Справа № 575/1041/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 р.Справа № 575/1041/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
- Мурга С.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паутової
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Великописарівському районі
Сумської області на постанову
Великописарівського районного суду
Сумської області від 07.11.2013р. по
справі № 575/1041/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Великописарівському районі
Сумської області

про визнання протиправними дій при
призначенні пенсі, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

21.06.2011 р. позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області, в якому, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просив
визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області в період з 15.03.2011 року по 20.09.2011
року, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області призначити пенсію за вислугу
років з 15.03.2011 року із її обчисленням
відповідно до ч.3 ст. 53 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 10.02.2000 року №264, відповідно до п.п. "а"
ч.1 п. 7 "Порядку призначення і виплати
пенсій за вислугу років працівникам
льотно - випробного складу цивільної
авіації", затвердженого постановою КМУ
від 21.07.1992 року №418, із застосуванням
показника середньомісячної
заробітної плати одного штатного
працівника по економіці України в
цілому за лютий місяць 2011 року у
розмірі 2338,40 грн. та заробітної плати
позивача за період роботи з 01.08.1981р. по
31.07.1986р. згідно довідки, виданої
Харківською обласною організацією ТСО
України від 09.02.2011 року №8/29 за період
з 15.03.2011 року по 20.09.2011 року включно.

Ухвалою Великописарівського районного
суду Сумської області від 28.12.2011 року
позовну заяву ОСОБА_1 залишено без
розгляду.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.06.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Великописарівського районного
суду Сумської області від 28.12.2011 року
скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Постановою Великописарівського
районного суду Сумської області від
07.11.2013 року адміністративний позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області щодо відмови у призначенні
пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 15
березня 2011 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Великописарівському
районі Сумської області призначити
ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з 15
березня 2011 року та провести
нарахування і виплату з 15.03.2011 року по
20.09.2011 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Позивач до суду апеляційної інстанції
подав заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, в яких просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримала
в повному обсязі, просила постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши позивача,
представника відповідача,
переглянувши в межах апеляційної
скарги постанову суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 15.03.2011 року позивач -
ОСОБА_1 - звернувся до Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області із заявою про призначення
пенсії за вислугою років відповідно до
ч.3 ст.53 та п. " а" ст.54 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та надав на
підтвердження спеціального стажу
відповідні документи. (а.с.44 )

08.04.2011 року Управління Пенсійного
фонду України у Великописарівському
районі Сумської області надало
відповідь, якою відмовило ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за вислугою років
відповідно до ч.3 ст.53 та п. " а" ст.54
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" у зв'язку із відсутністю
у позивача необхідного стажу роботи, що
дає право на призначення вказаної
пенсії. (а.с.45)

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у призначенні пенсії за
вислугою років згідно ч.3 ст.53 та п. а
ст.54 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання пенсії
за вислугою років згідно ч.3 ст.53 та п. а
ст.54 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за період з 15 березня 2011
року по 20.09.2011 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України .

Закон України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ гарантує соціальну захищеність
пенсіонерів шляхом встановлення
пенсій на рівні, орієнтованому на
прожитковий мінімум, а також
регулярного перегляду їх розмірів у
зв'язку із збільшенням розміру
мінімального споживчого бюджету і
підвищенням ефективності економіки
республіки.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ,
працівникам льотно-випробного складу
та особам льотних екіпажів повітряних
суден цивільної авіації (пілотам,
штурманам, бортінженерам,
бортмеханікам, бортрадистам,
льотчикам-наглядачам) і
бортоператорам, які виконують
спеціальні роботи в польотах, пенсії
обчислюються з середньомісячного
заробітку за роботу, що дає право на
пенсію за вислугу років одержуваного
перед її припиненням, і призначаються в
розмірах, передбачених частинами 1 - 3, 6
статті 19 та статтею 21 цього Закону для
пенсій за віком, і не можуть
перевищувати 85 % заробітку для
працівників льотно-випробного складу
та 75 % заробітку для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах. При цьому
розмір пенсії для осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконують
спеціальні роботи в польотах, не може
перевищувати дві з половиною величини
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих в галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує місяцю, з якого
призначається пенсія.

