Справа № П/808/137/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року о 09 год. 55 хв. Справа №
П/808/137/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Запоріжжя

про стягнення фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
від Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - ДПІ у
Заводському районі м. Запоріжжя,
позивач) до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, відповідач), в
якому позивач просить стягнути з
відповідача суму фінансових санкцій у
розмірі 6800,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує Податковим
кодексом України від 02.12.2010
№ 2755-VI (далі - ПК України, в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), та зазначає, що за
відповідачем обліковується податкова
заборгованість перед бюджетом у
розмірі 6800,00 грн. по сплаті фінансових
санкцій. Вказана заборгованість
виникла внаслідок несплати
відповідачем узгоджених податкових
зобов'язань, нарахованих податковим
органом у рішенні про застосуванні
фінансових санкцій за порушення
ФОП ОСОБА_1 вимог Закону України «Про
державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного, і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Ухвалою від 13 січня 2014 року відкрито
провадження у справі №П/808/137/14 та
призначено справу до розгляду.

Зазначена ухвала, разом із повістками
про виклик до суду, була направлена на
юридичні адреси сторін рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
поштового відправлення.

Позивач отримав вказану ухвалу та
повістку, про що свідчить підпис
уповноваженої особи позивача на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення. Від
відповідача повернувся конверт із
відміткою відділення поштового зв'язку
«за закінченням терміну зберігання».

Згідно із ч. 11 ст. 35, ч. 3 ст. 167 КАС України
відповідач вважається таким, що
належним чином повідомлений про
судовий розгляд даної справи.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, 28.01.2014 подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, клопотань та
заяв від відповідача на адресу суду не
надходило, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час
судового розгляду адміністративної
справи здійснює повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З огляду на викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серія АГ
№279884 від 25.12.2013 ОСОБА_1 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1) зареєстрована як
фізична особа-підприємець 09.06.2006 за
адресою: 69106, АДРЕСА_1 (а.с.10).

Станом на час розгляду
адміністративної справи у суді за
відповідачем обліковується податковий
борг зі сплати фінансових санкцій у
сумі 6800,00 грн., який виник на підставі
наступного.

27.02.2013 посадовими особами позивача
проводилась фактична перевірка кіоску,
що розташований за адресою: АДРЕСА_2, -
та належить суб'єкту господарської
діяльності ФОП ОСОБА_1, з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами.

Перевіркою встановлено порушення
відповідачем вимог п.2 ст.15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного, і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт перевірки від
27.02.2013 №28/211/НОМЕР_1 (а.с.11-12).

На підставі Акту перевірки від 27.02.2013
№28/211/НОМЕР_1 позивачем 30.04.2013 прийнято
Рішення №080348 про застосування до ФОП
ОСОБА_1 фінансових санкцій у розмірі
6800,00 грн. (а.с.13).

Вказане рішення надсилалось
відповідачу засобами поштового зв'язку
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення та
отримане ФОП ОСОБА_1 особисто 13.05.2013, про
свідчить її підпис на вказаному
рекомендованому повідомленні (а.с.14).

Оскільки вказане Рішення відповідачем
в адміністративному та судовому
порядку не оскаржено, воно вважається
узгодженим.

Вказана сума ФОП ОСОБА_1 сплачена не
була, у зв'язку з чим вона набула
статусу податкового боргу.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем вживалися заходи щодо
стягнення податкової заборгованості у
встановленому законодавством порядку,
а саме була сформована та надіслана
податкова вимога №1-21 від 17.10.2013 на суму
6800,00 грн.

Станом на 28.01.2014 ФОП ОСОБА_1 має
заборгованість зі сплати фінансових
санкцій у сумі 6800,00 грн., яка до
теперішнього часу не погашена.

Оцінивши надані документи та
матеріали, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Згідно зі ст. 67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового
кодексу України передбачено обов'язок
платників податків сплачувати податки
та збори у строки та в розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до положень пп. 14.1.39 п.14.1 ст.14
ПК України грошове зобов'язання
платника податків - це сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 109.1 ст. 109 Податкового
кодексу України податковими
правопорушеннями є протиправні діяння
(дія чи бездіяльність) платників
податків, податкових агентів, та/або їх
посадових осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Пунктом 109.2 ст. 109 ПК України
передбачено, що вчинення платниками
податків, їх посадовими особами та
посадовими особами контролюючих
органів порушень законів з питань
оподаткування та порушень вимог,
встановлених іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, тягне
за собою відповідальність, передбачену
цим Кодексом та іншими законами
України.

Платники податків, податкові агенти
та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи (п.110.1
ст. 110 ПК України).

Підпунктом 111.1.1 п.111.1 ст. 111 Податкового
кодексу України встановлено види
відповідальності за порушення законів
з питань оподаткування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
серед яких, зокрема, є фінансова
відповідальність.

За правилами п.111.2 ст. 111 ПК України
фінансова відповідальність за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства
встановлюється та застосовується
згідно з цим Кодексом та іншими
законами. Фінансова відповідальність
застосовується у вигляді штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) та/або
пені.

Пунктом 113.1 ст. 113 Податкового кодексу
України передбачено, що строки
застосування, сплата, стягнення та
оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

За приписами п.113.3 ст. 113 ПК України
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
застосовуються у порядку та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Законом України від 19 грудня 1995 року №
481/95-ВР «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначені
основні засади державної політики у
сфері виробництва, експорту, імпорту,
оптової і роздрібної торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України.

Статтею 16 Закону України №481/95-ВР
встановлено, що контроль за
дотриманням норм цього Закону
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Судом встановлено, що відповідачем
порушено вимоги п. 2 ст. 15-3 Закону
України №481/95-ВР, а саме заборону
продажу пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових та тютюнових виробів
особам, які не досягли 18 років.

Відповідальність за вищевказане
порушення передбачена абзацом 8 статті
17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР, а
саме штраф у розмірі 6800 гривень.

Рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органами доходів і
зборів та/або органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції визначеної
законами України.

У разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів,
зазначених у частині третій цієї
статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Механізм застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" визначено
спеціальним Порядком, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№790 від 02.06.2006 (далі - Порядок №790).

Відповідно до п. 2 Порядку №790 фінансові
санкції застосовуються за порушення,
передбачені статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Згідно з п. 3 Порядку №790 до суб'єктів
підприємницької діяльності, винних у
вчиненні порушень, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
розмірах, передбачених Законом.

За правилами п. 5 Порядку №790 підставою
для прийняття рішення про застосування
фінансових санкцій є акт перевірки
додержання суб'єктом підприємницької
діяльності встановлених
законодавством вимог, обов'язкових для
виконання під час здійснення оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами,
складений органом, що видав ліцензію, у
якому зазначається зміст порушення і
конкретні порушені норми
законодавства.

Пуктом 10 Порядку №790 встановлено, що у
разі невиконання суб'єктом
підприємницької діяльності рішення
про застосування фінансових санкцій
протягом 30 днів після його отримання
сума санкцій стягується на підставі
рішення суду.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, відповідач не
оскаржував винесене йому рішення про
застосування фінансових санкцій, отже
воно є узгодженим і оскільки сума
штрафу сплачена не була, вона набула
статусу податкового боргу.

В пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Відповідно до пп. 95.1 - 95.3 ст. 95
Податкового кодексу, орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 59.1. ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як зазначено у пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК
України податкова вимога - це письмова
вимога органу державної податкової
служби до платника податків щодо
погашення суми податкового боргу.

