Справа № 2а-114/10
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
Справа № 29191/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Золочівського районного суду
Львівської області від 18 травня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до УДАІ
ГУМВС України у Львівській області,
Інспектора ДПС ДАІ Буського взводу
БДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській
області Гром'яка Є.Л. про скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УДАІ
ГУМВС України у Львівській області,
Інспектора ДПС ДАІ Буського взводу
БДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській
області Гром'яка Є.Л. про визнання
незаконною та скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 24.11.2009 року ВС № 079312
про накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн., за порушення
ч.І ст. 122 КУпАП,- про закриття
провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що згаданою
постановою від 24.11.2009 року на нього
накладено стягнення у вигляді штрафу в
розмірі 255 грн. за порушення п.12.4 ПДР при
керуванні автомобілем «DAEWOO LANOS» д.н.
НОМЕР_2. На нього накладено
адміністративне стягнення за те, що він
перевищив швидкість, рухаючись у
населеному пункті, а саме у с.
Підгайчики Золочівського району
Львівської області. Інспектором було
складено протокол про адміністративне
правопорушення, у якому він зазначив,
що із складеним протоколом не згідний,
оскільки зазначена інспектором
швидкість не належить його автомобілю
та він бажає скористатись правовою
допомогою. На даний час згадана
постанова скасована, проте 24.11.2009 року
винесена нова постанова. Вважає таку
незаконною та просить її скасувати з
таких підстав: по-перше, співробітник
ДАІ під час вимірювання швидкості
тримав вимірювальний пристрій у руці,
що робить можливим рух назустріч
автомобілю, швидкість якого
вимірюється, внаслідок чого відносна
швидкість, зафіксована приладом
збільшується, тому, вказане, виключає
подальше використання замірів приладу,
як доказів по справі; у протоколі про
адміністративне правопорушення та
оскаржуваній постанові вказано, що він
рухався автомобілем у населеному
пункті зі швидкістю 96 км/год, однак такі
записи вважає хибними з наведених
підстав; при винесенні постанови
інспектором не було враховано особу,
матеріальний стан та інші обставини,
які слід враховувати при призначенні
адміністративного стягнення
відповідно до ст. 33 КУпАП; крім цього, на
його думку, використання приладу
«Беркут» у ручному режимі не дозволено
виробником; також, протокол про
адміністративне правопорушення не є
безумовним доказом вчинення ним
правопорушення, оскільки він у ньому
вказав, що не погоджується із його
змістом, а крім цього, інших доказів,
фотографій, схем та ін., що свідчили б
про вчинення ним правопорушення немає;
окрім цього, у постанові не вказано, що
фіксація правопорушень здійснювалась
працюючим у автоматичному режимі
спеціальним технічним засобом; також,
вважає, що показники швидкості,
встановлені приладом «Беркут» не можна
вважати доказом скоєння
правопорушення, оскільки неможливо
встановити автентичність та
належність зафіксованої швидкості до
його автомобіля, а він вважає, що
показник міг стосуватися автомобілів,
що рухались позаду чи попереду нього.

Постановою Золочівського районного
суду Львівської області від 18 травня 2010
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, хоч про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі документальними
доказами.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
15 жовтня 2009 року інспектором ДПС ДАІ
Буського взводу БДПС ДАІ при ГУМВС
України у Львівській області Гром'яком
Є.Л. було складено протокол про
адміністративне правопорушення серія
ВС № 055110 відносно ОСОБА_1, а саме про
порушення ним п.12.4. ПДР України.

За наслідками розгляду протоколу 24.11.2009
року інспектором ДПС ДАІ Буського
взводу БДПС ДАІ при ГУМВС України у
Львівській області Гром'яком Є.Л.
винесено постанову серія ВС № 079312 по
справі про адміністративне
правопорушення, вчинене ОСОБА_1, якою
його визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувана постанова по
справі про адміністративне
правопорушення винесена правомірно,
апелянтом не наведено жодних
обґрунтованих доводів, які б
стверджували протиправність
оскаржуваної постанови, а матеріалами
справи стверджується факт порушення
ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

Колегія суддів вважає наведені
висновки такими, що відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
чинного законодавства зважаючи на
наступне.

Статтею 251 КУпАП України передбачено,
що доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Протоколом серії ВС № 055110 від 15.10.2009
року встановлені фактичні дані з яких
слідує, що апелянт в цей день о 12 годині
01 хв., керував транспортним засобом
«DAEWOO LANOS» д.н. НОМЕР_2 в с.Підгайчики
Золочівського району Львівської
області, на автодорозі Львів-Тернопіль,
з швидкістю 96 км/год., що зафіксовано
приладом «Беркут»,чим порушив вимоги
п.12.4 ПДР України.

Окрім цього ОСОБА_1 розписався в тому,
що йому роз'яснено права, передбачені
ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП
та повідомлено про розгляд справи про
притягнення до адміністративної
відповідальності 15.10.2009 року та
пояснив, що з протоколом незгідний,
швидкість вказана в протоколі не
відповідає його транспортному засобу.

Відповідно до п.12.4 ПДР України У
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення
водіями транспортних засобів
встановлених обмежень швидкості руху
транспортних засобів більш як на
двадцять кілометрів на годину,
порушення вимог дорожніх знаків та
розмітки проїзної частини доріг,
правил перевезення вантажів,
буксирування транспортних засобів,
зупинки, стоянки, проїзду пішохідних
переходів, ненадання переваги у русі
пішоходам на нерегульованих
пішохідних переходах, а так само
порушення встановленої для
транспортних засобів заборони
рухатися тротуарами чи пішохідними
доріжками, - тягнуть за собою
накладення штрафу від п'ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Покликання апелянта на те, що покази
приладу «Беркут», яким вимірювалась
швидкість не можуть бути доказом,
оскільки згаданий прилад міг допустити
похибку, а так само ним могла бути
виміряна швидкість не його автомобіля,
жодними доказами не підтверджені та
ґрунтуються лише на його домислах та
такі наведені ним з метою уникнення
відповідальності за скоєне
правопорушення. Ці доводи
спростовуються даними протоколу про
адміністративне правопорушення, який є
доказом по справі про адміністративне
правопорушення на підставі якого була
винесена оскаржувана постанова та
нічим не спростований. Жодних інших,
обґрунтованих доводів, що свідчили б
про неправомірність оскаржуваної
постанови апелянтом не представлено.

В силу наведеного, колегія суддів
вважає, що необхідно погодитись з
висновком суду першої інстанції,
оскільки апелянта правомірно
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а
стягнення накладено в межах санкції
даної норми КУпАП.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Золочівського
районного суду Львівської області від
18 травня 2010 року у справі № 2а-114/2010/1310 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М.
Кузьмич

В.З.
Улицький