Справа № 754/12632/13-а
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Сенюта В.О.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П,

суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

за участю секретаря: Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 25 вересня 2013 року в справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства Оборони України про
визнання рішення протиправним та
стягнення недоплаченої одноразової
допомоги,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся з адміністративним
позовом до Міністерства Оборони
України про визнання рішення комісії
МО України з питань розгляду питань,
пов»язаних з призначенням і виплатою
одноразової грошової допомоги,
пов»язаної з інвалідністю відповідно
до протоколу від 19.04.2013 року №4 з питань
визначення розміру такої одноразової
допомоги протиправним та про стягнення
з Міністерства оборони України
недоплаченої одноразової допомоги в
розмірі 63 949,68 грн.

Відповідно до постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 25 вересня 2013
року позовні вимоги залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду першої інстанції
позивач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
постанови Деснянського районного суду
м. Києва від 02.11.2011 року зобов'язано МО
України нарахувати та сплатити ОСОБА_2
одноразову грошову допомогу по
інвалідності, пов»язаній з виконанням
обов'язків військової служби в розмірі
24 місячного грошового забезпечення.

07.12.2011 року Деснянським районним судом
м. Києва виписано виконавчий лист, який
передано на виконання до ВДВС
Деснянського РУЮ м. Києва.

Оскільки відповідно до листа
Департаменту фінансів МО України від
14.06.2013 року та платіжного доручення від
23.05.2013 року рішення суду фактично
виконано, державним виконавцем
прийнято постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідно до протоколу
комісії МО України № 4 від 19.04.2013 року
остання змінила редакцію абзацу 5 пп. 4
п.2 Порядку та призначила йому
одноразову допомогу у розмірі 24
місячного грошового забезпечення,
визначеному на день звільнення з
військової служби у розмірі 1 грн 44 коп,
визначивши місячне грошове
забезпечення майора у відставці,
інваліда 2 групи розміром у 6 коп. Тому
таке рішення він вважає протиправним
та незаконним.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зробив
висновок про те, що здійснюючи позивачу
виплату одноразової грошової допомоги
в порядку та на умовах, визначених
Постановою КМУ №499 від 28 травня 2008 року
«Про затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб» (далі - Порядок), з
урахуванням посадового окладу, окладу
за військове звання та відсоткової
надбавки за вислугу років, відповідач
діяв на підставі, у спосіб та в межах
повноважень, передбачених законом.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
та вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» виплата одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
каліцтва військовослужбовців,
військовозобов'язаних, які призвані на
навчальні (або перевірочні) та
спеціальні збори, та резервістів під
час виконання ними обов'язків служби у
військовому резерві здійснюється в
порядку і на умовах, встановлених
Законом України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про
соціальний та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» визначено порядок виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або каліцтва
військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори.

Зокрема, даним Законом визначено, що у
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності, йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 2 Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
допомоги у разі загибелі (смерті),
поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців, військово
зобов'язаних і резервістів призваних
на навчальні та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, затвердженого
постановою КМ України від 28 травня 2008
року №499 одноразова грошова допомога
виплачується: військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби) у разі настання інвалідності в
період проходження військової служби
та особам, звільненим з військової
служби, у разі настання інвалідності не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення з такої служби чи після
закінчення зазначеного строку, але
внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період її
проходження, у розмірі 24-місячного
грошового забезпечення - інвалідам II
групи.

Відповідно до абзацу 5 п.п. 4 п. 2 Порядку
грошове забезпечення визначається: для
військовослужбовців, які перебувають
на кадровій військовій службі або
проходять військову службу за
контрактом, - за останньою посадою, яку
вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених зі служби
- на день звільнення, виходячи з
посадового окладу, окладу за
військовим званням, відсоткової
надбавки за вислугу років.

Як вбачається із матеріалів справи та
дана обставина не оспорюється
сторонами, позивача було звільнено з
військової служби за станом здоров»я 15
червня 1992 року.

Відповідно до довідки МСЕК позивачу з
01.02.2010 року встановлено 2 групу
інвалідності у зв'язку з травмою,
пов»язаною з виконанням військової
служби.

На момент звільнення позивача зі
служби грошова одиниця в Державі
Україна була карбованець.

У поданих до суду першої інстанції
запереченнях від 16 липня 2013 року
відповідачем надано розрахунок
одноразової грошової допомоги, яка
належить до виплати позивачу у зв'язку
з встановленням інвалідності, з
урахуванням грошової одиниці -
карбованець, яка на час здійснення
розрахунку в Державі Україна вже не
існувала.

Колегія суддів не може погодитись із
таким розрахунком, оскільки він не
відповідає вимогам закону та порушує
гарантоване Законом право позивача на
виплату грошової допомоги у разі
отримання інвалідності.

