Справа № 495/4631/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 495/4631/13-а

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Матяш Т.Л.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
міської ради, мотивуючи тим, що він є
учасник ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії. В
результаті впливу іонізуючого
випромінювання та інших шкідливих
виробничих факторів при виконанні
робіт з ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС йому здоров'ю було
завдано шкоду, за яку державою
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року, встановлено
компенсацію у вигляді щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат. З
виписки банку, які позивач отримав
19.04.2013 року, відповідачем було
зараховано 100 гривень. Такий розмір
встановлений Постановою КМУ «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року №562.

Постановою Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 липня 2013 року відмовлено у
задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що між сторонами виник
публічно-правовий спір щодо захисту
порушеного права учасника другої
категорії ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС на отримання
належного розміру щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 11 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стаття 48
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладена в новій редакції,
якою встановлено, що учасникам
внаслідок Чорнобильської катастрофи
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Однак, згідно ст. 62 вищенаведеного
Закону Кабінетом Міністрів України
провадиться роз'яснення порядку
застосування цього Закону, а не
встановлюється розмір передбачуваних
Законом пільг.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані
неконституційними наведені зміни,
внесені п. 11 розд. II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України". Таким
чином, з 22.05.2008 р. відновлено дію ст. 48
вказаного Закону в попередній
редакції, яка передбачає, що щорічна
допомога на оздоровлення надається
інвалідам II групи у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Однак, незважаючи на чинність частини
ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у попередній редакції
станом 2010 рік, відповідач провів
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 100 грн.

Згідно із положенням ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акту Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншого правового акту, суд застосовує
акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до п. 2 рішення
Конституційного суду України №3-рп/2012
року від 25.01.2012 КМУ України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Також у зазначеному
рішенні вказано, що суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно - правові акти КМУ, прийняті
на підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що передбачені
законами соціально - економічні права
не є абсолютними, отже механізм
реалізації цих прав може бути змінений
державою, зокрема через неможливість
їх фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 183-2,195, 197, 198, 200, 205, 206,212,254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 29 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціальної
політики Білгород-Дністровської
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.