Справа № 437/12736/13-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року справа №437/12736/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради на постанову
Ленінського районного суду м.Луганська
від 04 грудня 2013 року у справі №
437/12736/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради, Управління
праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську
ради, третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби у м.
Луганську Луганської області про
визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 серпня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Департаменту з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської міської ради, в якому просив
визнати неправомірними дії
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради щодо відмови в
перерахунку і виплаті ОСОБА_2,
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку та
зобов'язати Департамент з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2,
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
відповідний період, починаючи з 23 липня
2010 року по день винесення постанови
суду з урахуванням проведених виплат
(а.с. 3-6).

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Луганська від 19 листопада 2013 року
залучено до участі в справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Головне управління Державної
казначейської служби у м. Луганську
Луганської області, залучено в якості
другого відповідача по справі
Управління праці та соціального
захисту населення Артемівської
районної у м. Луганську ради (а.с. 38-39).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 04 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до Департаменту з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської ради, третя особа
управління Державної казначейської
служби України в м. Луганську
Луганської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії за період з 23 липня 2010 року по
18 лютого 2013 року включно залишено без
розгляду (а.с. 59-60)

Постановою Ленінського районного суду
м.Луганська від 04 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені
частково, визнано неправомірними дії
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради щодо відмови в
перерахунку та виплаті ОСОБА_2 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років та
зобов'язано Департамент з питань прані
та соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
донарахування та виплату ОСОБА_2
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 18 лютого 2013 року по 23 липня 2013,
з урахуванням проведених виплат (а.с.
62-66).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. ).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що статтею 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» пунктом 22 Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 01
січня 2008 року - 50 відсотками, з 01 січня
2009 року - 75 відсотками, з 01 січня 2010 року
- 100 відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 грн. Для призначення допомоги у
розмірі, що перевищує мінімальний,
подається в установленому порядку
довідка про склад сім'ї і декларація
про доходи та майновий стан. Позивач
отримує допомогу по догляду за дитиною
у розмірі 226,45 грн.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2, згідно
свідоцтва про народження є матір'ю
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8), у зв'язку з
чим перебуває на обліку в Департаменті
з 01 січня 2013 року та отримує грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, як
непрацююча особа, виплату якої
здійснює Департамент з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради, що
підтверджується листом відповідача
(а.с. 11-12).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
протиправності дій відповідача з
виплати державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, меншому ніж
встановлений законодавством.

Колегія суддів вважає такий
висновок необґрунтованим, з огляду на
наступне.

Позивач не є застрахованою
особою в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в редакції, що діяла в 2007 році,
передбачалося отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленного законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6-ти років.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» дію
частини 1 статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року (справа №1-29-07 про
соціальні пільги громадян) визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними)
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
пункт 14 статті 71, яким зупинено на 2007
рік дію в частині визначення розміру
виплат допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6-ти років. Також
визнано неконституційним положення
абзацу третього частини другої статті
56 Закону України «Про Державний бюджет
на 2007 рік» щодо встановлення допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, що визначається як
різниця між 50% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не меньш 90
гривень для незастрахованих осіб та не
меньше 23% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 5,6 вказаного рішення
Конституційного суду України
визначено, що це рішення має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статтей зазначених законів, що визнані
неконституційними. Це рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на теріторії
України.

Тому з 09.07.2007 року відновлено дію ч. 1 ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» в редакції,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Проте відповідно до п. 23 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» викладена у редакції,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 01 січня 2008 року
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не меньше
130 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року (справа за
конституційним поданням Верховного
Суду щодо відповідності Конституції
окремих положень Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік») не
визнавалися неконституційними
положення п. 23 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік».

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
(далі Порядок) саме на виконання Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Відповідно до п.18 Порядку допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначається з дня
звернення за її призначенням, але не
раніше ніж з дня, що настає після
закінчення відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами для непрацюючих
осіб та осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, а для
працюючих осіб - з дня настання
відпустки по догляду за дитиною по день
її закінчення.

На підставі п. 19 Порядку виплата
допомоги в розмірі, що перевищує
мінімальний, здійснюється протягом
шести календарних місяців. Якщо особа,
якій призначена допомога, після
закінчення зазначеного строку не
підтвердила право на призначення
допомоги у розмірі, що перевищує
мінімальний, допомога виплачується у
мінімальному розмірі.

Згідно з п. 22 Порядку відповідно до
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р.
- 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Оскільки позивач не є особою, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому на
правовідносини щодо виплати їй
допомоги не поширюються норми ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», як
наслідок, вимоги позивача про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, є
необґрунтованими, задоволенню не
підлягають.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
202, 205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради на
постанову Ленінського районного суду
м.Луганська від 04 грудня 2013 року у
справі № 437/12736/13-а - задовольнити.

Постанову Ленінського районного
суду м.Луганська від 04 грудня 2013 року у
справі № 437/12736/13-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Департаменту з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради, Управління
праці та соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську
ради, третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби у м.
Луганську Луганської області про
визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Постанова прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв