Справа № 2а-40585/09/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К-11802/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко І.В.,
Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 08.10.2009 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2010 у
справі № 2а-40585/09/2070

за позовом Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова

до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "ХІС"

про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція
звернулась до суду з позовом про
стягнення з Товариства заборгованості
у сумі 7 480,00 грн., яка виникла внаслідок
несплати фінансових санкцій, що були
застосовані згідно рішення від 17.06.2008
№ за порушення Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просять зазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами встановлено, що позивачем на
підставі акту перевірки від 27.05.2008 до
Товариства рішенням від 17.06.2008 №
було застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 7 480,00 грн.

Фактичною підставою для застосування
штрафних (фінансових) санкцій слугував
висновок фахівців податкового органу,
що відповідачем в порушення п. 1 ст. 3
Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надавались послуги у сфері
грального бізнесу через
незареєстровані та не переведені у
фіскальний режим роботи гральні
автомати.

Вирішуючи спір, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до
висновку про неправомірність
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 7 480,00 грн.,
оскільки на день проведення перевірки,
за результатами якої було прийнято
рішення про застосування штрафних
санкцій у даній справі,
комп'ютерно-касову систему "Фіскал", яка
призначена для фіскалізації гральних
автоматів, автоматизації збору, обліку
і контролю даних про функціонування
залів гральних автоматів, до
Державного реєстру включено не було, а
відтак, її експлуатація позивачем була
неможлива, що виключає правомірність
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій, а відтак і
стягнення заборгованості.

Так, ст. 12 Закону № 265/95-ВР передбачено,
що на території України дозволяється
реалізовувати та застосовувати лише ті
РРО вітчизняного та іноземного
виробництва, які включені до
Державного реєстру та конструкція і
програмне забезпечення яких
відповідає
конструкторсько-технологічній та
програмній документації виробника.

Терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) із застосуванням РРО
встановлюються Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики, Державної
податкової адміністрації України та
Національного банку України (ст. 11
Закону № 265/95-ВР).

Пунктом 6 додатку до постанови Кабінету
Міністрів України від 07.02.2001 № 121 "Про
терміни переведення суб'єктів
підприємницької діяльності на облік
розрахункових операцій у готівковій та
безготівковій формі із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій"
встановлено, що до 31.12.2006 всі гральні
автомати повинні бути переведені в
режим застосування РРО.

Пунктом 2 постанови № 121 на
Міністерство промислової політики
України було покладено обов'язок
забезпечити організацію розроблення
автоматів з продажу товарів (послуг),
які відповідатимуть зазначеним
вимогам, а також запам'ятовуючих
пристроїв (фіскальної пам'яті) для
оснащення автоматів, що вже діють.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.07.2008 № 430
"Про затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів.

Отже, до вказаної дати (01.07.2008) у
державному реєстрі реєстраторів
розрахункових операцій України не було
реєстратора розрахункових операцій,
який би забезпечував технічну
можливість виконувати фіскальні
функції гральним автоматом, а у
суб'єкта господарювання була відсутня
об'єктивна можливість дотримання
приписів Закону № 265/95-ВР.

Оскільки перевірка контролюючим
органом була здійснена 27.05.2008, тобто до
включення вищезазначеної
комп'ютерно-касової системи до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, вина позивача
у порушенні ним порядку використання
реєстраторів розрахункових операцій
під час надання послуг у сфері
грального бізнесу виключається,
рішення від 17.06.2008 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій є неправомірним, а тому
стягнення заборгованості за вказаним
рішенням - безпідставним.

Колегія суддів також вважає
безпідставними посилання позивача в
касаційній скарзі на порушення судами
попередніх інстанцій п. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства щодо
виходу за межі своїх повноважень
відносно з'ясування правомірності
рішення від 17.06.2008 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, оскільки відповідно до
зазначеної вище норми права суд може
вийти за межі позовних вимог в разі,
якщо це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів сторін, а
встановлення законності або
незаконності рішення контролюючого
органу є тією підставою для
задоволення чи відмови у позові про
стягнення санкцій, встановлених у
таких рішеннях.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції відхиляє доводи позивача,
викладені у касаційній скарзі, і не
вбачає підстав для скасування судових
рішень першої та апеляційної
інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.10.2009 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2010 у
справі № 2а-40585/09/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 КАС України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
І.В. Борисенко

А.О. Рибченко