Справа № 811/4120/13-а
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 811/4120/13-а
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кравчук
О.В. розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом фізичної особи-підприємця
до відповідача - Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
відповідач), в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 23 вересня 2013
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
за результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_1 податковим органом протиправно,
без наявності достатніх на те підстав,
зроблено висновок про укладення ФОП
ОСОБА_1 правочинів, не спрямованих на
реальне настання правових наслідків, а
відтак і про порушення позивачем
приписів Податкового кодексу України
щодо формування податкового кредиту та
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів. Отже, безпідставно,
на думку позивача, винесено і
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.
Представник відповідача до суду подав
заперечення на позовну заяву, у яких
позов не визнав. Такі заперечення
мотивовано тим, що позаплановою
перевіркою ФОП ОСОБА_1 за період з 01
липня 2010 року по 31 грудня 2012 року, було
виявлено укладення позивачем
правочинів ТОВ "КПІ-Сервіс" та ТОВ
"КПІ-Трейдінг" та формування за такими
взаємовідносинами витрат і
податкового кредиту. У свою чергу,
податковим органом встановлено, що
взаємовідносини позивача з
вищевказаними контрагентами не
підтверджуються належно оформленими
первинними бухгалтерськими
документами та з огляду на врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
виробничо-складських приміщень,
виробничих активів і транспортних
засобів у контрагентів позивача, не
можуть вважатися такими, що спрямовані
на настання реальних правових
наслідків. За таких обставин
відповідач вважає, що ним законно та
обґрунтовано винесено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
За клопотаннями представників сторін
розгляд та вирішення справи судом було
здійснено у порядку письмового
провадження (а.с.165-166).
Розглянувши у письмовому провадженні
подані представниками сторін
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно і
неупереджено оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим
комітетом Знам'янської міської ради
Кіровоградської області як фізична
особа-підприємець 26 січня 1995 року (а.с.9),
та з того часу перебуває на обліку у
податковому органі як платник податків
(а.с.10). З 30 березня 2004 року
зареєстрований в податковому органі як
платник податку на додану вартість
У період з 20 по 30 серпня 2013 року
посадовими особами Знам'янської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
була проведена документальна планова
перевірка Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2010
року по 31 грудня 2012 року.
За результатами перевірки податковим
органом було складено Акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 06 вересня 2013 року
№397/2/17/НОМЕР_1, згідно якого
контролюючий орган дійшов висновку про
порушення позивачем: статті 203, частин
першої, другої статті 215, статті 216, 228
Цивільного кодексу України, підпункту
7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" №168/97
ВР від 03 квітня 1997 року, пунктів 198.2, 198.3,
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України №2755-ІV від 02.12.2010 року в
результаті чого занижено податок на
числі за вересень 2010 року - 2480,45 грн., за
жовтень 2010 року - 8351,02 грн., за лютий 2011
року - 5586,17 грн., за червень 2011 року - 2240,25
грн., за жовтень - 2011 року 7106,33 грн., за
2012 року - 3770,71 грн., за липень 2012 року -
7861,44 грн.; та пунктів 177.1,177.2, 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за 2011 рік в
На підставі висновків вказаного Акта
перевірки податковим органом було
повідомлення-рішення від 23 вересня 2013
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
суму грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб на загальну
суму 38 844,73 грн. (із них за основним
(фінансовими) санкціями - 7768,95 грн.)
Контролюючим органом під час
проведення перевірки встановлено
укладення позивачем правочинів ТОВ
"КПІ-Сервіс" та ТОВ "КПІ-Трейдінг", які на
думку податкового органу, не мали
реального характеру, як наслідок
позивачем безпідставно було включено
до складу податкового кредиту сум
податкових накладних за вказаними
контрагентами. Відтак, як вбачається
матеріалів справи, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення також,
базуються на висновках акту перевірки
про завищення позивачем витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, та податкового кредиту в
результаті безпідставного формування
таких витрат та кредиту за
господарськими операціями з ТОВ
"КПІ-Сервіс" та ТОВ "КПІ-Трейдінг".
Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з такого.
Відповідно до пунктів 177.2, 177.3, 177.4
статті 177 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування податком на
доходи фізичних осіб є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця. Для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг). До переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат виробництва (обігу) згідно з
розділом III цього Кодексу.
Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 17.1.3 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України,
платник податків має право обирати
самостійно, якщо інше не встановлено
цим Кодексом, метод ведення обліку
Для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту
(пункт 44.1 статті 44 Кодексу).
Так, перелік витрат та порядок їх
визнання визначено статтею 138
Податкового кодексу України.
Зі змісту статті 138 Податкового кодексу
України вбачається, що формування
витрат необхідно дотримання таких
умов, а саме: такі витрати повинні бути
документально підтверджені належним
чином оформленими первинними
документами, повинні бути пов'язані із
господарською діяльністю підприємця
та безпосередньо пов'язані із
отриманням доходів; товари фактично
повинні бути поставлені, а послуги
Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
Так, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідно до підпункту 2.4 пункту 2
Положення "Про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку", затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 168/704 від 05.06.1995 року, первинні
документи (на паперових і
машинозчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійсненні
господарської операції і складання
первинного документа.
Що стосується правових підстав для
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, суд вважає
за необхідне вказати таке.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з: 1)
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
При цьому в пункті 198.2 зазначеної
статті передбачено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
із банківського рахунку платника
податку в оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
Аналогічні за своїм змістом положення
містив чинний на час виникнення
спірних правовідносин Закону України
"Про податок на додану вартість".
З аналізу наведених правових норм у їх
системному зв'язку, суд дійшов
висновку, що необхідною умовою
правомірності формування податкового
кредиту та витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на доходи фізичних осіб, є
фактичне здійснення господарської
операції платником податків.
У свою чергу, фактичне здійснення
господарської операції платником
податків посвідчується, зокрема,
належно оформленими податковими
накладними та іншими первинними
бухгалтерськими документами.
Виходячи з викладеного, суд вважає за
необхідне дослідити правомірність
формування позивачем витрат та
податкового кредиту по господарських
операціях з ТОВ "КПІ-Сервіс" та ТОВ
"КПІ-Трейдінг" у розрізі фактичного
здійснення відповідних господарських
Враховуючи викладене, судом з'ясовано
Основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1
за КВЕД є, зокрема, роздрібна торгівля
книгами, газетами та канцелярськими
товарами (52.47.0), роздрібна торгівля
офісними та комп'ютерним устаткуванням
(54.48.1), роздрібна торгівля комп'ютерами,
периферійним устаткуванням і
програмним забезпеченням у
спеціалізованих магазинах (47.41), ремонт
комп'ютерів і периферійного
устаткування (95.11) (а.с.13).
Так, у власності ФОП ОСОБА_1 перебуває
нежитлове приміщення, магазин по
торгівлі непродовольничими товарами
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
77,7 кв.м., що посвідчується свідоцтвом
про право власності на нерухоме майно
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"КПІ-Сервіс" судом встановлено
У вересні, жовтні 2010 року, лютому,
червні 2011 року позивачем було придбано
у ТОВ "КПІ-Сервіс" комп'ютерне
устаткування та канцелярські товари на
загальну суму 101 953,90 грн. (із них ПДВ -
Факт отримання ФОП ОСОБА_1 придбаного
товару підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
від 07 лютого 2011 року №3105; від 11 лютого
2011 року №3106; від 22 лютого 2011 року №3107;
від 08 червня 2011 року №829; від 14 червня 2011
року №1086; від 16 вересня 2011року №550; від
21 жовтня 2011 року №1343 (а.с.50-56,58,62,64,79,82) та
видатковими накладними (а.с.59,61,65,80,83).
Розрахунок за отриманий товар ФОП
ОСОБА_1 здійснював у безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок контрагента, про
що свідчать відповідні банківські
виписки з рахунку позивача (а.с.169-170).
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
"КПІ-Трейдінг" судом встановлено
У вересні, жовтні 2011 року, травні,
червні, липні 2012 року позивачем було
придбано у ТОВ "КПІ-Трейдінг"
комп'ютерне устаткування та
канцелярські товари на загальну суму 199
Розрахунок за отриманий товар ФОП
ОСОБА_1 здійснював у безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок контрагента, про
що свідчать відповідні банківські
виписки по рахунку (а.с.167-168).
Факт отримання позивачем придбаного
товару підтверджується наявними у
матеріалах справи податковими
накладними від 03 травня 2012 року №93; від
07 травня 2012 року №310; від 10 травня 2012
року; від 22 травня 2012 року №1422; від 16
вересня 2011 року №550; від 21 жовтня 2011
року №1343; від 11 жовтня 2011 року №624; від 18
жовтня 2011 року №1065; від 28 жовтня 2011 року
№1784; від 14 травня 2012 року № 699; від 23
травня 2012 року №1519; від 25 травня 2012 року
№1723; від 11 червня 2012 року №650; від 13
червня 2012 року №848; від 26 червня 2012 року;
від 29 травня 2012 року №2030; від 02 липня 2012
року №131; від 06 липня 2012 року №462; від 12
липня 2012 року №954; від 27 липня 2012 року
№2358; від 30 липня 2012 року
(а.с.68,71,74,77,86-87,90,93,96,99,102,105,108,111,114,117,120-125,128
-129,132) та видатковими накладними
(а.с.67,70,73,76,85,89,92,95,98,101,104,107,110,113,116,119,127,131).
Транспортування товару за договорами
із зазначеними контрагентами
здійснювалося транспортом
контрагентів, у зв'язку з чим у позивача
відсутні товарно-транспортні накладні
Принагідно суд зазначає, що
законодавчі норми не ставлять в
залежність відсутність транспортних
документів на перевезення вантажу
(товару) з наслідками формування бази
оподаткування податком на додану
вартість та податком на доходи
фізичних осіб. Тому, за наявності у ФОП
ОСОБА_1 передбачених Податковим
кодексом України та Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" належно
оформлених первинних документів, які
містять відомості про господарську
операцію та підтверджують її
здійснення, відсутність
товарно-транспортних накладних суд не
розглядає як доказ безтоварності
господарських операції позивача.
Крім того, позивач пояснив, що
продукція ним замовлялась на
інтернет-сайтах вказаних підприємств,
після чого з ним зв'язувались менеджери
і уточнювали перелік замовленої
продукції, яка протягом трьох-чотирьох
днів з моменту замовлення була
поставлена контрагентами та в
подальшому реалізовувалась покупцям
(а.с. 148-149). Так, позивачеві на праві
приватної власності належить
нежитлове приміщення (магазин торгівлі
непродовольчими товарами), у якому ФОП
ОСОБА_1 реалізовує відповідні товари
Системний аналіз вищезазначених
правових норм, дослідження наявних в
матеріалах справи податкових та
видаткових накладних свідчать про те,
що документи, на підставі яких позивач
включив понесені витрати до складу
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, та сформував
податковий кредит, відповідають
критеріям первинного документу, а
відтак - дії позивача щодо формування
витрат та податкового кредиту є
правомірними. Подані позивачем
розрахункові документи, за якими
здійснювалася оплата товарів, є
достовірними доказами виконання
контрагентами позивача зобов'язань.
При цьому суд зауважує, що у судовому
засіданні не знайшла свого
підтвердження позиція податкового
органу про юридичну дефектність
первинних бухгалтерських документів
(податкових та видаткових накладних),
наданих позивачем до перевірки, з
огляду на відсутність місця складання
документа та посади особи, яка
підписала такий документ. Так, стаття 201
Податкового кодексу не вимагає
зазначення відповідних реквізитів у
податковій накладній. Водночас, у
видаткових накладних, які містяться у
матеріалах справи, такі відомості
Даючи правову оцінку наведеним
доказам, суд вважає, що ними
підтверджується реальний характер
господарських операцій ФОП ОСОБА_1 та
ТОВ "КПІ-Сервіс" і ТОВ "КПІ-Трейдінг", а
відтак - і правомірність формування
позивачем витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів, та
податкового кредиту з податку на
Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, що висновки податкового
органу про безтоварність
господарських операцій позивача
зумовлені, зокрема, відомостями про
недостовірність даних, відображених
його контрагентами - ТОВ "КПІ-Сервіс" та
ТОВ "КПІ-Трейдінг" - у податковій
звітності. Такі висновки податкового
органу суперечать загальноправовим
принципам. При дослідженні факту
здійснення господарської операції
оцінюватися повинні відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. Не є
обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
Встановлений судом факт правомірності
формування податкового кредиту дає
підстави для висновку про протиправне
застосування до позивача і штрафних
пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України податковим
сумі 7768,95 грн., застосованих податковим
За приписами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Однак, у дані
справі відповідач не довів
правомірності своїх рішень.
Викладене вище дає підстави вважати, що
позивачеві було протиправно
донараховано податкові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб та з
податку на додану вартість за основним
платежем і за штрафними санкціями, а
тому суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
та для скасування оскаржуваних
Згідно частини першої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Позивачем документально підтверджена
сплата судового збору в розмірі 172,06
грн. (а.с.2а), а тому зазначена сума
підлягає поверненню з Державного
Керуючись статтями 2, 17, 71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
вересня 2013 року, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
грн., за штрафними (фінансовими)
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
вересня 2013 року, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму 38
844,73 грн. (із них за основним платежем -
санкціями - 7768,95 грн.).
Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 172,06 грн.,
зобов'язавши Головне управління
Державної казначейської служби
України в Кіровоградській області
стягнути 172,06 грн. (сто сімдесят дві
гривні, шість копійок) з Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання з рахунку Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області.
Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання апеляційної скарги
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд в десятиденний
строк з дня отримання копії цієї
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.В. Кравчук