Дія статті 53 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" поширюється на
працівників із числа осіб льотних
екіпажів повітряних суден цивільної
авіації (пілотів, штурманів,
бортінженерів, бортмеханіків,
бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і
бортоператорів, які виконували
спеціальні роботи в польотах, котрі
вийшли на пенсію до набрання чинності
цим Законом згідно з пунктом 2 розділу II
"Прикінцеві положення" Закону № 1222- XIV.
Предметом регулювання зазначеної
статті, як вбачається з її назви, є
розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників
авіації та льотно-випробного складу,
які мають право на пенсію за вислугу
років, установлений статтею 54 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Вищевказаною нормою, зокрема,
передбачено, що право на таку пенсію
мають працівники льотного і
льотно-випробного складу при вислузі
років на цих посадах не менше 25 років у
чоловіків і не менше 20 років у жінок,
незалежно від відомчої
підпорядкованості підприємств,
установ і організацій, у яких вони
зайняті, а також те, що перелік посад
працівників льотного складу, порядок
обчислення строків вислуги років для
призначення їм пенсій та порядок
призначення і виплати пенсій
льотно-випробному складу
затверджуються в порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України.

На виконання положень статті 54 Закону
"Про пенсійне забезпечення" Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
від 21.07.1992 року №418 "Про затвердження
нормативних актів з питань призначення
пенсій за вислугу років працівникам
авіації і льотно - випробного складу".

Відповідно до п. 1 "Порядку призначення
і виплати пенсій за вислугу років
працівникам льотно-випробного складу
цивільної авіації", затвердженого
Кабінетом міністрів України від 21.07.1992
року № 418 (далі по тексту - Порядок № 418)
пенсії за вислугу років відповідно до
статті 54 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" призначаються
працівникам льотно-випробного складу,
безпосередньо зайнятим у льотних
випробуваннях (дослідженнях) дослідної
та серійної авіаційної, аерокосмічної,
повітроплавальної і
парашутно-десантної техніки, незалежно
від відомчої належності підприємства,
організації, де вони працюють.

Згідно з підпунктом "г" пункту першого
затвердженого цією постановою Порядку
обчислення строків вислуги років для
призначення пенсій працівникам
льотного складу один рік роботи на
посадах льотного складу в навчальних і
спортивних авіаційних організаціях
ДТСААФ рахується за півтора року
вислуги за умови виконання плану
навчально-льотної підготовки, а при
виконанні елементів складного або
вищого пілотажу - за два роки вислуги.

Працівники системи ДТСААФ колишнього
СРСР повинні бути включені до числа
осіб, пенсія за вислугу років яким
призначається відповідно до ст.53
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Пунктом 1 Порядку
обчислення строків вислуги років для
призначення пенсії працівникам
льотного складу ця категорія осіб
прямо передбачена.

З матеріалів справи убачається, що
позивач - ОСОБА_1М - в період з 01.09.1977
року по 30.08.1980 року навчався у
Вовчанському авіаційному училищі
льотчиків.

Згідно записів в трудовій книжці,
ОСОБА_1 працював в Богодухівському
учбово-авіаційному центрі з 30.09.1980 року
по 05.05.1987 року на посаді льотчика -
інструктора, з 06.05.1987 року по 31.12.1993 року
на посаді інструктора парашутно -
десантної підготовки.

Згідно довідки, виданої Харківською
обласною організацією Товариства
сприяння оборони України на підставі
льотної книжки від 14.03.2011 року №5/55,
ОСОБА_1 виконував план навчально
-льотної підготовки з 1981 року по 1993 рік
включно. Крім того, за вищевказаний
період виконував елементи складного
пілотажу. Зокрема, в період з 1981 року по
1985 рік ОСОБА_1 виконував план навчально
- льотної підготовки, з 1986 року по 1993
рік - виконував план навчально - льотної
підготовки з виконанням елементів
складного пілотажу, що
підтверджується льотною книжкою.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що посади, які
обіймав позивач - ОСОБА_1,
зараховуються до спеціального стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років згідно ст. 53 та п. "а " ст.54
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Великописарівського районного суду
Сумської області від 07.11.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Великописарівському районі Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Великописарівського
районного суду Сумської області від
07.11.2013р. по справі № 575/1041/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.

Повний текст ухвали виготовлений
27.01.2014 р.