Справа № 2а-1048/10/0770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
Справа №
10840/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
в місті Ужгороді Закарпатської області
на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року по справі за позовом приватного
підприємства «Аксет-2005» до державної
податкової інспекції в місті Ужгороді
Закарпатської області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ПП «Аксет -2005» 25.03.2010 року звернулося з
адміністративним позовом до ДПІ у м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
21.01.2010 року №/0 та від 16.03.2010 року
№/0.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що реалізацію
товарів на внутрішньому ринку позивач
здійснював по звичайній ціні, яка
відповідає справедливій ринковій ціні,
відповідно до пп. 1.20.1 п.1.20. ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», звичайною визначається
ціна товарів, визначена сторонами
договору. Якщо не доведено зворотне,
вважається, що така ціна відповідає
рівню справедливих цін.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року задоволено позовні вимоги
повністю. Суд першої інстанції виходив
з того, що нарахування податкових
зобов'язань на імпортовані товари, що
реалізуються по договірній ціні на
території України, виходячи з митної
вартості є безпідставними, оскільки не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В основному покликається на те, що ціна
імпортованого товару з метою
обчислення ПДВ регулюється нормами
Закону України «Про податок на додану
вартість» та митного законодавства і
встановлюється у розмірі договірної
(контрактної) вартості такого товару.
Пункт 4.3 ст. 4 Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачено, що для товарів» які
імпортуються на митну територію
України платниками податку, базою
оподаткування є договірна (контрактна)
вартість таких товарів, але не менша
митної вартості, зазначеної у ввізній
митній декларації.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що відповідно до
Акта від 10.11.2009 року за №2566/05-2
відповідачем було здійснено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку податкової декларації ПП
«Аксет -2005» за листопад 2009 року.
Перевіркою встановлено, що останнім в
порушення пп. 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про
податок на додану вартість» завищено
від'ємне значення бюджетного
відшкодування за листопад 2009 року на
суму 5138 грн.

Крім того, з Акту №455/15-2 від 11.03.2010 року,
вбачається, що також відповідачем було
здійснено документальну невиїзну
(камеральну) перевірку податкової
декларації ПП «Аксет -2005» за січень 2010
року. Перевіркою встановлено, що
останнім в порушення пп. 7.7.2. п. 7.7 ст. 7 ЗУ
«Про податок на додану вартість»(далі -
Закону) завищено від'ємне значення
бюджетного відшкодування за січень 2010
року на суму 6355 грн.

Пунктом 4.1 Закону України «Про податок
на додану вартість» передбачено, що
база оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг). У разі якщо звичайна
ціна на товари (послуги) перевищує
договірну ціну на такі товари (послуги)
більше ніж на 20 відсотків, база
оподаткування операції з поставки
таких товарів (послуг) визначається за
звичайними цінами.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
зазначеного Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг),але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду.

При цьому «звичайна ціна»
встановлюється за правилами п.1.20 ст. 1
ЗУ «Про оподаткування прибутку
підприємств», далі Закон №334/94-ВР,
залежить від умов продажу товару і
відповідає справедливій ринковій ціні
в Україні.

Відповідно до пп.1.20.1 п.1.20 ст.1 Закону
№334/94-ВР звичайною вважається ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо цим пунктом не
встановлено інше. Якщо не доведено
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом.
При проведенні перевірки платника
податку податковий орган має право
надати запит, а платник податку
зобов'язаний обґрунтувати рівень
договірних цін або послатися на норми
абзацу першого підпункту 1.20.1 цього
пункту (пп.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону).

Підпунктом 1.20.10 п.1.20 ст.1 Закону
передбачено, що донарахування
податкових зобов'язань платника
податку податковим органом внаслідок
визначення звичайних цін здійснюється
за процедурою, встановленою законом
для нарахування податкових зобов'язань
за непрямими методами

Згідно з положеннями Наказу Державна
митна служба від 09.07.1997 року №307 «Про
затвердження Інструкції про порядок
заповнення вантажної митної
декларації» митна вартість
використовується виключно в цілях
митного оподаткування товарів і
ведення митної статистики.

На підставі системного аналізу чинного
законодавства можна дійти висновку про
те, що митна вартість та звичайна ціна
при визначенні бази оподаткування
операцій з реалізації на території
України імпортного товару не є
тотожними. Таким чином якщо товари
продані за ціною, вищою від контрактної
(фактурної), але нижчою від митної, база
обкладення ПДВ визначається виходячи з
продажної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку про
помилковість позиції податкової
інспекції про те, що митна вартість
товару є його звичайною ціною, оскільки
така позиція не ґрунтується на
приписах законодавства, жодною нормою
якого не передбачено, що митна вартість
товару, яка визначається для товарів,
що ввозяться на митну територію
України, є звичайною ціною для такого
товару, який реалізується на території
України.

Відтак, з огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги в цілому суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч. 4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції в місті Ужгороді
Закарпатської області залишити без
задоволення, постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 01
лютого 2011 року по справі № 2а-1048/10/0770,
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга