Справа № 805/17030/13-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.
Справа №805/17030/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 28
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши
адміністративний позов ОСОБА_1 м.
Краматорськ

до відповідача: Управління Пенсійного
фонду України у м. Краматорську

про: визнання неправомірною та
скасування Вимоги про сплату недоїмки
№ Ф - 785 У від 01.08.2013 року в загальній
сумі 8658,71 грн. та визнання
неправомірним та скасування рішення
про застосування фінансових санкцій №
2306 від 09.08.2013 року в сумі 170 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довір.,

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 м. Краматорськ,
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління Пенсійного фонду
України у м. Краматорську про визнання
неправомірною та скасування Вимоги про
сплату недоїмки № Ф - 785 У від 01.08.2013 року
в загальній сумі 8658,71 грн. та визнання
неправомірним та скасування рішення
про застосування фінансових санкцій №
2306 від 09.08.2013 року в сумі 170 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вона є
пенсіонером за віком, відповідно до ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", отримує пенсійні
виплати, зареєстрована в якості
фізичної особи - підприємця та обрала
спрощену систему оподаткування, у
зв'язку з чим відповідно до ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється,
як фізична особа - підприємець та
пенсіонер за віком від сплати єдиного
внеску, зазначаючи, що такі особи
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

В зв'язку з наведеним позивач вважає
Вимогу органу Пенсійного фонду про
сплату недоїмки № Ф - 785 У від 01.08.2013 року
у сумі 8658,71 грн. незаконною та прсить її
скасувати.

Щодо скасування рішення № 2306 від 09.08.2013
року про застосування штрафних санкцій
позивач зазначає те, що відповідно до п.
3.3 Порядку формування та подання
страхувальника звіту щодо сум
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 08.10.2010 року №
22-2 фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу, і звіт
зазначеними особами не подається. В
зв'язку з чим, просив суд визнати
незаконним та скасувати вищезазначене
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Представник позивача у судовому
засідання підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання призначене на 20.01.2014 року не
з'явив, через канцелярію суду надав
заперечення від 09.01.2014 року та 17.01.2014
року відповідно до яких просив суд
відмовити у задоволенні позовних вимог
посилаючись на те, що 08.01.2014 року
управлінням Пенсійного фонду України у
м. Крматорську направлено лист до
відділу Державної виконавчої служби
про закінчення виконавчого
провадження. У зв'язку з цим 08.01.2014 року
державним виконавцем відділу ДВС
Краматорського МУЮ винесено постанову
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 40294191 від 08.01.2014 року по
вимозі про сплату недоїмки № Ф 785 У від
01.08.2013 року у сумі 8658,71 грн. та постанову
про закінчення виконавчого
провадження ВП № 40291409 від 08.01.2014 року по
рішенню № 2306 від 09.08.2014 року про
застосування штрафних санкцій у сумі 170
грн. Також зазначив, що у зв'язку з
відсутністю боргу по особовому рахунку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
управління вважає адміністративний
позов безпідставним.

Відповідно до заперечень, які надійшли
до суду 17.01.2014 року, відповідач
зазначив, що враховуючи вимоги ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058 - IV,
ОСОБА_1 не досягнула пенсійного віку,
отже вона не звільняється від сплати
єдиного внеску відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону України від 08.07.2010 року № 2464 - VII
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (зі змінами),
так як не пенсіонером за віком
відповідно до вимог Закону № 1058. У
зв'язку з чим, також просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі з
огляду на наступне.

ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності (ідентифікаційний код
НОМЕР_1), зареєстрована в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 07.12.2001 року
за № 0003831, що підтверджується
свідоцтвом НОМЕР_2.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_3 виданим 08.10.2008
року.

Як вбачається з заперечення
відповідача, ОСОБА_1 з 20.09.2001 року
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м.
Краматорську в Донецькій області і
отримує пенсію на пільгових умовах
згідно Закону України від 05.11.1991 року №
1788-XII «Про пенсійне забезпечення»
(список 2). На підставі картки особового
рахунку позивача управлінням
Пенсійного фонду сформована та
направлена платнику на узгодження
вимога про сплату боргу від 01.08.2013 року
№ Ф - 785 в сумі 9905 грн. Сума боргу
відповідно вимоги про сплату недоїмки
нарахована за період: 1246,29 грн. - залишок
заборгованості по єдиному внеску за
січень - липень 2011 року; 1698,23 грн. - сума
єдиного внеску за серпень - грудень 2011
року; 4572,42 грн. - сума єдиного внеску на
2012 рік; 1194,03 грн. - мінімальна сума
єдиного внеску за 1 квартал 2011 року; 1194,03
грн. мінімальна сума єдиного внеску за 2
квартал 2013 року. Вищезазначена вимога
була направлена на адресу позивача
рекомендованим листом з повідомленням,
який був повернутий відповідачу, як
такий, що не знайшов адресата. Доказів
направлення (вручення) зазначеної
вимоги позивачу та повернення
зазначеного поштового відправлення
відповідачем суду не надано.

09.08.2013 року на п. 4 ч. 11ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою звітності, передбаченої цим
Законом, відповідачем прийнято Рішення
№ 2306, яким до позивача застосовані
фінансові санкцій у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян у сумі 170 грн.

Відповідно до п. 7.1 Постанови правління
Пенсійного фонду України від 27.09.2010
року № 21-5 «Про затвердження Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що за порушення норм
законодавства про єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до платників, на яких
згідно з Законом № 2464 покладено
обов'язок нараховувати, обчислювати та
сплачувати єдиний внесок,
застосовуються фінансові санкції
(штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 розділу VII
зазначеної Інструкції передбачено, що
за неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою
звітності, передбаченої Законом № 2464,
накладається штраф у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. При цьому складається
рішення про застосування штрафних
санкцій за формою згідно з додатком 12
до цієї Інструкції. Підставою для
прийняття відповідного рішення є акт
про зазначене порушення, складений у
довільній формі. Акт про неподання
податкової звітності, на підставі
якого прийнято рішення № 2306 про
застосування фінансових санкцій,
неодноразово витребувався судом у
відповідача, але не був наданий.

Крім цього, 01.08.2013 року відповідачем на
підставі ст. 25 Закону України « Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» прийнято
Вимогу № Ф - 785 У про сплату недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 8658,71 грн.

Відповідно до Закону України від 08.07.2010
року № 2464 та ч. 3 Прикінцевих положень
Закону України від 04.07.2013 року № 406 - VII
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
відповідачем на виконання до відділу
Державної виконавчої служби були
направлені Вимога про сплату недоїмки
№ Ф - 785 У на сумі 8658,71 грн. та Рішення №
2306 про застосування фінансових санкцій
у сумі 170 грн.

Судом встановлено, що Вимогу № Ф - 785 У
про сплату недоїмки у сумі 8658,71 грн. та
Рішення № 2306 про застосування
фінансових санкцій у розмірі 170 грн.
було отримано позивачем 26.11.2013 року
після ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи заявою про видачу
вищезазначених документів. У зв'язку з
чим, суд зазначає, що позивачем не
порушено місячний строк для оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
що передбачено нормами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суд зазначає наступне, що з 1 січня 2011
року набрав чинності Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі - Закон України № 2464),
яким введено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку вказаного
внеску, умови та порядок його
нарахування і сплати та повноваження
органу, що здійснює його збір та
ведення обліку.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Частиною 2 ст. 6 Закону України № 2464
встановлено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Частинами 1, 5 ст. 9 Закону України № 2464
визначено, що єдиний внесок
обчислюється виключно у національній
валюті, у тому числі з виплат (доходу),
що здійснюються в натуральній формі.
Сплата єдиного внеску здійснюється
виключно у національній валюті шляхом
внесення відповідних сум єдиного
внеску на рахунки територіальних
органів Пенсійного фонду, відкриті в
органах Державного казначейства
України для його зарахування.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України №
2464 платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Частиною 12 ст. 9 Закону № 2464,
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі - Закон України № 1788)
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон України № 1058) визначене
поняття "пенсія" - як, щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону України №
1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону України № 1058
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є
суб'єктом підприємницької діяльності,
яка обрала спрощену систему
оподаткування та є пенсіонером за
віком, що підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_3 виданим 08.10.2008
року.