Вищезазначений Порядок прийнятий у 2008
році та визначає порядок нарахування і
виплати одноразової допомоги особам у
разі настання інвалідності, пов»язаної
з проходженням військової служби,
тобто, починаючи з 2008 року, у т.ч.,
виходячи із грошового забезпечення
військовослужбовця, яка виплачувалась
в національній валюті - гривні.

Проте, зазначений Порядок не містить
визначень у який спосіб здійснюється
нарахування та виплата одноразової
грошової допомоги особі, яка була
звільнена до прийняття даного Порядку
та в той час, коли грошовою одиницею в
Україні був карбованець.

Відповідач, здійснюючи такий
розрахунок, послався на п. 3 Указу
Президента України від 25 серпня 1996 року
№ 762/96 «Про грошову реформу в Україні»,
який визначає порядок проведення в
Україні грошової реформи, починаючи з 02
вересня 1996 року та введення в обіг
визначеної Конституцією та іншим
законодавством України національної
валюти України, якою є гривня та її
сота частина копійка.

Правовідносини, що виникли між
сторонами , стосуються виплати
одноразової допомоги військовому
пенсіонеру, який став інвалідом у
зв'язку з проходженням військової
служби у 2010 році, ніякого відношення до
грошової реформи в Україні не мають, а
отже, застосування вищезазначеного
Указу Президента України до даних
правовідносин є безпідставним.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Стаття 46 Конституції України визначає,
що громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Отже, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, суд
приходить до висновку, що при
визначенні розміру одноразової
грошової допомоги у зв'язку з
встановленням інвалідності ІІ групи,
застосуванню підлягає у першу чергу
норми Конституції України, а також
Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», а не постанова
Кабінету Міністрів України № 499 від
28.05.2008 року, яка звужує поняття
грошового забезпечення, визначеного ч.
2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей».

Крім того, колегія суддів, виходячи із
загальних принципів законності,
справедливості та розумності, вважає,
що у даному випадку, нарахування
одноразової допомоги позивачу у
зв'язку з встановленням ІІ групи
інвалідності, повинно проводитись,
виходячи із розміру грошового
забезпечення на момент призначення
інвалідності за аналогічною посадою,
яку займав позивач на момент
звільнення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування постанови
суду першої інстанції та прийняття
нової постанови про часткове
задоволення позовних вимог, а саме: про
визнання неправомірним рішення
комісії з розгляду питань, пов»язаних
із призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби
Міністерства Оборони України щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з настанням інвалідності
внаслідок виконання військової служби
з порушенням вимог статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в сумі 1 грн 44 коп. та про
зобов'язання Міністерство Оборони
України провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 одноразової грошової
допомоги, призначеної відповідно до
статей 9, 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у розмірі 24-місячного грошового
забезпечення на момент призначення
інвалідності за аналогічною посадою,
що займав ОСОБА_2 на момент звільнення,
з урахуванням усіх отримуваних за
останньою посадою на військовій службі
видів грошового забезпечення, які
мають постійний характер відповідно до
статті 9 Закону України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» за відрахуванням
виплачених сум.

Ухвалення такого рішення, колегія
суддів вважає, буде відповідати
Конституції та іншим законам України.

Крім того, суд враховує, що прийняття
рішення щодо розміру одноразової
грошової допомоги відноситься до
компетенції відповідної комісії з
розгляду питань, пов»язаних із
призначенням і виплатою одноразової
допомоги, а відповідний розрахунок
повинен здійснюватись фінансовим
органом МО України.

Відповідно до ст. 198,202 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Керуючись ст. 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 25 вересня 2013 року
скасувати та ухвалити у справі нову
постанову наступного змісту.

Визнати неправомірним рішення комісії
з розгляду питань, пов»язаних із
призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби
Міністерства Оборони України щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з настанням інвалідності
внаслідок виконання військової служби
з порушенням вимог статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» в сумі 1 грн 44 коп.

Зобов'язати Міністерство Оборони
України провести перерахунок та
виплату ОСОБА_2 одноразової грошової
допомоги, призначеної відповідно до
статей 9, 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у розмірі 24-місячного грошового
забезпечення на момент призначення
інвалідності за аналогічною посадою,
що займав ОСОБА_2 на момент звільнення,
з урахуванням усіх отримуваних на
військовій службі видів грошового
забезпечення, які мають постійний
характер відповідно до статті 9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» за відрахуванням виплачених
сум.

В решті позовні вимоги залишити без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте на неї може
бути подана касаційна скарга до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді
Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 05 лютого 2014
року.

Головуючий суддя

Бужак Н.П.

Судді:

Костюк Л.О.

Троян Н.М.