового кодексу України, подано
декларацію з податку на додану
вартість (скорочена), в якій до складу
податкового кредиту включено податок
на додану вартість по взаємовідносинам
з ТОВ "Регіонметал - Захід" на загальну
суму 22850,00 грн.

Згідно з матеріалами справи між
позивачем Колективним
сільськогосподарським підприємством
"Ізюмська інкубаторна станція" (як
замовником) та ТОВ "Регіонметал - Захід"
(як виконавцем) було укладено договір
на виконання робіт №06/09 від 27.09.2012 року.
Згідно п.1.1 договору "Виконавець"
зобов'язується виконати гідроізоляцію
даху (шефмонтаж) за завданням
"Замовника" з використанням своїх
матеріалів, а "Замовник" зобов'язується
оплатити і прийняти роботи. Вартість
робіт, виконуваних "Виконавцем" за цим
договором, визначається відповідно з
комерційною пропозицією "Виконавця"
чинним на момент оформлення
замовлення, і фіксується сторонами в
відповідних специфікаціях, які є
невід'ємною частиною даного договору
(п. 2.1. договору). "Замовник" здійснює
передплату в розмірі 69604 грн., залишок
90000 грн. перераховуються рівними
частинами по 15000 грн. щотижня,
відповідно до доданого графіку
погашення суми платежу (п. 3.1. договору).
"Виконавець" відповідно до вимог цього
договору передає "Замовнику" результат
роботи. Передача результатів роботи
здійснюється супровідними документами
"Виконавця" (п. 6.1 договору).

Актом на виконання робіт №2 від 20.10.2012
року підтверджується виконання
зобов'язань за вищевказаним договором.

Позивачем в підтвердження реальності
взаємовідносин з ТОВ "Регіонметал -
Захід" було надано завірені копії
рахунку - фактури від 28.09.2012 року,
графіку оплати, специфікації,
податкових накладних: №59 від 05.10.2012
року, №60 від 05.10.2012 року, №61 від 09.10.2012
року , №63 від 16.10.2012 року, 174 від 22.10.2012
року.

Розрахунки за вказаними договорами
проведені у безготівковій формі в
повному обсязі, що підтверджується
платіжними дорученнями, які містяться
в матеріалах справи та підтверджується
актом звіряння взаєморозрахунків за
період жовтень-листопад 2012 року між ТОВ
"Регіонметал - Захід" та КСП "Ізюмська
інкубаторна станція".

Колегія суддів зазначає, що правила
формування податкового кредиту
платниками податку на додану вартість
визначені статтею 201 Податкового
кодексу України. Виходячи із змісту
положень наведеної норми права,
формування податкового кредиту
залежить від документального
підтвердження нарахування (сплати)
податку. Внаслідок застосування
зазначених правил платник податку
повинен визначити дату виникнення
права на включення відповідних сум
податку до податкового кредиту, та
відповідно - суму податку, яку він має
право включити до складу податкового
кредиту.

Згідно з п.п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Норми п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України
встановлюють, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) податкову накладну в
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця, яка є підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України забороняється
включення до складу податкового
кредиту сум податку, не підтверджених
належним чином оформленими
податковими накладними.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.8 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи за своєю формою та
змістом відповідають вимогам чинного
законодавства, наявності недоліків
(дефектів форми, змісту або походження),
які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України, ч.2 ст.9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність", п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704; далі за текстом -
Положення) спричиняли втрату
означеними накладними юридичного
статусу первинних документів судом не
виявлено.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.
Дата виникнення податкових зобов'язань
платника ПДВ визначається згідно з
нормами ст. 187 Податкового кодексу
України, а дата виникнення податкового
кредиту визначається, згідно з нормами
ст. 198 Податкового кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що всі
перелічені суми податкового кредиту
підтверджені відповідними податковими
накладними, які не мають недоліків та
відповідають вимогам п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України. В свою
чергу, ці податкові накладні складені
на підставі договору, акту виконаних
робіт.

Інкубаційний цех, що знаходиться за
адресою: Харківська область, м. Ізюм,
вул. Комсомольська , б. 5, належить
позивачу на праві власності згідно
свідоцтва на право власності №557 від
16.06.2005 року.

