Справа № 2а-2905/10/0570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К-29488/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко
І.В., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Добропільської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2010 у
справі № 2а-2905/10/0570

за позовом Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2010 року Державна податкова
інспекція звернулась до суду з позовом
про стягнення з Підприємця податкової
заборгованості зі сплати податку з
доходів фізичних осіб (з урахуванням
фінансових санкцій) у сумі 1 541,25 грн.,
донарахованого платнику податків за
наслідками документальної невиїзної
перевірки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11.03.2010
позовні вимоги задоволено.

Ухвалюючи судове рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з встановленого в
судовому процесі факту наявності у
відповідача податкового боргу в сумі 1
541,25 грн., який виник в результаті
несплати платником податків у
встановлений строк податкового
зобов'язання, узгодженого в
адміністративному порядку.

Апеляційний суд постановою судове
рішення першої інстанції скасував та у
задоволенні позову відмовив за
відсутністю підстав для стягнення,
оскільки рішення від 22.10.2009 № /0,
ухвалене контролюючим органом за
наслідками перевірки Підприємця та
згідно якого відповідачу донараховано
податок з доходів фізичних осіб (з
урахуванням фінансових санкцій) у сумі
1 541,25 грн., несплата якого зумовила
виникнення податкового боргу, було
оскаржено Підприємцем в судовому
порядку та скасовано.

Не погодившись із судовим рішеннями
апеляційної інстанції, позивач до
Вищого адміністративного суду подав
касаційну скаргу, в якій ставиться
питання про його скасування та
залишення без зміни рішення суду
першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за наслідками
невиїзної документальної перевірки
Підприємця працівниками державного
податкового органу встановлено
допущені платником податків порушення
вимог пунктів 8.1, п. 8.2 ст. 8 Закону
України від 22.05.2003 № 889-ІV "Про податок з
доходів фізичних осіб", що полягало у
неперерахуванні платником податків до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб у сумі 513,75 грн.

Вказані порушення зафіксовано у акті
від 14.10.2009 №618/17-2/НОМЕР_1, на підставі
якого державним податковим органом
ухвалено податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2009 №
/0, яким, в свою чергу, Підприємцю
донараховано податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у
загальній сумі 1 541,25 грн., з яких за
основним платежем 513,75 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 1 027,50
грн.

Податкове зобов'язання, визначене
податковим повідомленням - рішенням
від 22.10.2009 № /0, відповідачем
сплачено не було та в
адміністративному чи судовому порядку
у межах строків адміністративного
оскарження не оскаржувалось, що стало
підставою прийняття податковою
інспекцією першої податкової вимоги
від 12.11.2009 та другої податкової вимоги
від 28.12.2009.

Зазначені заходи з метою стягнення
податкового боргу до задовільного
результату не призвели - сума боргу
відповідачем погашена не була та
державний податковий орган звернувся
до суду з позовом про примусове
стягнення податкового боргу.

Так, у разі якщо платник податків не
сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені Законом
України від 21.12.2000 № 2181-III "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" строки, то ця сума
визнається сумою податкового боргу,
внаслідок чого до платника податків
застосовуються заходи щодо стягнення
боргу.

Податковий борг - це податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене в
установлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого зобов'язання
(п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-III).

Тобто виникнення податкового боргу є
юридичним фактом, який пов'язаний із
несплатою узгодженої суми податкового
зобов'язання протягом установленого
строку. Для випадків апеляційного
порядку узгодження сум податкового
зобов'язання строк сплати визначається
пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-III і
становить десять днів.

Зазначений строк переривається у разі
звернення платника податків до суду із
позовом про визнання недійсним рішення
контролюючого органу згідно з пп. 5.2.4 п.
5.2 ст. 5 Закону № 2181-III. При цьому
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до розгляду судом справи
по суті.

Однак у разі несвоєчасного звернення
платника податку до суду (поза межами
строку сплати узгодженого в
апеляційному порядку податкового
зобов'язання, але в межах строків
давності, як це передбачено пп. 5.2.5 п. 5.2
ст. 5 Закону № 2181-III) несплачене
податкове зобов'язання, процедура
апеляційного оскарження якого була
завершеною, перетворюється на
податковий борг платника податків у
силу прямого припису пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5
Закону № 2181-III.

Порядок погашення податкового боргу
регулюється нормами статей 6-15 Закону №
2181-III. При цьому ці норми не
передбачають зупинення процедур
погашення, у тому числі примусового
стягнення податкового боргу в разі
оскарження платником податків до суду
раніше узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Разом із тим, у разі позитивного
вирішення справи на користь платника
податків відповідні податкові
повідомлення - рішення та податкові
вимоги вважаються відкликаними на
підставі п. "в" пп. 6.4.1 п. 6.4 ст. 6 Закону №
2181-III.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, за результатами судового
оскарження (постанова Донецького
окружного адміністративного суду від
07.04.2010, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2010 у
справі № 2а-2790/10/0570) податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2009 №
/0 скасовано.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 6
Закону № 2181-III та встановлений факт
існування податкового боргу і факт
скасування податкового
повідомлення-рішення від 22.10.2009 №
/0, суд касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для стягнення коштів з
Підприємця.

Крім того, суд касаційної інстанції
вважає за потрібне зазначити, що за
результатами оскарження постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 07.04.2010 та
ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2010 у
справі № 2а-2790/10/0570 у касаційному
порядку Вищий адміністративний суд
ухвалою від 15.11.2012 № К-26559/10 касаційну
скаргу Добропільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області відхилив, а судові
рішення (постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
07.04.2010 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29.06.2010 у справі № 2а-2790/10/0570) залишив
без змін.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
державного податкового органу,
викладені у касаційній скарзі, і не
вбачає підстав для скасування
законного і обґрунтованого судового
рішення апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.08.2010 у
справі № 2а-2905/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
І.В. Борисенко

А.О. Рибченко