Справа № 808/8809/13-а
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2013-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року 15:03Справа №
808/8809/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П., за
участю секретаря судового засідання
Заболотньої Н.Ю. та представників

позивача: Алексієнко К.А.,

відповідача: Маріхіна К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор»

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів

про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

18 листопада 2013 року Публічне
акціонерне товариство
«Запоріжтрансформатор» (далі - позивач
або ПАТ «Запоріжтрансформатор»)
звернулось до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м.Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - відповідач або СДПІ)
в якій просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 07.10.2013 №.

Ухвалою суду від 20 листопада 2013 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження,
справа призначена до судового розгляду
на 05 грудня 2013 року. У судовому
засіданні оголошувалась перерва до
16.12.2013.

Позивач підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві.
Зазначає, що висновки податкового
органу про порушення позивачем вимог
абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу
України, р.3 Порядку заповнення і
подання податковими агентами до органу
державної податкової служби,
затвердженого наказом ДПА України від
21.12.2010 №1020, а саме подання податкової
звітності (форма №1-ДФ) з
недостовірними відомостями та
помилками за І, ІV квартали 2011 року, І, ІV
квартали 2012 року, І квартал 2013 року є
необґрунтованими. Позивачем своєчасно
подано до податкового органу
відповідну звітність, самостійно
усунуто виявлені помилки, які не
стосуються сумарних показників сум
доходів, нарахованих (сплачених) на
користь платника податків, сум
утриманого з них податку, у зв'язку з
чим бюджет не зазнав втрат. Вважає
податкове повідомлення - рішення від
07.10.2013 № таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального права
України, в зв'язку з чим підлягає
визнанню протиправним та повинне бути
скасоване повністю. Просить позов
задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги позовної
заяви.

Відповідач заперечив проти позовних
вимог з підстав, викладених у
запереченнях. Зазначив, що факт подання
уточнюючих розрахунків свідчить про
помилки, що містяться в раніше поданій
позивачем декларації, що є підставою
для застосування штрафних санкцій. При
поданні уточнюючих розрахунків
позивачем виконано приписи ст.50
Податкового кодексу України, що не
звільняє його від відповідальності за
вчинення податкового правопорушення,
передбаченого ст. 119 Податкового
кодексу України.

Крім того, зазначає, що позивачем
раніше було вчинено порушення,
передбачене пунктом 119.2 статті 119 ПК
України, та до позивача були
застосовані штрафні (фінансові)
санкції. Так, відповідачем проведено
камеральну перевірку позивача щодо
подання уточнюючої податкової
звітності за ф.№1ДФ за період ІІІ, ІV
квартали 2011 року, І, ІІ 2012 року за
результатами якої було прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 10.01.2013, яким нараховано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
1,00 грн. за порушення п.п. «б» п. 176.2 ст.176,
п.119.2 ст.119 розд. II Податкового кодексу
України щодо подання податкової
звітності (форма №1-ДФ) з
недостовірними відомостями та
помилками.

Вважає, що висновки фахівців
податкової ґрунтуються на
законодавстві, а спірне податкове
повідомлення - рішення є законним та
обґрунтованим. Просить у задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення з
підстав викладених вище. Просить у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Розгляд справи здійснювався за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Камертон».

У судовому засіданні 16 грудня 2013 року
на підставі ст.160 КАС України судом
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено матеріалами справи,
20.09.2013 на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та
п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України
головним державним податковим ревізор
- інспектором відділу податкового
супроводження підприємств
машинобудування СДПІ Жигір А.О.
проведена камеральна перевірка в
приміщенні відповідача щодо подання з
недостовірними відомостями та
помилками податкової звітності за
ф.№1ДФ ПАТ «Запоріжтрансформатор», за І, ІV квартали 2011 року, І,
ІV квартали 2012 року, І квартал 2013 року.

За наслідками перевірки складено акт
№142/25-0/00213428 від 20.09.2013.