Необхідність проведення ремонту даху
інкубаційного цеху встановлено актом
комісії по підприємству від 05.09.2012 року.
Протоколом засідання правління КСП
"Ізюмська інкубаторна станція" від
27.09.2012 року було погоджено умови
договору підряду № 06/09 від 27.09.2012 року.

Посилання відповідача в акті перевірки
на Наказ Мінрегіонбуду України «Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві» від
04.12.2009 року № 554, яким затверджено
типові форми : № КБ-2в «Акт приймання
виконаних будівельних робіт», № КБ-3
«Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати» та
обов'язковість застосування вказаних
форм при оформленні робіт, колегія
суддів вважає необґрунтованим з огляду
на наступне.

Наказ Мінрегіонбуду України «Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві» від
04.12.2009 року № 554 не містить роз'яснень
щодо складання і застосування
зазначених первинних документів.

Міністерство регіонального розвитку
та будівництва листом від 09.03.2010 року №
12/19-2-9-21-2368 «Про застосування типових
форм первинних облікових документів у
будівництві» та від 16.03.2010 року №
12/19-3-9-14-295 «Щодо застосування типових
форм первинних облікових документів у
будівництві» повідомлено, що типові
форми первинних облікових документів у
будівництві "Акт приймання виконаних
будівельних робіт" (типова форма №
КБ-2в) та "Довідка про вартість
виконаних будівельних робіт та
витрати" (типова форма № КБ-3),
затверджені наказом Мінрегіонбуду від
4 грудня 2009 року № 554, підлягають
обов'язковому застосуванню при
проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності. По
об'єктах, будівництво яких
здійснюється за рахунок інших джерел
фінансування, типові форми
застосовуються відповідно до умов
договору підряду.

Договором підряду №06/09 від 27.09.2012 року
не встановлено обов'язковість
складання таких форм документів,
роботи здійснювались не за рахунок
бюджетних коштів та коштів підприємств
державної власності, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для обов'язкового складання
вказаних документів за затвердженими
типовими формами в спірній
господарській операції.

Посилання відповідача на відсутність у
позивача товарно-транспортних
накладних, що свідчать про фактичне
транспортування матеріалів для
ремонту даху, колегія суддів не приймає
до уваги, оскільки як вбачається згідно
п. 1.1 договору підряду роботи
виконуються з матеріалів ТОВ
"Регіонметал - Захід", отже за таких
обставин не встановлено окремо факту
передачі (придбання) позивачем таких
матеріалів, фактичне переміщення яких
може бути підтверджено товарно -
транспортними накладними.

Згідно Порядку ліцензування певних
видів господарської діяльності у
будівництві (затверджено постановою
КМУ від 05.12.2007 року №1396; далі за текстом
- Порядок №1396), чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності у
будівництві, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури (затверджено
наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України від
27.01.2009р. №47, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 11.03.2009р.
за №226/16242; далі за текстом -Ліцензійні
умови № 47) моменту видачі суб'єкту
господарювання ліцензії на
провадження господарської діяльності
у сфері будівництва передує процедура
перевірки відповідним суб'єктом
владних повноважень - органом
ліцензування відповідності такого
суб'єкта господарювання визначеним
законодавством організаційним,
кваліфікаційним, технологічним умовам.

ТОВ "Регіонметал - Захід" має відповідну
ліценцію на будівельну діяльність
серія АД № 040093 строком дії з 20.06.2012 року
по 20.06.2015 року.

Для виконання вказаних робіт
підприємство використовувало герметик
на основі синтетичного каучука «Lap
Sealant», про що є
санітарно-епідеміологічний висновок №
77.01.16.231.п.071557.11.06 від 09.11.2006 року, наданий
Федеральною службою по надзору у сфері
захисту прав споживачів та
благополуччя людини та сертифікат
відповідності №C-US.ПБ 57.В.01028 серії ТР
0657224 строком дії з 23.04.2012 року по 22.04.2015
року.

Таким чином, зазначене підприємство
має право здійснювати вказану
діяльність та наявність такої ліцензій
підтверджує відповідність його
організаційним, кваліфікаційним,
технологічним умовам. Доказів
скасування зазначеної ліцензій
відповідачем до суду не подано.

Відповідно до акту перевірки
податковим органом без зауважень
підтверджено, факт включення
податкового кредиту за спірною
операцією до складу скороченої
податкової декларації з податку на
додану вартість, оскільки позивач
знаходиться на спеціальному режимі
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства.

Колегією суддів не встановлено
невідповідності даних податкових
накладних фактичним обставинам. Як
свідчать матеріали справи, факт
здійснення господарських операцій у
перевіряємому періоді підтверджується
документально.

На час видачі податкових накладних ТОВ
"Регіонметал - Захід" був
зареєстрований в установленому
законом порядку, знаходилися на обліку
в податковому органі, мав статус
платників ПДВ, свідоцтво платника ПДВ
не було анульовано на момент укладання
та виконання угод, докази що
спростовують ці обставини
відповідачем до суду не надано.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що в ході перевірки
відповідачем не встановлено
проведення позивачем збиткових
операцій, не встановлено порушення
існуючого в державі суспільного ладу
або моральних засад. Таких доказів
відповідачем не надано, а судом при
виконанні вимог ст. 11 КАС України не
виявлено.

При цьому, колеегія суддів бере до
уваги, що доказів, які б вказували на
відсутність реальності господарських
операцій за вищевказаними договорами,
за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України
відповідач до суду не подав.

Як вбачається з акту від 21.06.2013 року
№489/2200/05405919 в ході перевірки для
доведення недотримання суб'єктом
підприємницької діяльності вимог
Податкового кодексу України
відповідач посилається на акт
№125/2240/37853780 від 16.01.2013 року, надісланий
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Регіонметал -
Захід" з питань взаємовідносин з
контрагентами, якими за рахунок ТОВ
"Регіонметал - Захід" сформовано
податковий кредит за періоди: травень,
червень, серпень-листопад 2012 року.

При цьому колегія суддів зазначає, що
акт про неможливість проведення звірки
відносно ТОВ "Регіонметал - Захід"
№125/2240/37853780 від 16.01.2013 року з огляду на
приписи Постанови КМУ № 1232 від 27.12.2010
року "Про затвердження порядку
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок"
лише фіксує факт неможливості вчинення
дій з проведення звірки та не може
містити висновку щодо відсутності
факту здійснення господарської
діяльності, оскільки первинні
документи при цьому не досліджувались.

Ст. 16 Податкового кодексу України
передбачає, що особами,
відповідальними за дотримання
достовірності та своєчасності
визначення сум податку, за нарахування,
утримання, сплату (перерахування)
податку до бюджету, за повноту та
своєчасність його внесення до бюджету
є платники податку.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу
України, відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
податкового обов'язку несе платник
податків.

При цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів

Законом не встановлено обмежень по
включенню до складу податкового
кредиту сум ПДВ по товарах, послугах з
підстав викладених відповідачем, за
умови, що такий продавець, виконавець
зареєстрований платником податку на
додану вартість, за наявності належним
чином оформлених податкових накладних,
та за наявності фактичного здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг). Окрім того порушення, допущені
одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків.

Ця позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку
Європейського Суду з прав людини, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Також колегія суддів зазначає, що до
суду не надано доказів фактичної
відсутності операцій по придбанню
позивачем послуг (робіт) у ТОВ
"Регіонметал - Захід".

Наведене вище свідчить про те, що
позивач правомірно включив до
податкового кредиту суми, які
підтверджені податковими накладними,
складеними контрагентом позивача, у
зв'язку з придбанням позивачем послуг
(робіт), які були в подальшому
використані ним в оподатковуваних
операціях. За таких обставин
твердження відповідача про завищення
податкового кредиту з викладених в
акті перевірки підстав не ґрунтується
на вимогах чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність висновку податкового
органу стосовно порушення Колективним
сільськогосподарським підприємством
"Ізюмська інкубаторна станція" вимог
п.198.1, п.198.3 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, а отже відсутні
підстави застосування штрафної
(фінансової) санкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.13 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги з
наведених вище підстав висновків суду
не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
по справі № 820/11421/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.