Справа № 2-а-1989/11/1418
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.Справа № 2-а-1989/11/1418

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Васильченко Н.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Милосердного М.М.

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження на підставі п. 3
ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
Новобузькому районі Миколаївської
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївської області на постанову
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 15 серпня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївської області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївської області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплатити не донараховану додаткову
пенсію відповідно до ст. ст. 50, 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначав, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
другої категорії. Відповідно до ст. ст.
50, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Позивач звернувся до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївської області із заявою про
перерахунок пенсії, однак в проведенні
перерахунку пенсії йому було
відмовлено.

Постановою Новобузького районного
суду Миколаївської області від 15
серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, за період з 12.11.2010 року
по 12.05.2011 року.

В апеляційних скаргах Управління
Пенсійного фонду України в
Новобузькому районі Миколаївської
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївської області ставиться
питання про скасування судового
рішення, в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи в межах
апеляційних скарг та перевіривши
доводи апеляційних скарг, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС другої
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Відповідачем нараховувалася та
виплачувалася додаткова пенсія,
виходячи з розмірів пенсії,
встановлених постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№ 530 та від 16 липня 2008 року № 654.

ОСОБА_2 звернувся до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївської області із заявою про
перерахунок пенсії відповідно до ст. 48
та 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», однак йому було
відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що позивач
має право на нарахування та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, визначених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ст. 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (у редакції до змін
внесених підпунктом 13 пункту 28 розділу
II Закону України від 28.12.2007 р. N 107Л/І, які
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008) передбачено, що особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 30
процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
до яких відносяться і пенсії,
визначаються Законом України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Із врахуванням наведеної
конституційної норми, розмір
мінімальної пенсії за віком, з якого
мають обраховуватися державна та
додаткова пенсія позивачу, не може бути
нижчим від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення
розміру мінімальної пенсії за віком
міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», який набрав
чинності з 01 січня 2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 названого
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними
законодавчими актами розмір
мінімальної пенсії за віком не
визначається.

Із врахуванням викладеного, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку щодо не взяття до уваги
положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання державної та
додаткової пенсії у встановлених
законом розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру додаткової пенсії
позивачу підлягають застосуванню ч. 3
ст. 46 Конституції України, ст. ст. 48, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст. 17 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» і ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а не постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Безпідставними є і посилання
відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначеної
пенсії у вказаному розмірі, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 48, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щодо
визначення розміру та виплати пенсій.

З урахуванням викладеного висновок
суду першої інстанції про зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в Миколаївської області
провести перерахунок та виплатити
ОСОБА_2 додаткову пенсію, виходячи з
розмірів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановлених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік», за
період з 12.11.2010 року по 12.05.2011 року є
правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
постановлено судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції на підставі ст. 200 КАС України
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржену постанову
районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Новобузькому районі Миколаївської
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївської області залишити без
задоволення, а постанову Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 15 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: