Справа № 2а-16356/10/0470
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/64976/12

К/9991/65911/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Львівської
митниці та Державної митної служби
України на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
визнання протиправним наказу,
поновлення на посаді та стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу,

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
визнання протиправним наказу,
поновлення на посаді та стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року, позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. Визнано
протиправними та скасовано наказ
Державної митної служби України № 2189-к
від 24.11.2010, в частині припинення з 25.11.2010
перебування на державній службі в
митних органах України старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці ОСОБА_2 Поновлено
ОСОБА_2 на посаді старшого інспектора
відділу митного оформлення № 2 митного
поста «Мостиська» Львівської митниці з
25.11.2010. Зобов'язано Львівську митницю
Державної митної служби України
виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
25.11.2010 по 05.04.2011.

Львівська митниця та Державна митна
служба України подали касаційні
скарги, в яких, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
квітня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року скасувати, та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги задоволенню не
підлягають, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційних скарг є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
в митих органах та прийняв присягу
державного службовця. З 13.09.2010 ОСОБА_2
обіймав посаду старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Мостиська» Львівської області.

Наказом Державної митної служби
України від 24.11.2010 №2189-к «По особовому
складу» за порушення Присяги державних
службовців, відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу», припинено
перебування на державній службі в
митних органах старшого інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Мостиська» Львівської області
ОСОБА_2 з 25.11.2010.

Підставою для видання вказаного наказу
стали висновки комісії Держмитслужби з
проведення перевірки, зафіксованих в
акті перевірки № 21/2010-п від 24.11.2010
заходів по забезпеченню режиму
секретності, контролю за їх
додержанням. Зокрема, в акті перевірки,
зазначено, що позивач у період з 07.11.2010
по 14.11.2010 виконував обов'язки
диспетчера «в'їзду в Україну» на смузі
руху «зелений коридор» та був
відповідальним за випуск транспортних
засобів із зони митного контролю. За
період його чергування у змінах 4
транспортні засоби з вантажем щодо
яких наявна інформація про їх митне
оформлення польською стороною
значаться, як такі, що не обліковані
(відсутні) у єдиній автоматизованій
системі митного оформлення «Інспектор
- 2006». У зв'язку з чим комісія дійшла
висновку, що позивачем не було вжито
належних заходів, передбачених
статтями 40, 41 Митного кодексу України,
що призвело до неналежного виконання
службових обов'язків, передбачених
пунктами 2.1-2.5, 2.9, 2.13, 2.14, 2.18, 2.24, 2.25, 2.34
посадової інструкції старшого
інспектора відділу митного оформлення
№ 2 митного поста «Мостиська»
Львівської митниці.

Судами встановлено, що акт комісії не
містить жодних офіційних та
задокументованих облікових даних
прикордонної служби України,
підтверджуючих перетин кордону
України автомобілями, щодо яких за
висновками відповідача позивач, як
службовець митних органів, не виконав
митне оформлення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу"
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно статті 17 вищенаведеного Закону
під прийняттям Присяги передбачено:
вірно служити народові України, суворо
дотримуватися Конституції та законів
України, сприяти втіленню їх у життя,
зміцнювати їх авторитет, охороняти
права, свободи і законні інтереси
громадян, з гідністю нести високе
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
звільнення за порушення Присяги
можливо лише в разі невиконання особою
обов'язків, передбачених статтею 17
Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України "Про державну службу"
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

При цьому неможливість застосування
щодо позивача положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України відповідачем не мотивовано.

Аналогічна правова позиція
застосування норм матеріального права
також висловлена Верховним Судом
України в Постанові від 21 травня 2013
року по справі №21-403а12.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача щодо скасування
оскаржуваного наказу Державної митної
служби України №2189-к від 24.11.2010 про
припинення перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_2 та
поновлення його на посаді.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги Львівської митниці
та Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05 квітня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 02 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Львівської митниці про
визнання протиправним наказу,
поновлення на посаді та стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній