Справа № 118/234/14-а
Суддя: Сич М. Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУДАЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД АВТОНОМНОЇ
Справа № 118/234/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
м. Судак

Суддя Судацького міського суду
Автономної Республіки Крим Сич М.Ю.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Судаку Автономної Республіки Крим
про визнання неправомірними дії та
зобов'язання здійснити призначення
пенсії,

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулася в січні 2014 року до
суду з позовною заявою до управління
Пенсійного фонду України в м. Судаку в
якому просила:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо позбавлення
позивачки пільгового стажу за період
роботи на Крайній Півночі з 15 серпня 1970
року по 15 листопада 1990 року;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо включення в
перерахунок пенсії з 2006 року по 2013 рік
сум в розмірі від 18,00 грн. по 46,00 грн.,
нараховані за період з 01 липня 2000 року
по 31 грудня 2004 року, а також з 01 січня 2004
року по 31 грудня 2005 року;

- зобов'язати відповідача
перерахувати пенсію, включивши в
перерахунок пільговий стаж за роботу
на Крайній Півночі з 15 вересня 1970 року
по 15 листопада 1990 року;

- зобов'язати відповідача
перерахувати пенсію, виключивши з
перерахунків з 2006 року по 2013 рік суми в
розмірі від 18,00 грн. по 46,00 грн.,
розраховані від сплати фінансового
патенту за підприємницьку діяльність
та нараховані за період з 01 липня 2000
року по 31 грудня 2005 року;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії за 2010-2013
роки згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням середньої
заробітної плати по Україні для
нарахування та перерахунку пенсії за
рік, який передує року звернення за
перерахунком пенсії, а саме в 2010 році - в
розмірі 1650,43 грн., з 2011 року - в розмірі
1982,63 грн.

Позивачка вимоги обґрунтовує тим, що
вона, отримуючи пенсію за віком,
неодноразово зверталася до управління
Пенсійного фонду України в м.Судаку з
заявами про перерахунок пенсії,
оскільки продовжувала працювати. Проте
відповідачем перерахунок пенсії
здійснювався із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників на одну застраховану особу
всупереч приписів Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Крім того, зазначає, що вона працювала в
місцевості, прирівняної до району
Крайньої Півночі, а тому нарахування
пенсії за віком повинно здійснюватися
УПФ України в м. Судаку з урахуванням
пільгового страхового стажу роботи в
місцевості, прирівняної до району
Крайньої Півночі. Вважає дії
відповідача щодо відмови у пільговому
розрахунку стажу за період роботи на
Крайній Півночі протиправними, тому
просить суд задовольнити її
адміністративний позов.

Ухвалою судді Судацького міського суду
від 30 січня 2014 року справу вирішено
розглядати в порядку скороченого
провадження, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до вимог
ст.183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, вважаю, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Законом України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено умови,
порядок та підстави призначення
пенсій.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до державних
пенсій слід віднести трудові пенсії,
які призначаються за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугою років.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»передбачені умови, за
наявності яких (відповідного віку та
стажу роботи) призначається пенсія за
віком.

Крім того, чинне пенсійне
законодавство передбачає призначення
пенсій за віком на пільгових умовах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Тимчасової
угоди між Урядом України і Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої Півночі
в галузі пенсійного забезпечення,
громадяни сторін, що домовляються, які
пропрацювали не менше 15 календарних
років у районах Крайньої Півночі або не
менше 20 календарних років у
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі, незалежно від місця
їх постійного проживання на території
обох держав мають право на пенсію по
старості (за віком): чоловіки по
досягненні 65 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років; жінки по
досягненні 50 років і при загальному
стажі роботи не менше 20 років.

Судом встановлено, що листом
управління Пенсійного фонду в м. Судаку
№ 01/р-09 від 22 січня 2014 року ОСОБА_1
повідомлено про неможливість
призначення пенсії за віком за
відсутності необхідних документів, які
свідчать про стаж роботи в місцевості,
прирівняної до району Крайньої
Півночі, а тому відсутні підстави для
зарахування позивачці до стажу роботи
в місцевості, прирівняної до району
Крайньої Півночі, який дає право на
призначення пенсії відповідно до
Тимчасової угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі в галузі пенсійного
забезпечення.

Відповідно до пункту п'ятого розділу ХV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» період роботи в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього СРСР, а
також на острові Шпіцберген,
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, яке діяло до 01 січня 1991
року.

Порядок надання пільг особам, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, було встановлено
Указами Президії Верховної Ради СОСР
від 10 лютого 1969 року «Про впорядкування
пільг для осіб, яки працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі та від 26 вересня 1967 року «Про
поширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1969 р. №
148 «Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, яки працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», а також Інструкцією про
порядок надання пільг особам, які
працюють у районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», затвердженого
постановою Держкомпраці і Президії
ВЦРПС від 16 грудня 1967 р. № 530/п-28.

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
зазначеними нормативно-правовими
актами.

У відповідності з Інструкцією період
роботи у зазначених місцевостях
зараховувалися до загального
трудового стажу у наступному порядку:
за період з 01 березня 1960 року - один рік
роботи зараховувався за один рік і 6
місяців.

Пільгове обчислювання стажу
відповідно до зазначених Указів
поширювалось лише на робітників, які
уклали письмові трудові договори про
роботу на Крайньої Півночі та
прирівняних місцевостях, на підставі
документів (трудової книжки, довідки),
які б стверджували право на пільги.

ОСОБА_1 при зверненні до УПФ України в м.
Судаку та до суду з дійсним
адміністративним позовом не надано
трудової книжки, або письмового
трудового договору, або довідки, в яких
зазначено період роботи в районах
Крайньої Півночі або місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, а тому її позовні вимоги в
частині визнання неправомірними дії
відповідача та зобов'язання його
здійснити перерахунок пенсії з
урахуванням пільгового обчислювання
стажу відповідно до зазначених вище
Указів задоволенню не підлягають.

З листа управління Пенсійного фонду
України в м. Судаку № 20/р-09 від 29 травня
2012 року, № 01/р-09 від 22 січня 2014 року, а
також протоколу № 5 від 02 березня 2011
року слідує, що позивачка зверталася
неодноразово до відповідача про
перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.
40-42 Закону України від 09 липня 2003 року
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Відповідач
здійснював перерахунок пенсії за
стажем та заробітної плати з
застосуванням норм ст.ст. 40-42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із
показника середньої плати
застрахованих осіб у 2004 році та 2006 році.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється статтею 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від 09 липня 2003
року №1058-ІV, частина 4 якої передбачає,
що у разі якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії. Кожний
наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через 2 роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Така редакція існує після визнання
неконституційними змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007
року №107-6 визнаних такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (діючої) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
доводить, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу, починаючи з 01 липня 2000 року.

Тому суд приходить до висновку, що
середня заробітна плата працівників,
зайнятих в галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії,
використовується як складова для
призначення пенсії відповідно до ч.2
ст.40 Закону №1058-IV і є величиною
постійною не змінною при перерахунку
пенсії, на відміну від інших
показників, які використовуються при
визначенні заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії.

Крім того, ототожнювати визначення як
«середня заробітна плата працівників,
зайнятих в галузях економіки України»
та «показник середньої заробітної
плати працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії», неможливо,
оскільки ці поняття є різними
правовими категоріями, основу яких
становлять різні економічні критерії.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-12 та Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 від 9 липня 2003 року.

Таким чином, з 22 травня 2008 року
відновили дію положення частини другої
статті 40 та частини четвертої статті 42
Закону N 1058-IV у первинній редакції, які й
підлягають застосуванню.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», якою встановлено
порядок перерахунку пенсій особам, які
після її призначення продовжували
працювати, відмінний від того порядку,
який визначений частиною четвертою
статті 42 Закону №1058-IV, у редакції
Закону від 9 липня 2003 року.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами, під
час розгляду та вирішення справ
зазначеної категорії застосуванню
підлягає Закон №1058-IV, а саме нормативні
положення статті 42 цього Закону, що
діяли в редакції до скасування змін,
внесених за Законом України від 28
грудня 2007 року №107-VI «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», та були і залишаються
чинними на момент проведення
перерахунку пенсії. Як зазначалося
вище, зі змісту цих положень випливає,
що під час перерахунку пенсії величина
середньої заробітної плати (доходу)
враховується та, яка використовувалася
під час призначення пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Беручи до уваги встановлені факти та
відповідні їм правовідносини, суд
приходить до висновку, що дії
управління Пенсійного фонду України в
м.Судаку щодо перерахунку призначеної
пенсії позивачці є законними, оскільки
як вбачається з матеріалів справи
правові підстави для перерахунку
пенсії позивачці із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії, відсутні.

За такими обставинами, суд вважає за
необхідне у задоволенні решти позову
відмовити.

На підставі ст.ст. 17, 22, 46, 55 Конституції
України, ст.ст. 40, 42, 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року № 1058-ІУ, керуючись ст.ст. 7-12, 69-71, 94,
158-160, 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Судаку Автономної
Республіки Крим про визнання
неправомірними дії та зобов'язання
здійснити призначення пенсії -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М. Ю.
Сич