Справа № 813/9675/13-а
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №813/9675/13-а
10 лютого 2014 року Львівський
окружний адміністративний суд в
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Дрогобицького міжрайонного прокурора
до Долішньолужецької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області про визнання протиправним та
скасування рішення № 202 від 05.12.2013р.
«Про суспільно-політичну ситуацію в
Дрогобицька міжрайонна прокуратура
звернулась у Львівський окружний
адміністративний суд з позовом до
Долішньолужецької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області (далі - Долішньолужецька
сільська рада) в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Долішньолужецької сільської ради №202
від 05.12.2013р. "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні".
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що при прийнятті
спірного рішення відповідач вирішив
питання, які перебувають за межами
наданих законодавством повноважень
місцевого значення, чим порушив вимоги
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".
Ухвалою судового засідання від 22.01.2014р.
проведено заміну позивача на належного
- Дрогобицького міжрайонного
Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
в позовній заяві. Просив позов
задовольнити повністю.
Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання, участі
повноважного представника в такому не
забезпечив. Надіслав на адресу суду
клопотання, у якому зазначив, що позов
визнає та просить розглядати справу за
відсутності представника відповідача.
Відповідно до положень статті 128 КАС
України справа вирішена на підставі
наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши докази в їх
сукупності, дійшов висновку, що позов
слід задовольнити, мотивуючи це
Судом встановлено, що 05.12.2013р.
Долішньолужецькою сільською радою на
XXIV сесії шостого скликання прийнято
рішення "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні".

Цим рішенням Долішньолужецька
сільська рада вирішила:

- підтримати рішення Дрогобицької
районної ради від 01.12.2013р. №305 «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні;

- засудити дії органів центральної
влади України щодо злочинного розгону
Євромайдану в м. Києві 30.01.2014р.;

- підтримати ініціативу лідерів трьох
опозиційних сил щодо створення Штабу
національного супротиву та Резолюцію
Народного віча в м. Києві 01.12.2013р., в тому
числі щодо імпічменту Президента
України В.Януковича, відставки Уряду
Миколи Азарова та притягнення до
кримінальної відповідальності осіб,
причетних до кривавого розгону
учасників Євромайдану;

- скерувати дане рішення у Верховну
Раду України, Адміністрацію Президента
України, Дрогобицьку районну раду;

- оприлюднити дане рішення на
інформаційному стенді сільської ради;

- контроль за виконанням даного рішення
покласти на сільського голову В.Котика.

Дрогобицькою міжрайонною прокуратурою
Львівської області на підставі
Постанови №10-06/3357-вих.13 від 19.12.2013р. «Про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням
законів» проведено перевірку
Долішньолужецької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області.

За наслідками проведеної перевірки
прокурор звернувся до суду про
визнання протиправним та скасування
рішення Долішньолужецької сільської
ради №202 від 05.12.2013р.

Вирішуючи спір, суд виходив з
наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України "Про прокуратуру",
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено,
що прокурор, без внесення подання, може
звернутися до суду щодо визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування.

З цього конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).

Конституція України (стаття 140)
визначає місцеве самоврядування як
право територіальної громади - жителів
села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл,
селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Конституційний суд України у Рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа
про охорону трудових прав депутатів
місцевих рад) дійшов висновку, що
такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.

Таким чином, гарантоване державою
місцеве самоврядування, як форма
здійснення народом влади, реалізується
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські, районні,
обласні ради та їх виконавчі органи і
передбачає правову, організаційну та
матеріально-фінансову самостійність.
Однак, суд зазначає, що така
самостійність має певні
конституційно-правові межі,
встановлені, зокрема, приписами статей
19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.
З аналізу вказаних конституційних
положень слідує, що ці органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владу і
самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

Окрім того, дана позиція
кореспондується з рішенням
Конституційного Суду України №7 від 16
квітня 2009 року у справі №1-9/2009 за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Статтею 1 Регламенту Долішньолужецької
сільської ради визначено, що
Долішньолужецька сільська рада є
органом місцевого самоврядування, що
представляє інтереси територіальної
громади села Долішній Лужок та
здійснює від її імені та в її інтересах
функції і повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
та іншими Законами.

Виходячи із положень вищезазначених
норм, суд приходить до висновку, що до
відання Долішньолужецької сільської
ради належить вирішення питань
виключно місцевого значення.

Аналізуючи зміст оспорюваного рішення
Долішньолужецької сільської ради №202
від 05.12.2013р "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні", суд зазначає, що
при прийнятті такого відповідач вийшов
за межі повноважень, визначених
Конституцією України, Законом України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Так, відповідно до ст. 25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські ради правомочні розглядати і
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до їх відання.

До виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить ряд
питань, що перелічені в ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні". Серед таких немає повноважень
щодо оцінки дій органів центральної
влади України, створення штабу
національного спротиву чи інших дій
визначених оскаржуваним рішенням та
рішенням Дрогобицької районної ради
від 01.12.2013р року "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні".

Судом не встановлено наявності
будь-якої норми Закону, який би наділяв
орган місцевого самоврядування правом
та повноваженнями приймати рішення
сесії сільської ради з вимогами
визначеними оспорюваним рішенням.

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не представлено суду
доказів, які стали підставою для
прийняття рішення №202 від 05.12.2013р "Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні", не подано також доказів
правомірності прийняття такого. Окрім
того, судом враховано, що
Доліжньолужецькою сільською радою
подано заяву про визнання позову
повністю з мотивів незаконності
спірного рішення.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону №
280/97-ВР акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

В контексті вказаних законодавчих
норм, суд дійшов висновку, що рішення
Долішньолужецької сільської ради №202
від 05.12.2013р "Про суспільно-політичну
ситуацію в Україні" прийняте
відповідачем з перевищенням
повноважень, визначених Конституцією
та Законами України, порушує
встановлений чинним законодавством
порядок управління державою, оскільки
вирішує питання які не відносяться до
питань місцевого значення, в
результаті чого порушуються інтереси
держави. Дане рішення суперечить
нормам Конституції України та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а тому його слід визнати
протиправним та скасувати.

Відповідно до положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати зі сторін не
стягуються.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 112, 159,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Долішньолужецької сільської
ради Дрогобицького району Львівської
області № 202 від 05.12.2013р. «Про
суспільно-політичну ситуацію в
Україні».

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Кузан Р.І.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 14 лютого 2014 року.