Суд зазначає, що Законом України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" від 07 липня 2011 року N 3609-VI (далі -
Закон України № 3609) внесені
зміни до ч. 4 ст. 4 Закону України № 2464.

Так відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону
України № 2464 (в редакції вищевказаного
Закону, яка діє з 06.08.2011 року) фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Доказів того, що відповідач уклав
договір про добровільну участь у
системі загальнообовязкового
державного соціального страхування
суду не надано.

Таким чином, суд зазначає, що статтею 4
Закону України № 2464 наведений
вичерпний перелік фізичних осіб -
підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами та отримують пенсію
за віком на пільгових умовах. Крім того,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску фізичні особи -
підприємці , які є інвалідами та
отримують відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що позивач,
ОСОБА_1, звільнена від сплати за себе
єдиного внеску як фізична особа -
підприємець, який обрав спрощену
систему оподаткування та є пенсіонером
за віком з моменту дії ч. 4 ст. 4 Закону
України № 2464 в редакції Закону України
№ 3609, а саме з серпня 2011 року.

Окрім того, у розділі ІІІ Порядку
формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постанова правління Пенсійного фонду
України 08.10.2010 № 22-2 встановлені форми
та строки подання звіту
страхувальниками.

Згідно із п. 3.1. вказаного Порядку
страхувальники, крім зазначених у
пунктах 3.5, 3.6 цього розділу, а також
страхувальники, зазначені в пункті 3.2
цього розділу, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), у частині
подання звіту за таких осіб зобов'язані
формувати та подавати до органів
Пенсійного фонду звіт не пізніше 20
числа місяця, що настає за звітним
періодом.

Звітним періодом є календарний місяць.
Звіт подається за формою згідно з
додатком 4 до цього Порядку.

Фізичні особи - підприємці, у тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, формують та подають до
органів Пенсійного фонду звіт самі за
себе один раз на рік до 10 лютого року,
наступного за звітним періодом (п. 3.2.).

Звітним періодом є календарний рік.
Звіт подається за формою згідно з
додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 3.3. Порядку встановлено, що
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Звіт
зазначеними особами не подається.

З урахуванням того, що чинним
законодавством фізичні особи -
підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування та є
пенсіонерами за віком звільняються від
подання відповідної звітності до
Пенсійного фонду, суд дійшов висновку
про протиправність рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області № 2306
від 09.08.2013 року про застосування до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
штрафних санкцій у розмірі 170,00 грн. за
неподання, несвоєчасне подання
звітності, передбаченої Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статею 71 Кодексу адміністративного
судочинства предбачено, що кожна
строна повинна довести ті обставини, на
яких грунтуються її вимоги та
запереченн, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідачем не
доведено суду правомірності прийняття
Вимоги про сплату недоїмки № Ф - 785 У від
01.08.2013 року та Рішення № 2306 від 09.08.2013
року прозастосування фінансових
санкцій.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про визнання
неправомірним та скасування Вимоги про
сплату недоїмки № Ф - 785 У від 01.08.2013 року
в сумі 8658,71 грн. та визнання
неправомірним та скасування Рішення №
2306 від 09.08.2013 року про застосування
фінансових санкцій в сумі 170 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене та керуючись
Конституцією України та Кодексом
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 м.
Краматорськ до Управління Пенсійного
фонду України у м. Краматорську
визнання неправомірною та скасування
Вимоги про сплату недоїмки № Ф - 785 У від
01.08.2013 року в загальній сумі 8658,71 грн. та
визнання неправомірним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій № 2306 від 09.08.2013 року в
сумі 170 грн. - задовольнити повністю.

Скасувати Вимогу про сплату недоїмки №
Ф - 785 У від 01.08.2013 року в загальній сумі
8658,71 грн.

Скасувати рішення про застосування
фінансових санкцій № 2306 від 09.08.2013 року
в сумі 170 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 м.
Краматорськ (84331, АДРЕСА_1) судовий збір
в розмірі 172, 06 грн. (сто сімдесят дві
гривні шість копійок).

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 20 січня 2014 року в присутності
представника позивача.

Повний текст постанови складено та
підписано 27 січня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови

Суддя
Олішевська B.В.