Справа № 821/118/14
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2014 р. 14 год.00 хв.Справа № 821/118/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Леутській Н.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ростальної
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Херсонської митниці
Міндоходів про скасування наказу від
08.01.2014 р. № 02-о та поновлення на роботі,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Херсонської митниці Міндоходів (далі -
відповідач), в якому просить скасувати
наказ Херсонської митниці Міндоходів
від 08 січня 2014 року № 02-о "Про
звільнення з роботи" та поновити ОСОБА_1
на посаді державного інспектора
митного поста "Херсон-порт" Херсонської
митниці Міндоходів.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі. Суду
пояснив, що працював у митних органах
більше 14 років, однак внаслідок
перенесеної травми та погіршення стану
здоров'я, а також під впливом складних
соціально-побутових умов та великого
об'єму роботи, позивачем 08.01.2014 р.
прийнято рішення про звільнення із
займаної посади за власним бажанням,
про що о 10:00 год. ОСОБА_1 повідомлено
відділ кадрів шляхом подання заяви про
звільнення. Перебуваючи у стані
хвилювання, позивач повідомив про своє
рішення членів сім'ї, порадившись з
якими, вирішив відкликати заяву про
звільнення, так як на його утриманні
перебувають двоє неповнолітніх дітей
віком 10 та 2 роки, а також дружина, яка
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною. Заяву про відкликання заяви
про звільнення позивачем подано до
відділу кадрів 08.01.2014 р. близько 14:00 год.

Позивач вважає протиправним наказ про
його звільнення, прийнятий
відповідачем у той же день, тобто 08.01.2014
р., та просить його скасувати, оскільки
за нормами трудового законодавства
працівник має право розірвати трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, попередивши про це роботодавця
письмово за два тижні, протягом яких
працівнику надається право відкликати
раніше подану заяву про звільнення.
Позивач скористався цим правом, проте
відповідач, не взявши до уваги заяву
про відкликання, а також те, що позивач
з 08.01.2104 р. знаходився на лікарняному, у
цей же день - 08.01.2014 р. прийняв рішення
про звільнення ОСОБА_1, що, на думку
позивача, є протиправним.

Представник відповідача, заперечуючи
проти позову, пояснила, що 08.01.2014р.
зранку позивачем подано заяву про
звільнення за власним бажанням, яка
невідкладно була передана керівництву.
08.01.2014 р. начальником Херсонської
митниці було прийнято рішення про
звільнення позивача із займаної
посади, що не суперечить нормам чинного
трудового законодавства. Заява
позивача про відкликання заяви про
звільнення надійшла 08.01.2014 р. у кінці
робочого дня, у той час, як вже було
прийнято рішення про звільнення та
виготовлено наказ № 02-о "Про звільнення
з роботи". Звільнити працівника у день
подання ним заяви без дотримання
двотижневого строку є правом
роботодавця, а тому наказ про
звільнення є законним.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши надані
сторонами докази, суд встановив
наступне.

ОСОБА_1 працював інспектором
Херсонської митниці, починаючи з 15
березня 2000 року.

29.10.2013 р. наказом № 126-о ОСОБА_1
переведено на посаду державного
інспектора митного поста "Херсон-порт"
Херсонської митниці Міндоходів.

Наказом начальника Херсонської
митниці Міндоходів від 08.01.2014 р. № 02-о
ОСОБА_1 звільнено з посади державного
інспектора митного поста "Херсон-порт"
Херсонської митниці Міндоходів згідно
із статтею 38 КЗпП України - за власним
бажанням.

Відповідно до 38 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП України)
визначено, що працівник має право
розірвати трудовий договір, укладений
на невизначений строк, попередивши про
це власника або уповноважений ним
орган письмово за два тижні. У разі,
коли заява працівника про звільнення з
роботи за власним бажанням зумовлена
неможливістю продовжувати роботу
(переїзд на нове місце проживання;
переведення чоловіка або дружини на
роботу в іншу місцевість; вступ до
навчального закладу; неможливість
проживання у даній місцевості,
підтверджена медичним висновком;
вагітність; догляд за дитиною до
досягнення нею чотирнадцятирічного
віку або дитиною-інвалідом; догляд за
хворим членом сім'ї відповідно до
медичного висновку або інвалідом I
групи; вихід на пенсію; прийняття на
роботу за конкурсом, а також з інших
поважних причин), власник або
уповноважений ним орган повинен
розірвати трудовий договір у строк, про
який просить працівник.

Якщо працівник після закінчення строку
попередження про звільнення не залишив
роботи і не вимагає розірвання
трудового договору, власник або
уповноважений ним орган не вправі
звільнити його за поданою раніше
заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника,
якому відповідно до законодавства не
може бути відмовлено в укладенні
трудового договору.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику розгляду
судами трудових спорів" від 6 листопада
1992 року визначено, що у справах про
звільнення за ст. 38 КЗпП суди повинні
перевіряти доводи працівника про те, що
власник або уповноважений ним орган
примусили його подати заяву про
розірвання трудового договору.

Працівник, який попередив власника або
уповноважений ним орган про розірвання
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, вправі до
закінчення строку попередження
відкликати свою заяву і звільнення в
цьому випадку не проводиться, якщо на
його місце не запрошена особа в порядку
переведення з іншого підприємства,
установи, організації (ч. 4 ст. 24 КЗпП
України ).

Отже, наведеними вище положеннями КЗпП
України визначено, що при розірванні
трудового договору, укладеного на
невизначений строк, з ініціативи
працівника, роботодавець може
звільнити працівника у день подання
останнім заяви за умови, якщо працівник
сам визначає цей день датою звільнення,
вказавши при цьому поважну причину, яка
зумовила прийняття ним рішення про
звільнення (переїзд на нове місце
проживання, вступ до навчального
закладу, переведення чоловіка або
дружини на роботу в іншу місцевість
тощо).

Як вбачається із заяви ОСОБА_1,
складеної ним 08.01.2014 р., позивач не
визначив дати, з якої бажав бути
звільненим та не навів обставин, які б
унеможливлювали продовження роботи та
були підставою для звільнення саме в
день подання заяви.

Судом встановлено, що заяву про
відкликання заяви про звільнення
ОСОБА_1 надав до відділу кадрів 08.01.2014 р.
у другій половині дня. Дана обставина
не заперечувалася сторонами у справі.

Відповідно до статті 116 КЗпП України і
пункту 2.26 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників
днем звільнення вважається останній
день роботи.

Аналізуючи наведене вище, суд вважає,
що відповідач, приймаючи 08.01.2014 року
рішення про звільнення позивача, без
врахування поданої ОСОБА_1 у цей же день
заяви про відкликання заяви про
звільнення, діяв всупереч встановлених
статтею 38 КЗпП України гарантій щодо
права працівника залишитись на роботі
за умови відкликання заяви.

Разом з тим суд відмічає, що у період з
08.01.2014 р. по 17.01.2014 р. тимчасово не
працював у зв'язку із хворобою, що
підтверджується листком
непрацездатності серії АВФ № 953833.
Обмеження щодо звільнення працівника,
який знаходиться на лікарняному,
стосується тільки звільнення з
ініціативи власника, що встановлено ст.
40 КЗпП України, якою передбачено, що не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за п. 5 цієї статті).

За таких обставин суд дійшов висновку
про незаконність наказу про звільнення
ОСОБА_1 та його скасування, а відтак -
про поновлення позивача на посаді, яку
останній обіймав до звільнення.

Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС
України, негайно виконуються постанови
суду про присудження виплати
заробітної плати у відносинах
публічної служби-у межах суми
стягнення за один місяць та поновлення
на посаді у відносинах публічної
служби.

Таким чином, суд допускає негайне
виконання постанови суду в частині
поновлення позивача на посаді.

Керуючись ст. ст. 158, 163-167, 256 КАС України,
суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Херсонської митниці
Міндоходів про скасування наказу від
08.01.2014 р. № 02-о та поновлення на роботі
задовольнити повністю.

Скасувати наказ Херсонської митниці
Міндоходів від 08 січня 2014 року № 02-о
"Про звільнення з роботи".

Поновити ОСОБА_1 на посаді державного
інспектора митного поста "Херсон-порт"
Херсонської митниці Міндоходів з 09
січня 2014 року.

Допустити негайне виконання постанови
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
посаді державного інспектора митного
поста "Херсон-порт" Херсонської митниці
Міндоходів з 09 січня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 05 лютого 2014 р.

Суддя

Кисильова О.Й.

кат. 12.3