Справа № 607/23961/13-а
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2013 Справа №607/23961/13-а Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

головуючого
Ломакіна В.Є.

за участю секретаря
Репетівської В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління ДАІ УМВС України в
Тернопільській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії ВО1 №175085 від 08
квітня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області з позовом до
відповідача Управління ДАІ УМВС
України в Тернопільській області про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 №175085 від 08 квітня 2013 року, якою його
визнано винним за ч.3 ст. 122 КУпАП за
перевищення встановленої швидкості
руху. Свої позовні вимоги позивач
мотивує тим, що швидкісного режиму він
не перевищував, а рухався із допустимою
швидкістю 50-60 км/год, і ним не було
порушено п. 12.4 ПДР України. Встановити
та довести, що вимірювалася швидкість
саме його автомобіля, неможливо. З цих
підстав, ОСОБА_1 вважає, що оскаржува
постанова винесена незаконно, а тому
просить її скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, однак звернувся до суду із
письмовою заявою про розгляд справи у
його відсутності, позовні вимоги
підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Управління
ДАІ УМВС України в Тернопільській
області будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився не повідомивши суд про причини
неявки. А тому, приймаючи до уваги
вимоги ст. 128 КАС України, суд вважає, за
можливе розгляд справи у їх
відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив такі факти:

Як вбачається із постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 №175085 від 08 квітня 2013 року, ОСОБА_1 08
квітня 2013 року о 20 год. 17 хв. в с. Гаї
Шевченківські Тернопільський район
керував автомобілем «Рено» державний
номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 112
км/год. перевищив швидкість на 52 км/год.
Швидкість вимірювалась пристроєм
«Візир №0810349». Даною постановою, на
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 510
грн. за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року № 14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови у справі про адміністративне
правопорушення має відповідати
вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
Зокрема, у ній мають бути наведені
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення, та мотиви відхилення
інших доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

Як вбачається зі змісту постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, до неї не долучено
жодних доказів того, що прилад «Візир
№0810349», яким проводилось вимірювання
швидкості має функцію фото-, кінозйомки
або відеозапису. При цьому, враховуючи
положення ст. 251 КУпАП, дана норма
носить імперативний характер відносно
можливості використання тільки тих
технічних приладів і засобів, які мають
функцію фото-, кінозйомки або
відеозапису та можуть бути доказом по
справі. До вказаної постанови не
долучено і самих матеріалів, на яких
було зафіксовано покази приладу, яким
вимірювалась швидкість руху
автомобіля позивача.

Згідно зі ст.ст. 10-15 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», на вимірювання у сфері, у
якій їх результати можуть бути
використані у якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
сертифікацію та допуск даного типу
засобів вимірювальної техніки для
використання в Україні.

Однак, в оскаржуваній постанові не
наведено даних про допуск вказаного
пристрою для використання в Україні, не
представлено сертифікату про
проходження ним метрологічної повірки
на похибку вимірювання, не зазначено чи
допущений працівник ДПС, який склав
постанову, до роботи зі спеціальними
технічними засобами. Таким чином,
відповідачем не було надано докази, які
б підтверджували, що вищевказаний
прилад «Візир №0810349» має усі
передбачені законодавством документи,
які підтверджують правильність його
роботи.

У позовній заяві позивач вказав, що
швидкісного режиму він не перевищував,
а рухався із допустимою швидкістю, а
тому суд вважає, вина позивача у
порушенні Правил дорожнього руху
України та вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 122 КупАП не
доведена, в той час, як відповідач
будучи належним чином повідомленим про
час та місце розгляду справи у судове
засідання не з'явився, та не надав
доказів, які б спростували пояснення
позивача та доводили правомірність
винесеної постанови, оскільки
відповідно до ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача.

Згідно ст. 62 Конституції України вина
особи, яка притягується до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

На підставі вищенаведеного, наявних
доказів та вимог чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що при винесенні
оскаржуваної постанови в справі про
адміністративне правопорушення,
відповідачем порушено норми чинних
нормативно-правових актів, вина особи у
вчиненні правопорушення належним
чином не доведена, а твердження
позивача не спростовані, а тому суд
вважає, що позов слід задовольнити, а
тому постанова в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 №175085 від 08 квітня 2013 року, підлягає
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
62 Конституції України, п. 12.4 ПДР
України, ст.ст.10-15 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», ст.ст. 122, 251, 258, 280, 283 КУпАП,
ст.ст. 1, 10, 11, 18, 71, 128, 158 - 163, 171-2, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ВО1 №175085 від 08
квітня 2013 року, якою ОСОБА_1 притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 510 гривень - скасувати.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.Є. Ломакін