Відповідно до приписів п.58.3 ст.58
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення. Податкове
повідомлення-рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено їй особисто чи її
законному представникові або
надіслано на адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження фізичної особи з
повідомленням про вручення. У такому
самому порядку надсилаються податкові
вимоги та рішення про результати
розгляду скарг. У разі коли пошта не
може вручити платнику податків
податкове повідомлення-рішення або
податкові вимоги, або рішення про
результати розгляду скарги через
відсутність за місцезнаходженням
посадових осіб, їх відмову прийняти
податкове повідомлення-рішення або
податкову вимогу, або рішення про
результати розгляду скарги,
незнаходження фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків або з інших причин,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога, або рішення про
результати розгляду скарги вважаються
врученими платнику податків у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Відповідно до п. 59.3. ст. 59 Податкового
кодексу України податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Вищенаведеним нормативним актом не
передбачено направлення податкових
вимог в інших випадках.

Судом встановлено, що на виконання
вищезазначених норм податковим
органом була сформована та надіслана
на адресу відповідача податкова вимога
№1-21 від 17.10.2013

Відповідно до пункту 3.1 Розділу 3
Інструкції про порядку ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контролю за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженої Наказом ДПА України від
18.07.2005 №276 (далі - Інструкція №276), з
метою обліку нарахованих і сплачених
сум платежів до бюджету органами
державної податкової служби на кожний
поточний рік відкриваються особові
рахунки за кожним платником та кожним
видом платежу, які повинні
сплачуватися такими платниками.

У п.3.6 Інструкції №276 зазначено, що
форми карток особових рахунків мають
лицьовий та зворотний боки. На
лицьовому боці картки відображаються
умови справляння платежу та дані про
платника податків. Зворотний бік
картки відображає стан розрахунків
платників з бюджетом (суми
нарахованого та сплаченого платежу,
пені, штрафних (фінансових) санкцій,
плати за кредит щодо розстрочених
(відстрочених) податкових зобов'язань,
суми податкового боргу, надміру та/або
помилково сплачені, та суми, заявлені
до відшкодування, й інше).

Згідно п. 4.1 Розділу 4 Інструкції №276
нарахуванню в особових рахунках
платників підлягають, зокрема,
податкові зобов'язання, штрафні
санкції та пеня, самостійно визначені
платником; податкові зобов'язання,
штрафні санкції та пеня, нараховані
органом державної податкової служби та
узгоджені платником відповідно до
чинного законодавства.

Податкові зобов'язання, штрафні
санкції, пеня, самостійно визначені
платником у податковій звітності,
уносяться до електронної бази даних
підрозділами обробки та ведення
податкових документів і формуються в
електронні та паперові реєстри.
Нарахування податкових зобов'язань та
штрафних санкцій, що самостійно
визначені та узгоджені платником,
обліковується у розділі «Нараховано
платежів - зменшено платежів» за
відповідними кодами операцій (п. 4.2.1
Розділу 4 Інструкції №276).

Позивачем на підтвердження
податкового боргу відповідача надано
облікову картку платника податків
(зворотній бік, скорочена форма) ФОП
ОСОБА_1 з адміністративних штрафів та
інших санкцій, відповідно до якої
відповідач має податковий борг у сумі
6800,00 грн. - який відповідачем
самостійно не погашено.

Крім того, позивачем надано довідки про
заборгованість відповідача станом на
24.12.2013 та 28.01.2014.

Зважаючи на несплату у добровільному
порядку відповідачем фінансових
санкцій Державна податкова інспекція
у Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області звернулась до суду
із позовом про стягнення з відповідача
зазначених фінансових санкцій.

На момент розгляду справи в суді,
вказана сума податкових зобов'язань
відповідачем не сплачена,
заборгованість перед бюджетом не
погашена.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач
доказів сплати заборгованості не
надав, проти позову не заперечив,
доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11,71, 86, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) суму
фінансових санкцій у розмірі 6800,00 грн.
(шість тисяч вісімсот гривень 00
копійок) до УК у Заводському районі м.
Запоріжжя/Завод./21081100, ,
банк ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО
813015, р/р 0004.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Шара