Справа № 819/106/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/106/14-a

10 лютого 2014 року
м. тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Мельник Ю.С.,

за участю представника позивача
Підгірського О.О.,

представника відповідача Єрохіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду Україну в
місті Тернополі до відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
районного управління юстиції про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду Україну в
місті Тернополі (далі - УПФУ в місті
Тернополі, позивач) звернулося до суду
з адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції (далі - ВДВС Тернопільського
РУЮ, відповідач), в якому просило:
визнати дії ВДВС Тернопільського РУЮ
неправомірними; скасувати постанову
про закінчення виконавчого
провадження від 30 липня 2013 року у
справі про стягнення з ОСОБА_3 в користь
УПФУ в місті Тернополі штрафу в сумі 425
грн. 00 коп. згідно з постановою по
справі про адміністративне
правопорушення; зобов'язати ВДВС
Тернопільського РУЮ винести постанову
про відновлення виконавчого
провадження по стягненню з ОСОБА_3 в
користь УПФУ в місті Тернополі штрафу в
сумі 425 грн. 00 коп. згідно з постановою
по справі про адміністративне
правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16
січня 2014 року УПФУ в місті Тернополі
отримало постанову ВДВС
Тернопільського РУЮ від 30 липня 2013 року
про закінчення виконавчого
провадження по стягненню з ОСОБА_3
штрафу на підставі постанови № 67 від 08
травня 2013 року по справі про
адміністративне правопорушення в сумі
425 грн. 00 коп. у зв'язку з сплатою
боржником штрафу згідно з квитанцією №
32 від 23 травня 2013 року. Позивач вважає,
що порушник повинен сплатити штраф у
подвійному розмірі у порядку
примусового виконання рішення
відповідно до положень статей 307, 308
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП), оскільки
не сплатив штраф протягом п'ятнадцяти
днів з дня вручення йому постанови, а
тому підстав для закінчення
виконавчого провадження у державного
виконавця не було. При цьому ОСОБА_3
отримав постанову по справі про
адміністративне правопорушення 08
травня 2013 року, відтак, на думку УПФУ в
місті Тернополі, останнім днем сплати
штрафу було 22 травня 2013 року.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, наведених у
позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях від 08 лютого 2014 року та
зазначив, що 13 червня 2013 року на
підставі статті 25 Закону України «Про
виконавче провадження» та заяви
стягувача УПФУ в місті Тернополі про
стягнення з ОСОБА_3 в користь УПФУ в
місті Тернополі штрафу згідно з
постановою від 08 травня 2013 року по
справі про адміністративне
правопорушення в сумі 425 грн. 00 коп.
відкрито виконавче провадження, про що
винесено відповідну постанову. В
подальшому боржник пред'явив
державному виконавцю квитанцію № 32 від
23 травня 2013 року про сплату штрафу в
сумі 425 грн. 00 коп., при цьому штраф
сплачено в п'ятнадцятиденний строк,
передбачений статтею 307 КУпАП, у зв'язку
з чим державним виконавцем винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 30 липня 2013 року.

Представник відповідача просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, в
тому числі матеріали виконавчого
провадження ВП № 38461147, суд приходить до
висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю з таких мотивів та
підстав.

Судом встановлено, що постановою в
справі про адміністративне
правопорушення № 67 від 08 травня 2013 року
(бланк серії ТЕР № 012958), винесеною
першим заступником начальника УПФУ в
місті Тернополі, притягнуто до
адміністративної відповідальності
директора товариства з обмеженою
відповідальністю видавництво «Астон»
ОСОБА_3 за несвоєчасну сплату єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування,
відповідальність за що передбачена
частиною третьою статті 165-1 КУпАП, та
накладено стягнення у вигляді штрафу в
сумі 425 грн. 00 коп. Також у постанові
зазначено, що з урахуванням положень
частини другої статті 308 КУпАП у разі
несплати ОСОБА_3 штрафу протягом 15 днів
з метою примусового виконання цієї
постанови органами державної
виконавчої служби стягнути з
правопорушника подвійний розмір
штрафу в сумі 850 грн. 00 коп. У цій же
постанові є відмітка про те, що копію
постанови ОСОБА_3 отримав 08 травня 2013
року (а. с. 8).

23 травня 2013 року ОСОБА_3 сплатив штраф у
сумі 425 грн. 00 коп. згідно з квитанцією
філії Тернопільського обласного
управління Ощадбанку № 32, оригінал
якої оглянуто в судовому засіданні, а
копія долучена до матеріалів справи (а.
с. 16).

30 травня 2013 року УПФУ в місті Тернополі
направило у ВДВС Тернопільського РУЮ
заяву про примусове стягнення в дохід
Пенсійного фонду України штрафу в
розмірі 425 грн. 00 коп. з ОСОБА_3 разом з
постановою по справі про
адміністративне правопорушення № 67
від 08 травня 2013 року, яка надійшла до
відповідача 10 червня 2013 року (а. с. 7). Як
слідує з пояснень представника
позивача, УПФУ в місті Тернополі подало
заяву про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в
подвійному розмірі, проте вже з
урахуванням сплаченої частини штрафу
просило стягнути у примусовому порядку
решту суми 425 грн. 00 коп.

13 червня 2013 року державний виконавець
ВДВС Тернопільського РУЮ Єрохін О.В. на
підставі заяви стягувача УПФУ в місті
Тернополі виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання постанови № 67
від 08 травня 2013 року в справі про
адміністративне правопорушення про
стягнення з ОСОБА_3 штрафу в сумі 425 грн.
00 коп. (а. с. 17).

Як вбачається з пояснень представника
відповідача в подальшому боржник
прибув до ВДВС Тернопільського РУЮ на
виклик державного виконавця та
пред'явив квитанцію № 32 від 23 травня 2013
року про сплату адміністративного
штрафу.

30 липня 2013 року державним виконавець
ВДВС Тернопільського РУЮ Єрохіним О.В.
у зв'язку з сплатою штрафу боржником,
керуючись пунктом 8 частини першої
статті 49, статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження», закінчено
виконавче провадження з примусового
виконання постанови № 67 від 08 травня 2013
року в справі про адміністративне
правопорушення про стягнення з ОСОБА_3
штрафу в сумі 425 грн. 00 коп., про що
винесено відповідну постанову про
закінчення виконавчого провадження (а.
с. 17). Дану постанову позивач отримав
лише 16 січня 2014 року, про що свідчить
штамп вхідної кореспонденції УПФУ в
місті Тернополі на копії оскаржуваної
постанови (а. с. 6). Відповідачем не
надано суду будь-яких доказів
направлення стягувачу даної постанови
після її винесення державним
виконавцем. Позивач звернувся з даним
адміністративний позовом до суду 24
січня 2014 року, тобто у строк,
встановлений законом.

При прийнятті постанови суд застосовує
до спірних правовідносин наступні
правові норми.

Згідно із частиною першою статті 307
КУпАП штраф має бути сплачений
порушником не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня вручення йому
постанови про накладення штрафу, а в
разі оскарження або опротестування
такої постанови - не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або протесту без
задоволення.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується: подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу; витрати на облік
зазначених правопорушень. Розмір
витрат на облік правопорушень
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Судом встановлено, що копія постанови в
справі про адміністративне
правопорушення від 08 травня 2013 року
отримана ОСОБА_3 в цей же день, що
підтверджується його підписом в графі
«копію постанови отримав» (а. с. 8
зворот). Відтак, в розумінні частини
першої статті 307 КУпАП правопорушник
зобов'язаний був сплатити штраф в сумі
425 грн. 00 коп. у строк п'ятнадцять днів з
дня вручення йому постанови від 08
травня 2013 року, тобто до 23 травня 2013
року (включно). Фактично штраф сплачено
23 травня 2013 року в межах
п'ятнадцятиденного строку для
добровільної сплати.

При цьому суд звертає увагу на те, що
Кодексом України про адміністративні
правопорушення не передбачений
порядок обчислення строків, а тому суд
застосовує загальні правила
обчислення строків. Так, відповідно до
статті 253 Цивільного кодексу України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок. Тобто
будь-який строк завжди починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати, або з наступного дня
після настання події, з якою пов'язано
його початок.

За змістом статті 308 КУпАП виконавчий
документ (постанова про стягнення
штрафу) надсилається до органу
державної виконавчої служби лише у
випадку добровільної несплати штрафу,
і державний виконавець відкриває
виконавче провадження з примусового
стягнення штрафу в подвійному розмірі.

Судом встановлено, що у спірному
випадку постанова в справі про
адміністративне правопорушення № 67
від 08 травня 2013 року про стягнення
штрафу виконана, штраф сплачено ОСОБА_3
у строк, передбачений частиною першою
статті 307 КУпАП. Встановлені обставини
справи та наведені правові норми
спростовують твердження позивача про
те, що ОСОБА_3 сплатив штраф з
порушенням п'ятнадцятиденного строку,
відтак, підстав для стягнення такого
штрафу у подвійному розмірі не було.

Під виконавчим провадженням в
контексті статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№ 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) розуміють
сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню

Відповідно до частини першої статті 17
Закону № 606-XIV примусове виконання
рішень державною виконавчою службою
здійснюється на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Положеннями статті 11 Закону № 606-XIV
визначено права та обов'язки державних
виконавців при здійсненні ними заходів
примусового виконання рішень. Так,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом, а
також неупереджено, своєчасно та повно
вчиняти виконавчі дії.

Згідно із частиною першою статті 6
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Пунктом 8 частини першої статті 49
Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом. Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом (частина третя статті 49 Закону
№ 606-XIV).

Оскільки адміністративний штраф
згідно з постановою в справі про
адміністративне правопорушення № 67
від 08 травня 2013 року в сумі 425 грн. 00 коп.
повністю сплачений правопорушником
ОСОБА_3 23 травня 2013 року, тобто у строк,
передбачений частиною першою статті 307
КУпАП, тому підставі для стягнення
подвійного розміру штрафу не було, а
державним виконавцем ВДВС
Тернопільського РУЮ Єрохіним О.В.
правомірно 30 липня 2013 року у зв'язку з
фактичним виконанням в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим документом
закінчено виконавче провадження.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та оцінюючи досліджені в
судовому засіданні докази, суд
приходить до висновку, що відповідач
ВДВС Тернопільського РУЮ як суб'єкт
владних повноважень, заперечуючи проти
адміністративного позову, довів
правомірність оскаржуваних дій
державного виконавця та постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 30 липня 2013 року. Відтак, у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 86, 160-163, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
Україну в місті Тернополі до відділу
державної виконавчої служби
Тернопільського районного управління
юстиції про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 30 липня 2013 року та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений 12
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.