Перевіркою встановлено, що ПАТ
«Запоріжтрансформатор» подано по
строку податкові розрахунки сум
доходу, нарахованого (виплаченого) на
користь платника податку і сум
утриманого з них податку, а саме:

- за І квартал 2011 року (№ від
26.04.2011, № від 26.04.2011, № від
26.04.2011);

- за IV квартал 2011 року (№ від
31.01.2012, № від 31.01.2012, № від
31.01.2012, № від 31.01.2012);

- за І квартал 2012 року (№ від
17.04.2012, № від 17.04.2012, № від
17.04.2012);

- за II квартал 2012 року (№ від
09.08.2012, № від 26.07.2012, № від
26.07.2012, № від 26.07.2012);

- за III квартал 2012 року (№ від
30.10.2012, № від 30.10.2012, № від
30.10.2012, № від 30.10.2012);

- за IV квартал 2012 року (№ від
08.02.2013, № від 08.02.2013, № від
08.02.2013);

- за І квартал 2013 року (№ від
24.04.2013, № від 24.04.2013, № від
24.04.2013, № від 24.04.2013, № від
24.04.2013) з недостовірними відомостями та
помилками, а саме:

- реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серія та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) фізичної особи, про яку
надається інформація у податковому
розрахунку;

- по окремим фізичним особам з
недостовірною інформацією щодо суми
нарахованого доходу, суми виплаченого
доходу, суми нарахованого податку на
доходи фізичних осіб, суми
перерахованого податку на доходи
фізичних осіб.

За наслідками виправлення
вищезазначених помилок, подано
уточнюючі розрахунки податкової
звітності (ф.№1-ДФ):

- за І квартал 2011 року - № від
08.02.2013;

- за IV квартал 2011 року - № від
08.08.2013;

- за 1 квартал 2012 року - № від
08.02.2013;

- за 11 квартал 2012 року - № від
28.11.2012, № від 08.02.2013, № від
08.08.2013;

- за III квартал 2012 року - № від
08.02.2013, № від 08.08.2013;

- за IV квартал 2012 року - № від
08.08.2013;

- за І квартал 2013 року - № від
08.08.2013.

Відповідно до розділу «Висновки» акту
перевірки:

«На порушення абз. «б» п.176.2 ст.176,
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VІ із змінами та доповненнями, р.3
Порядку заповнення і подання
податковими агентами до органу
державної податкової служби
затвердженого наказом ДПА України від
21.12.2010 №1020 ПАТ «Запоріжтрансформатор»
подано податкову звітність (форма
№1-ДФ) з недостовірними відомостями та
помилками за І, ІV квартали 2011 року, І, ІV
квартали 2012 року, І квартал 2013 року.

На підставі матеріалів перевірки
відповідач надіслав на адресу позивача
податкове повідомлення-рішення від
07.10.2013 № про сплату 1020 грн.
штрафних (фінансових) санкцій з податку
на доходи фізичних осіб, застосованих
за порушення абз. «б» п.176.2 ст.176
Податкового кодексу України.

17.10.2013 позивач звернувся зі скаргою №
1/05-р-146 до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників про скасування податкового
повідомлення - рішення від 07.10.2013
№.

Рішенням Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників №10314/10/10-334 від 29.10.2013 розгляд
скарги продовжено до 19.12.2013.

Не погодившись з винесеним податковим
повідомлення - рішенням позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
адміністративним позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Згідно з п.49.1 ст.49 Податкового кодексу
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
в тому числі, що дорівнює календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі в разі сплати квартальних
або піврічних авансових внесків) -
протягом 40 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу
(півріччя).

Стаття 51 Податкового кодексу України
визначає порядок подання відомостей
про суми виплачених доходів платникам
податків - фізичним особам.

Так, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку (п.51.1 ст.51
Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 176.1 статті 176
Податкового кодексу України платники
податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат в обсягах, необхідних
для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку, подавати податкову декларацію
за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з
нормами цього розділу таке подання є
обов'язковим.

Згідно з пунктом 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Правила та порядок складання та
подання податкових розрахунків
затверджені наказом ДПА України від
24.12.2010 №1020 «Про затвердження форми
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) та Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку».

Так, податковий розрахунок подається
окремо за кожний квартал (податковий
період) протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного кварталу. Окремий податковий
розрахунок за календарний рік не
подається.

Надається він до органу ДПС за
місцезнаходженням податкового агента -
юридичної особи або її відокремлених
підрозділів чи до органу державної
податкової служби за податковою
адресою фізичної особи - податкового
агента. Він може бути наданий органу
державної податкової служби в
електронній формі за добровільним
рішенням податкового агента.

Податковий розрахунок подається
податковими агентами із штатною
чисельністю працівників до 1000 осіб
єдиним документом на всіх, що працюють,
з обов'язковим заповненням їхніх
податкових номерів або серії та номера
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) - однією порцією. Якщо штатна
чисельність працівників є більшою ніж
1000 осіб, можливе подання податкового
розрахунку кількома порціями, кожна з
яких являє собою окремий податковий
розрахунок із своїм номером порції.
Строк подання останньої порції не
повинен перевищувати встановленого
строку подання податкового розрахунку.
Аркуші окремого податкового
розрахунку зшиваються.

Пунктом 171.1 статті 171 Податкового
кодексу України передбачено, що особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду.

Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Своєчасне подання позивачем
податкової звітності за формою №1-ДФ за
І, ІV квартали 2011 року, І, ІV квартали 2012
року, І квартал 2013 року визнається
представниками сторін та, відповідно
до приписів частини 3 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зазначені обставини не
потребують доказуванню.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Обмеження щодо можливості подачі
уточнюючих розрахунків визначені
пунктом 50.2 статті 50 Податкового
кодексу України, відповідно до якого
платник податків під час проведення
документальних планових та
позапланових виїзних перевірок не має
права подавати уточнюючі розрахунки до
поданих ним раніше податкових
декларацій за будь-який звітний
(податковий) період з відповідного
податку і збору, який перевіряється
контролюючим органом.

Як встановлено судом, за наслідками
виправлення помилок, позивачем були
подані до податкової уточнюючі
розрахунки податкової звітності
(ф.№1-ДФ):

- за І квартал 2011 року - № від
08.02.2013;

- за IV квартал 2011 року - № від
08.08.2013;

- за 1 квартал 2012 року - № від
08.02.2013;

- за 11 квартал 2012 року - № від
28.11.2012, № від 08.02.2013, № від
08.08.2013;

- за III квартал 2012 року - № від
08.02.2013, № від 08.08.2013;

- за IV квартал 2012 року - № від
08.08.2013;

- за І квартал 2013 року - № від
08.08.2013, в яких виправлені помилки,
самостійно виявлені платником
податків, а саме внесення змін до
ідентифікаційних номерів найманих
працівників, доповнення і виправлення
нарахованих та виплачених сум доходу,
нарахованих та перерахованих сум
податку на користь платника податку, до
проведення перевірки органом
державної податкової служби, що не
оспорюється представником відповідача
в судовому засіданні.

Відповідальність за податкові
правопорушення в частині неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку передбачена
пунктом 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України.

Положеннями статті 109 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що податкове правопорушення це діяння
яке посягає на важливі для держави
суспільні відносини, порушення яких є
шкідливим як для держави так і
суспільства.

Протиправність податкового
правопорушення є діянням, яке призвело
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених
Податковим кодексом України, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Податковим Кодексом України
вимагається від податкових агентів
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку, своєчасно подавати у
строки податковий розрахунок суми
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування та усувати
самостійно виявлені помилки.

Як встановлено судом, позивачем було
своєчасно подано до податкового органу
відповідну звітність, а також
самостійно усунуто виявлені помилки,
які не стосуються сумарних показників
сум доходів, нарахованих (сплачених) на
користь платника податків, сум
утриманого з них податку, у зв'язку з
чим бюджет не зазнав втрат, а відтак,
суд приходить до висновку про
необґрунтованість та недоведеність
висновку податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства, у зв'язку з чим підстави
для застосування штрафних санкцій до
позивач відсутні.

Відповідач у запереченнях зазначає, що
позивачем раніше було вчинено
порушення, передбачене пунктом 119.2
статті 119 ПК України, та до позивача
були застосовані штрафні (фінансові)
санкції. Так, відповідачем проведено
камеральну перевірку позивача щодо
подання уточнюючої податкової
звітності за ф.№1ДФ за період ІІІ, ІV
квартали 2011 року, І, ІІ 2012 року за
результатами якої було прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 10.01.2013, яким нараховано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
1,00 грн. за порушення п.п. «б» п. 176.2 ст.176,
п.119.2 ст.119 розд. II Податкового кодексу
України щодо подання податкової
звітності (форма №1-ДФ) з
недостовірними відомостями та
помилками.

Проте, постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
02.04.2013 задоволено адміністративний
позов ПАТ «Запоріжтрансформатор»,
визнано нечинним та скасоване
податкове повідомлення - рішення
№ від 10.01.2013.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню відповідача суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що позивачем у
порядку та строки, визначені
Податковим кодексом України, подані
уточнюючи розрахунки податкової
звітності за формою № 1-ДФ, в яких
виправлені помилки, самостійно
виявлені платником податків, суд
приходить до висновку про відсутність
податкового правопорушення, як
підстави для застосування штрафної
санкції, у зв'язку з чим рішення про
застосування до позивача такої санкції
прийнято протиправно, а відтак, позовні
вимоги про його скасування є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов Публічне
акціонерне товариство
«Запоріжтрансформатор» задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 07 жовтня 2013 року за
№.

3.Повернути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства
«Запоріжтрансформатор» судовий збір у
розмірі 172 (сто сімдесят дві) гривні 05
копійок.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П.Бойченко