Справа № 872/11810/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" грудня 2013 р.справа № 811/1739/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника відповідача -
Крижановського Ростислава Олеговича, ,

представника позивача -
Таран Мирослави Василівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Кіровоградська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області,

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2013р.

у справі за позовом Приватної фірми
«Альсан-Агро» до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 24.05.2013
року до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення. Просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 08.05.2013 року
№0 та №0.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 червня
2013р. даний позов задоволений. Визнано
протиправними та скасовано
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що відповідачем не
надано жодних доказів фактичного
нездійснення господарських операцій,
суми по яких позивачем включені до
складу витрат та податкового кредиту
при обчисленні податку на прибуток та
на додану вартість. Недійсність
правочинів між позивачем та
контрагентом не визнана в судовому
порядку, у зв'язку з чим, факти,
викладені в акті перевірки, не можуть
бути належними доказами наявності
порушень позивачем вимог ст. 203, 215, 216, 228
ЦПК України відносно того, що укладені
ним правочини з контрагентами не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, постанову прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що за результатами проведеної
документальної позапланової невиїзної
перевірки податковим органом складено
акт від 24.04.2013 року «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки з питань правильності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ та доходи і
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток по взаємовідносинах з ТОВ
«Баярд-К», за липень, жовтень 2011 року,
ТОВ «Астройл» за жовтень 2011 року, ТОВ
«Аван-Тайм. Зовнішторг» за листопад 2011
року, ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж» за листопад 2011 року,
ТОВ «Арагон-Торг» за червень 2012 року,
ТОВ «Аквілон-М» за вересень 2012 року». На
підставі вказаного акту винесені
податкові повідомлення-рішення від
08.05.2013 року №0 та №0.
Податковим повідомленням-рішенням від
08.05.2013 року №0 підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 120747грн.
Податковим повідомленням-рішенням від
08.05.2013 року №0 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 97648грн. Стосовно
підприємств-контрагентів позивача,
зазначає, що вони перевірялися
податковим органом, та податком
органом зроблено висновок , що
взаємовідносини між даним
підприємством та контрагентами не мали
на меті досягнення реальних правових
наслідків, а отже містять в собі ознаки
нікчемності. Згідно актів перевірок по
контрагентам позивача було
встановлено відсутність необхідних
умов для ведення господарської
діяльності, відсутність власних
основних фондів, технічного персоналу
у необхідній кількості, вбачається
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
контрагенти не знаходяться за
місцезнаходженням.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача зазначив, що
вважає рішення суду законним та
обґрунтованим, а апеляційну скаргу
безпідставною. Зазначає, що
відповідачем не надано жодних доказів
фактичного нездійснення господарських
операцій, суми по яких позивачем
включені до складу витрат та
податкового кредиту при обчисленні
податку на прибуток та податку на
додану вартість. Ні в акті перевірки
позивача, ні в актах перевірки
контрагентів не міститься посилання на
будь-які конкретні документи на
підставі яких податковий орган
стверджує про відсутність у
контрагентів необхідних умов для
ведення господарської діяльності. Отже
припущення відповідача не може бути
доказом. Відсутність у контрагентів
матеріально-технічного ресурсу та
кадрів відповідачем не доведена,
документи, які б могли свідчити про це
відповідачем - не надані. Податкове
законодавство України не ставить право
платника податку на формування
податкового кредиту та включення сум
до складу витрат в залежність від факту
знаходження контрагента за юридичною
адресою. В силу ЗУ «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» єдиним
підтвердженням відсутності юридичної
особи за її місцезнаходженням є витяг
або довідка з єдиного державного
реєстру. Такі докази до суду не були
надані. На момент здійснення спірних
господарських операцій, контрагенти
були зареєстровані в ЄДР. До суду були
надані документи у якості доказів,
складені на підставі проведення
реальних господарських операцій, отже
мають силу первинних. В судовому
засіданні відповідачем не заявлялися
клопотання про виклик будь-яких
свідків, яким би були відомі обставини
по справі, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник
відповідача (податкового органу)
апеляційну скаргу підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі (викладено вище).
Просить суд апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною. Суду
надані пояснення, аналогічні видаленим
в запереченнях проти апеляційної
скарги (викладено вище). Просить в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
за результатами проведеної
документальної позапланової невиїзної
перевірки податковим органом складено
акт від 24.04.2013 року «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки з питань правильності
нарахування податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ та доходи і
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування з податку на
прибуток по взаємовідносинах з ТОВ
«Баярд-К», за липень, жовтень 2011 року,
ТОВ «Астройл» за жовтень 2011 року, ТОВ
«Аван-Тайм. Зовнішторг» за листопад 2011
року, ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж» за листопад 2011 року,
ТОВ «Арагон-Торг» за червень 2012 року,
ТОВ «Аквілон-М» за вересень 2012 року». На
підставі вказаного акту винесені
податкові повідомлення-рішення від
08.05.2013 року №0 та №0.
Податковим повідомленням-рішенням від
08.05.2013 року №0 підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 120747грн.
Податковим повідомленням-рішенням від
08.05.2013 року №0 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 97648грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України,
Податкового кодексу України, ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

В порядку ст. 198 (п.198.3) Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених ст.. 39 ПКУ, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 ПКУ, протягом такого звітного
періоду у зв'язую з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Згідно п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу пп. 139.1.9 ст. 139 ПКУ, не включаються
до складу витрат, зокрема, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач протягом періоду, що
перевірявся, перебував у
фінансово-господарських відносинах з
ТОВ «Баярд-К», ТОВ «Астройл», ТОВ
«Аван-Тайм. Зовнішторг», ТОВ
«Логістичний Центр «Укравтовантаж»,
ТОВ «Арагон-Торг», ТОВ «Аквілон-М». В
суді апеляційної інстанції знайшли
підтвердження висновки суду першої
інстанції щодо отримання позивачем
товару від контрагентів та
перерахування коштів позивачем за
отриманий товар, що підтверджується
первинними документами. Позивач
сформував витрати та податковий кредит
на підставі належно оформлених
податкових і видаткових накладних за
господарськими операціями з
контрагентами.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік платника
податків від інших осіб, від фактичної
сплати його контрагентами податків до
бюджету, від знаходження постачальника
за юридичною адресою, а також від його
господарських або виробничих
можливостей. Питання віднесення
певних сум до складу витрат чи
податкового кредиту не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Натомість, у разі, якщо такі особи не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо таких осіб.

Пунктом 201.8 ст. 201 ПКУ передбачено право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому ст.. 138 ПКУ.

Отримані та видані позивачем податкові
накладні не мають недоліків, які згідно
зі ст. 201 ПКУ, ч. 12 ст. 9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 за № 168/704,
спричиняють втрату ними статусу
податкових накладних.

Надані первинні документи по
правовідносинам з ТОВ «Баярд-К», ТОВ
«Астройл», ТОВ «Аван-Тайм. Зовнішторг»,
ТОВ «Логістичний Центр
«Укравтовантаж», ТОВ «Арагон-Торг», ТОВ
«Аквілон-М» відповідають вимогам ЗУ
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність», мають всі необхідні
реквізити (печатки підприємств,
підписи уповноважених осіб) отже ці
первинні документи є такими, які
підлягають обов'язковому врахуванню як
в бухгалтерському, так і в податковому
обліку.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
аналізуючи обставини справи та норми
ст. 198 ПКУ (п. 198.2, п. 198.3, п. 198,6), прийшов до
правильного висновку, що позивач має
право на відображення господарських
операцій у податковому обліку.
Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів/послуг сум
податку на додану вартість є сам факт
придбання таких товарів та послуг з
метою їх подальшого використання у
власній господарській діяльності / або
подальшій реалізації.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильної думки, що висновок
податкового органу про нікчемність
правочину, який на думку податкового
органу вчинений з метою, що суперечить
інтересам держави та порушує публічний
порядок не може бути беззаперечним
доказом такої нікчемності, а повинен
доводитися в судовому порядку шляхом
подання відповідного позову на
виконання законодавчо визначених
повноважень.

Таким чином, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про скасування спірних
податкових повідомлень-рішень.

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Кіровоградська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2013р. у справі за позовом
Приватної фірми «Альсан-Агро» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна