Справа № 750/5828/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5828/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменко В.О.,

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові на
Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16.07.2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові, в якому просив
визнати дії відповідача щодо відмови у
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання та
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання в новому розмірі з
01.01.2013 року неправомірними, зобов'язати
відповідача провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 82% заробітної плати
працюючого судді, згідно довідки
апеляційного суду Чернігівської
області від 23.05.2013 року, починаючи з
01.01.2013 року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 16.07.2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подали апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, вважаючи оскаржувану
постанову необґрунтованою, незаконною,
винесеною з порушення норм
матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, приходить до
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач працювала з 01.08.1953
року по 20.01.1958 року на посаді слідчого
Чернігівської обласної прокуратури, з
21.01.1958 по 03.01.1963 року на посаді судді
Чернігівського обласного суду, з 16.01.1963
року по 25.03.1965 року на посаді помічника
прокурора прокуратури Чернігівської
області, з 16.12.1981 року по 10.07.1987 року на
посаді судді Чернігівського обласного
суду, з 06.10.1987 року по 05.09.1989 року на
посаді старшого консультанта відділу
юстиції Чернігівського облвиконкому.
10.07.1987 року звільнена з посади судді
Чернігівського обласного суду в
зв'язку з припиненням строку
повноважень та виходом на пенсію.

В червні 2013 року звернулась до
Управління для виконання перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання. Проте, 06.06.2013 року
відповідачем повідомлено позивача про
те, що їй було відмовлено в проведенні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання як судді у
відставці. Вважає, що вказане рішення
відповідача суперечить вимогам Закону
№ 2453-VІ.

Не погодившись з діями відповідача
щодо відмови у проведенні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, позивач для захисту своїх
прав звернувся із зазначеним позовом
до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на отримання щомісячного
довічного грошового утримання у
розмірі 82% заробітної плати працюючого
судді на відповідній посаді, згідно
довідки Апеляційного суду
Чернігівської області №61 від 23.05.2013
року, починаючи з 01.01.2013 року, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає
наступне.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 цього Закону визначено вид,
склад, розмір суддівської винагороди,
яка складається з грошового утримання,
яке включає в себе посадовий оклад та
доплати за вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Так, призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
проводиться згідно вимог статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» ( в
редакції Закону від 07.07.2010 р.) щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

При цьому, Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
р. не пов'язує визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді із розміром
заробітної плати, яку суддя отримував
до виходу у відставку.

Внаслідок прийняття Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
збільшено розмір матеріального
забезпечення працюючим суддям та, як
наслідок, щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці. Таким
чином, фактично звуження змісту та
обсягу статусу суддів не відбулося.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 р. № 3668-VI у частині третій статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» перше речення після
цифр і слів «80 відсотків грошового
утримання судді» доповнено словами і
цифрами «з якого було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; друге речення виключено;
частину п'яту статті викладено в такій
редакції: 5. Виплата щомісячного
довічного грошового утримання,
призначеного відповідно до цієї
статті, на період роботи на посадах, які
дають право на його призначення або
право на призначення пенсії в порядку
та на умовах, передбачених законами
України «Про прокуратуру», «Про
наукову і науково-технічну
діяльність», «Про статус народного
депутата України», «Про державну
службу», припиняється. На цей період
призначається і виплачується пенсія
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

Рішенням Конституційного Суду України
№3-рп/2013 від 03.06.2013 року визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними): - частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, при вирішенні даного спору до
правовідносин, що виникли до 02 червня
2013 року підлягає застосуванню частина
третя статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року.

Після 03 червня 2013 року застосуванню до
спірних правовідносин підлягає
частини 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
Закону від 07.07.2010 року.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання позивача в період
з 01.01.2013 року по 02.06.2013 року має
визначатися виходячи з 80 відсотків
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання, а з
03.06.2013 року з урахуванням стажу роботи
на посаді 21 років, виходячи з 82
відсотків заробітної плати судді.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16.07.2013 року, з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
- задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16.07.2013 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_3
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 82% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
починаючи з 03.06.2013 року, з урахуванням
раніше проведених виплат без обмеження
граничного розміру та строку.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.