Справа № 755/30394/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Бартащук Л.П.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
м.Києві апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Києва на
постанову Дніпровського районного
суду м.Києва від 19 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
про визнання протиправними дій та
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень призначити пенсію за
вислугою років, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.Києва про
зобов'язання призначити пенсію за
вислугою років.

Постановою Дніпровського районного
суду міста Києва від 19 грудня 2013 року
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову суду від 19.12.2013
року та прийняти нову, якою в
задоволені адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено,
станом на 01.09.2013 року загальна вислуга
позивача становить 21 рік 2 місяці 1 день,
що складається з:

строкової військової служби в Збройних
силах СРСР з 12.12.1988 року по 30.11.1990 року, -
тобто 1 рік 11 місяців 18 днів;

навчання в Українській державній
юридичній академії імені Я.Мудрого у м.
Харкові з 01.09.1991 року по 18.09.1992 року, -
тобто 6 місяців 8 днів;

служби в органах внутрішніх справ МВС
України на посадах молодшого
начальницького складу та на посадах
середнього начальницького складу з
19.09.1992 року по 24.04.1998 року, - тобто 5
років 7місяців 5 днів;

служби в органах прокуратури на
посадах слідчого з 01.08.2000 року по 01.09.2013
року, - тобто 13 років 1 місяць.

16.09.2013 року позивач звернувся з заявою
до УПФУ у Дніпровському районі м. Києва
щодо призначення пенсії за вислугою
років згідно зі ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру».

24.09.2013 року листом УПФУ у Дніпровському
районі м. Києва №16629/06 позивачу було
відмовлено у призначенні пенсії за
вислугою років на підставі рішення
Комісії УПФУ у Дніпровському районі м.
Києва №1134 від 18.09.2013 року

03.10.2013 року позивач, керуючись ст.105
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» звернувся зі скаргою на
вказане рішення №1134 від 18.09.2013 року
УПФУ у Дніпровському районі м. Києва до
Головного УПФУ в м. Києві.

Проте, 01.11.2013 року Головне УПФУ м. Києві
листом №26798/10/П-2348 у задоволенні скарги
позивача відмовило з тих підстав, що
стаж роботи позивача є недостатнім для
призначення йому пенсії за вислугою
років.

Позивач вважаючи такі дії відповідача
протиправними, звернувся до суду з
вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» № 3662-12 від 26
листопада 1993 року в редакції Закону №
2663-111 (2663-14) від 12 липня 2001 року -
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержувані перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до частини 2 статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за класні чини, вислугу років),
що включаються в заробіток для
обчислення пенсії, визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією,
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.

Відповідно до частини 13 статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»
обчислення (перерахунок) пенсій
проводиться за документами пенсійної
справи та документами, додатково
поданими пенсіонерами, виходячи з
розміру місячного заробітку за
відповідною посадою, з якої особа
вийшла на пенсію, станом на час
звернення за призначенням або
перерахунком.

Частиною 17 статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» передбачено, що
призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більше як
за 12 місяців. Перерахунок пенсії
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

З трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що
він перебував на строковій військовій
службі у Збройних Силах СРСР з 12.12.1988
року по 30.11.1990 року, - стаж становить 1
рік 11 місяців 18 днів.

01.09.1991 року, ОСОБА_3 зарахований
студентом денного факультету
Української державної юридичної
академій у м. Харкові наказом №113-с від
05.08.1991 року.

Наказом №71 л/с від 19.09.1992 року позивача
було зараховано на службу до органів
внутрішніх справ МВС та присвоєно
звання «молодший сержант міліції».

Наказом №45 МВС від 02.03.1994 року
присвоєно звання «молодшого
лейтенанта міліції».

Наказом № 176 о/с МВС від 03.08.1995 року
присвоєно спеціальне звання -
«лейтенант міліції».

26.06.1996 року наказом №96-С ОСОБА_3
відрахований з Національної юридичної
академії України ім. Ярослава Мудрого у
зв'язку із закінченням навчання.

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» за період навчання
стаж становить 6 місяців 8 днів.

З 30.07.1996 року по 11.08.1997 року позивач
проходив службу на посаді слідчого в
особливо важливих справах слідчої
частини відділу з розслідування
злочинів, скоєних організованими
групами Слідчого Управління УМВС
(наказ №269 о/с від 01.08.1996 року УМВС
України в Чернігівській області)

З 11.08.1997 року по 24.04.1998 року - на посаді
слідчого СВ Корюківського РВ УМВС в
Чернігівській області (наказ №303 о/с
від 11.08.1997 року УМВС України в
Чернігівській області)

Звільнений з органів внутрішніх справ
України за власним бажанням наказом
№303 о/с від 11.08.1997 року УМВС України в
Чернігівській області.

Стаж в органах внутрішніх справ МВС
України на посадах молодшого
начальницького класу та на посадах
середнього класу з 19.09.1992 року по 24.04.1998
року складає 5 років 7місяців 5 днів.

Відповідно до трудової книжки, - з
01.08.2000 року наказом №526 від 01.08.2000 року
позивача зараховано на службу в
органах прокуратури України.

Станом на 01.09.2013 року стаж на службі в
органах прокуратури на посадах
слідчого складає 13 років 1 місяць.

З урахуванням наведених фактів станом
на 01.09.2013 року загальна вислуга років
ОСОБА_3 становить 21 рік 2 місяці 1 день, в
тому числі 13 років 1 місяць 15 днів на
посаді слідчого прокуратури, що
відповідає вимогам ч. 1 ст.50 -1 Закону
України «Про прокуратуру».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
недоведеність правомірності дій УПФУ в
Дніпровському районі міста Києва щодо
відмови у призначенні позивачу пенсії
за вислугою років, а доводи
відповідача, викладені у письмових
запереченнях, суд оцінює критично,
оскільки вони не ґрунтуються на
положеннях ч.6 ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру», п. п. 2, 20 Постанови
Кабінету Міністрів України від 29.07.1991
року №114 та Наказу МВС України №218 від
21.03.2012 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
інстанцій та встановлених обставин
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста Києва -
залишити без задоволення, а постанову
Дніпровського районного суду міста
Києва від 19 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 07
лютого 2014 року.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

.

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.