Справа № 2а-3/11/2702
Суддя: Лядова Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 2а-3/11/2702

05.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Лядової Т.Р.,

суддів Ілюхіної Г.П. ,

Кобаля М.І.

секретар судового засідання
Козловська С. О.

за участю сторін:

позивач, - ОСОБА_2, паспорт серия НОМЕР_1,
виданий Ленінським РВ УМВС України в
місті Севастополі від 22.12.1998,

представник відповідача, Міністерства
внутрішніх справ України- Морозов Олег
Олександрович, довіреність № 43/2012 від
12.01.12

представник відповідача, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Севастополі- Гайдукевич Олексій
Миколайович, довіреність № 1/2096 від
18.11.13

представник відповідача, Національної
Академії Внутрішніх справ- Непочатов
Борислав Юрійович, довіреність № 46/6016
від 18.11.13

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Гагарінського районного
суду м.Севастополя (суддя Лугвіщик А.М.
) від 18.02.11 по справі №2а-3/11/2702

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Міністерства внутрішніх справ
України (вул. Академіка Богомольця, 10,
місто Київ, 01024)

Національної Академії Внутрішніх
справ (пл. Соломянська, 1, місто Київ, 03035)

Управління Міністерства внутрішніх
справ України в місті Севастополі (вул.
Пушкіна, 10, місто Севастополь, 99011)

про скасування наказів, внесення змін у
накази та стягнення грошового
забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006р. ОСОБА_2 звернувся з
позовом до відповідачів, просив
скасувати наказ міністра внутрішніх
справ України №168 о/с від 06.04.2004р. та
наказ УМВС України в м.Севастополі №50
о/с від 07.04.2004р. в частині його
звільнення із займаної посади
заступника начальника УМВС України в
м.Севастополі - начальника відділу
роботи з персоналом; стягнути з МВС
України на його користь 14734,00грн. як
недоотриману суму грошового
забезпечення за квітень, травень та
червень 2004 року і матеріальної
допомоги на оздоровлення при виході у
чергову відпустку в травні 2004р.

01.12.2006р. позивач збільшив свої позовні
вимоги та просив суд стягнути з МВС
України на його користь 65102,00грн. як
недоотриману суму грошового
забезпечення за період з 24.06.2004р. по
05.12.2005р.

29.10.2007 року позивач надав до суду заяву
про збільшення позовних вимог та
просив суд: стягнути з МВС України на
його користь 102124,73грн. як недоотриману
суму грошового забезпечення за період
з 01.04.2004р. по 05.12.2005р.; покласти на
Національну академію Внутрішніх справ
України обов'язок внести зміни до
наказу від 01.07.2004р. №101 о/с по особовому
складу щодо призначення позивача на
штатну посаду Спеціального
миротворчого підрозділу МВС України в
Косово у 2004 році та встановити
персональний валютний, чи
перерахований в національну валюту по
курсу Нацбанку України посадовий оклад
відповідно до Постанови КМ України №1653
від 08.11.2000р.; встановити з моменту його
призначення на штатну посаду
Спеціального миротворчого підрозділу
ВМС України в Косово надбавок,
передбачених Указом Президента
України від 04.10.1996р. №926/96 та нарахувати
і виплатити належних грошових сум за
весь час перебування позивача у
закордонному відрядженні на
відповідній посаді; зробити
відповідний запис у грошовому атестаті
позивача щодо отримання ним протягом
часу перебування на посаді
Спеціального миротворчого підрозділу
МВС України в Косово посадового окладу
та надбавок, встановлених Постановою
КМ України №1653 від 08.11.2000р., Указом
Президента України №926/96 від 04.10.1996р.,
Постановою КМ України №936 від 11.07.2002р.
та п.п.5.1, 5.2 Інструкції щодо організації
проходження служби працівниками
органів внутрішніх справ,
військовослужбовцями внутрішніх
військ МВС України, які перебувають у
відрядженні у складі миротворчих
підрозділів МВС України та підрозділів
міжнародної цивільної поліції у
миротворчих місіях ООН, Організації з
Безпеки та Співробітництва у Європі,
Європейського Союзу, інших міжнародних
організацій або тих, що створені на
підставі двосторонніх чи
багатосторонніх міжнародних договорів
України, затвердженої наказом МВС
України від 07.12.2003р. №1490.

Крім того, позивач просив суд вирішити
питання щодо відшкодування йому
судових витрат: 651грн.- судового збору
та 3154,80грн. витрат на проведення
судово-економічної експертизи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
період часу з 06.04.2004р. по 24.06.2004р. наказом
МВС України №168 від 06.04.2004р. та наказом
УМВС України в м.Севастополі №50 о/с від
07.04.2004р. позивача було звільнено з
посади заступника начальника
управління-начальника відділу роботи з
персоналом УМВС України в
м.Севастополі та залишено у
розпорядженні УМВС України в
м.Севастополі, у зв'язку з чим позивачу
не нараховувались, не сплачувались та
не були внесені у грошовий атестат
додаткові види грошового забезпечення.
Київський Національний університет
внутрішніх справ (зараз Національна
академія внутрішніх справ України) при
відрядженні позивача до Спеціального
миротворчого центру, встановив
надбавки та доплати до посадового
окладу позивача не за штатними
посадами Спеціального миротворчого
центру МВС України в Косово, а за
посадою, де позивач проходив службу
перебуваючи у розпорядженні УМВС
України в м.Севастополі.

Постановою Гагарінського районного
суду м.Севастополя від 18.02.2011р. позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, з
УМВС України в м.Севастополі на користь
позивача стягнуто 2221,72грн. в рахунок
відшкодування заборгованості по
грошовому забезпеченню, 51грн. в рахунок
відшкодування судових витрат, у решті
позову відмовлено.

На зазначене судове рішення від ОСОБА_2
надійшла апеляційна скарга, в якій
ставиться питання про його скасування
та ухвалення нового рішення. Зокрема,
заявник апеляційної скарги просив суд:

- визнати п.74 наказу МВС України №1236 від
01.11.2003р. «Про затвердження інструкції
про порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу» таким, що не відповідає п.6
Указу Президента України від 04.10.1996р.
№926/96 «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»;

- визнати незаконним наказ УМВС України
в м.Севастополі №158 о/с від 11.11.2005р. в
частині зазначення дати про виплату
додаткових видів грошового
забезпечення позивачу з 10.11.2005р. та
визнати законною дату про виплату
зазначених видів грошового
забезпечення з дати зарахування
позивача у розпорядження УМВС України
в м.Севастополі після прибуття
позивача із закордонного відрядження,
тобто з 08.07.2005р.;

- скасувати наказ міністра внутрішніх
справ України №168 о/с від 06.04.2004р. та
наказ УМВС України в м.Севастополі №50
о/с від 07.04.2004р. у частині звільнення
позивача із займаної посади заступника
начальника УМВС України в
м.Севастополі-начальника відділу
роботи з персоналом;

- стягнути з УМВС України в
м.Севастополі на його користь 50376,24грн.
у якості компенсації недоотриманої
суми грошового забезпечення з
урахуванням індексу інфляції;

- стягнути з відповідачів на його
користь судові витрати;

- стягнути з Національної академії
внутрішніх справ України на його
користь 45946,50 грн. у якості компенсації
недоотриманої суми грошового
забезпечення з урахуванням індексу
інфляції;

- покласти на УМВС України в
м.Севастополі обов'язок зробити у
грошовому атестаті позивача №64 від
27.07.2004р. запис щодо права на отримання
додаткових видів грошового
забезпечення станом на 24.06.2004р.

21.01.2014р. на адресу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від ОСОБА_2 надійшла заява про відмову
від частини позовних вимог, а саме:
позивач відмовився від вимог щодо
стягнення з МВС України судових витрат,
щодо визнання п.74 наказу МВС України
№1236 від 01.11.2003р. «Про затвердження
інструкції про порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу» таким, що не відповідає п.6
Указу Президента України від 04.10.1996р.
№926/96 «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»,
щодо позовних вимог про скасування
наказу міністра внутрішніх справ
України №168 о/с від 06.04.2004р. та наказу
УМВС України в м.Севастополі №50 о/с від
07.04.2004р. в частині звільнення позивача
від займаної посади.

Судова колегія не може прийняти
відмову ОСОБА_2 від вимог щодо визнання
п.74 наказу МВС України №1236 від 01.11.2003р.
«Про затвердження інструкції про
порядок застосування
нормативно-правових актів з питань
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ та умов оплати праці
працівників, які не мають спеціальних
звань рядового і начальницького
складу» таким, що не відповідає п.6
Указу Президента України від 04.10.1996р.
№926/96 «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»
оскільки вони не були предметом
судового розгляду у суді першої
інстанції та заявлені позивачем при
апеляційному оскарженні судового
рішення. В інший частині заява ОСОБА_2
про відмову від частини позовних вимог
підлягає задоволенню.

У судовому засіданні позивач наполягав
на задоволенні апеляційної скарги з
підстав, викладених у ній.

Представники відповідачів просили
судову колегію залишити апеляційну
скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, вважаючи його законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду щодо
правильності застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Суть спору у даній справі полягає у
тому, що позивач не згоден з діями УМВС
України в м.Севастополі щодо не
нарахування, не виплати йому
додаткових видів грошового
забезпечення у період його надходження
у розпорядженні УМВС України в
м.Севастополі. Зазначені обставини
мали наслідком не включення таких
видів грошового забезпечення, як
надбавка за особливі умови служби,
кваліфікацію, професійний ризик та
виконання особливо важливих завдань,
надбавка за безперервну службу,
надбавка за роботу в умовах режимних
обмежень, щомісячна відсоткова доплата
суми пенсії, щомісячна премія до
грошового атестату №64 від 27.06.2004р., що у
подальшому потягло за собою
нарахування позивачеві не в повному
обсязі грошового забезпечення у період
його знаходження у закордонному
відрядженні.

Судова колегія вважає за необхідне
зазначити наступне.

Матеріалами справи безперечно
підтверджується, та не оспорюються
сторонами, що у період часу з 06.04.2004р. по
24.06.2004р. наказом МВС України №168 від
06.04.2004р. та наказом УМВС України в
м.Севастополі №50 о/с від 07.04.2004р.
позивача було звільнено з посади
заступника начальника
управління-начальника відділу роботи з
персоналом УМВС України в
м.Севастополі та залишено у
розпорядженні УМВС України в
м.Севастополі. На підставі наказу МВС
України № 334 о/с від 25.06.2004р. позивач з
24.06.2004р. вважався таким, що знаходиться
у тривалому закордонному відрядженні у
складі Спеціального миротворчого
підрозділу Місії ООН у Косово.

Для осіб, які знаходяться у
розпорядженні застосовується дії
наказу МВС України №1236 від 01.11.2003р. «Про
затвердження інструкції про порядок
застосування нормативно-правових
актів з питань грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
ОВС та умов оплати праці працівників,
які не мають спеціальних звань
рядового і начальницького складу»
(далі - Інструкція №1236).

Пунктом 74 розділу 9.6 цієї інструкції
передбачено, що особам середнього,
старшого і вищого начальницького
складу, звільненим з посад, які вони
обіймали, за час перебування в
розпорядженні відповідних органів
внутрішніх справ грошове забезпечення
з дня звільнення зі штатної посади
виплачується з розрахунку посадового
окладу за останньою основною посадою,
окладом за спеціальне звання,
відсоткової надбавки за вислугу років
та 100 відсоткової надбавки.

Зі змісту грошового атестату №64
вбачається, що УМВС України в
м.Севастополі у період всього часу
знаходження позивача у розпорядженні
нараховувалось та сплачувалось
грошове забезпечення у порядку,
встановленому п.74 Інструкції №1236.

Враховуючи, що накази МВС України №168
від 06.04.2004р. та УМВС України в
м.Севастополі №50 о/с від 07.04.2004р щодо
звільнення позивача у встановленому
законом порядку не визнані незаконними
та не скасовані у суду відсутні правові
підстави для покладення на
відповідачів обов'язку щодо
нарахування та виплати позивачу
додаткових видів грошового
забезпечення та внесення відповідних
змін до грошового атестату.

Порядок та розміри грошового
забезпечення миротворчого персоналу
України, який брав участь у миротворчих
операціях в Косово, врегульовано
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2002р. №963.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 963 за
особами, що входять до складу
Миротворчого персоналу України,
зберігаються виплати в національній
валюті, в розмірі 100 відсотків окладу за
військове (спеціальне) звання,
посадового окладу або середньої
заробітної плати за останнім місцем
служби чи роботи, надбавки за вислугу
років, інших додаткових видів
грошового забезпечення постійного
характеру. Зазначена норма
кореспондується і з наказом МВС
України №1490 від 07.12.2003р.

Матеріалами справи підтверджується, та
не спростовується сторонами по справі,
що ОСОБА_2 в період його закордонного
відрядження нараховувались та
виплачувались наступні види грошового
забезпечення: посадовий оклад - 220грн.;
оклад за спеціальним званням - 135грн.;
відсоткова надбавка за вислугу років 35%
- 124,25грн.; щомісячна надбавка грошового
забезпечення 100% - 479,25грн.; грошова
компенсація податку з доходів - 124,61грн.

Нараховані та сплачені позивачеві види
грошового забезпечення у період його
перебування у закордонному
відрядженні відповідають приписам
постанови КМ України №963 від 11.07.2002р.

Судова колегія вважає неспроможними
посилання позивача на Указ Президента
України №926/96 від 04.10.1996р., як на
підставу для покладення на
Національну Академію Внутрішніх справ
України обов'язку щодо встановлення з
моменту його призначення на штатну
посаду Спеціального миротворчого
підрозділу ВМС України в Косово
надбавок, та нарахування і виплати
грошових сум за весь час перебування
позивача у закордонному відрядженні на
відповідній посаді; здійснення
відповідного запису у грошовому
атестаті позивача щодо отримання ним
протягом часу перебування на посаді
Спеціального миротворчого підрозділу
МВС України в Косово з огляду на
наступне.

Відповідно до Указу Президента України
№926/96 від 04.10.1996р. «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників ОВС» для осіб, які працюють
у підрозділах органів внутрішніх
справ, керівникам цих органів надано
право в межах асигнувань встановлювати
надбавки за особливі умови служби,
кваліфікацію, професійний ризик,
виконання особливо важливих завдань, а
також преміювати.

Судова колегія зазначає, що цим Указом
керівництву ОВС надано лише право, у
разі наявності відповідного
фінансування, встановлювати додаткові
надбавки за умов виконання працівником
певних обов'язків та завдань. Крім
цього, дія цього Указу не поширюється
на працівників ОВС, які перебували у
складі Спеціального миротворчого
підрозділу Місії ООН у Косово.

За таких обставин судовою колегією не
встановлено будь-яких порушень з боку
Національної академії внутрішніх
справ України щодо нарахування
позивачеві додаткових видів грошового
забезпечення під час його перебування
у закордонному відрядженні.

Вивчив наявні докази, в їх сукупності,
судова колегія дійшла до висновку про
те, що судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, підстав для її
задоволення судовою колегією не
вбачається.

Керуючись ст.195; ст.196; п.1 ч.1 ст.198; ст.200;
п.1 ч.1 ст.205; ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

2.Постанову Гагарінського районного
суду міста Севастополя від 18.02.2011 по
справі №2а-3/11/2702 за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Національної Академії Внутрішніх
справ, Управління Міністерства
внутрішніх справ України в місті
Севастополі про скасування наказів,
внесення змін у накази та стягнення
грошового забезпечення - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України у
порядку та в строки, встановлені
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст судового рішення
виготовлений 06 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Т.Р.Лядова

Судді підпис
Г.П.Ілюхіна

підпис М.І. Кобаль

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Т.Р.Лядова