Справа № 824/146/14-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р. м.
Чернівці Справа №
824/146/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

суддів Григораша В.О, Анісімова О.В.

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

представників сторін:

позивача - Морочко Л.І.,

відповідач - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом виконуючого обов"язки
прокурора Вижницького району
Чернівецької області

до Вижницької районної ради

про визнання протиправними дій.

ВСТАНОВИВ:

Виконуючий обовязки прокурора
Вижницького району Чернівецької
області (далі - позивач) звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати протиправними дії
Вижницької районної ради щодо
скликання позачергової сесії районної
ради, включення до порядку денного XXIII
позачергової сесії VI скликання
Вижницької районної ради від 28.01.2014 р.
"Про визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України",
"Про створення Народної Ради у
Вижницькому районі", "Про обрання
складу президії та виконкому Народної
Ради у Вижницькому районі", "Про
висловлювання недовіри та звільнення
із займаної посади заступника голови
районної ради Гайдука М.П.", "Про
звернення Президента України В.
Януковича стосовно
суспільно-політичної ситуації в
Україні" та голосування.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач вказував про те, що при
прийнятті 28.01.2014 р. рішень
Вижницька районна рада вийшла за межі
своїх повноважень, порушила визначений
законом порядок попереднього
оприлюднення проекту рішення, яке
підлягає обговоренню на сесії.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Відповідач до суду не прибув, проте
подав клопотання (електронною поштою),
в якому зазначив що адміністративний
позов визнає повністю та просив
розглянути справу без їхньої участі за
наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі, судом встановлено наступне.

Прокурор Вижницького району
відповідно до постанови від 28.01.2014 р.
провів перевірку в порядку здійснення
нагляду за додержанням і застосуванням
законів у Вижницькій районній раді.

Проведеною перевіркою встановлено, що
28.01.2014 р. на позачерговій сесієї
Вижницької районної ради VI скликання
прийнято рішення "Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України», «Про
створення Народної Ради у Вижницькому
районі», «Про обрання складу президії
та виконкому Народної Ради у
Вижницькому районі», а також «Про
висловлення недовіри та звільнення із
займаної посади заступника голови
районної ради Гайдука М.П.», «Про
звернення до Президента України В.
Януковича стосовно
суспільно-політичної ситуації в
Україні». Так, вказаними рішеннями
Вижницька районна рада вирішила:
визнати Народну Раду України органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України; визнати Чернівецьку
обласну Народну раду органом,
уповноваженим представляти інтереси
буковинської громади; рекомендувати
сільським, селищній, міській радам
Вижницького району невідкладно
скликати позачергові сесії
відповідних рад для розгляду та
вирішення питання визнання Народної
Ради України колегіальним органом,
уповноваженим представляти інтереси
народу України; звернутися до Ради
Європи, Європейського Союзу, ОБСЄ та
міжнародного співтовариства з
проханням допомогти Українському
народові зберегти демократичний
устрій і не допускати остаточного
встановлення в Україні диктатури та
узурпації влади Президентом України;
встановити, що на території
Вижницького району не можуть
проводитися заходи за участю особового
складу Збройних Сил України,
Міністерства внутрішніх справ України,
інших правоохоронних органів з
використанням спеціальних засобів,
зброї та військової техніки спрямовані
на обмеження прав громадян на
проведення мирних зібрань; створити
Народну Раду у Вижницькому районі
органом, уповноваженим представляти
інтереси громадян Вижницького району;
обрати склад президії та виконкому
Народної ради у Вижницькому районі
(згідно списку); внести на розгляд
наступної сесії Вижницької районної
ради питання про висловлення недовіри
та звільнення із займаної посади
заступника голови районної ради
Гайдука М.П.; затвердити звернення
депутатів Вижницької районної ради до
Президента України В. Януковича
стосовно суспільно-політичної
ситуації в Україні.

Вважаючи протиправними дії Вижницької
районної ради щодо скликання
позачергової сесії районної ради,
включення до порядку денного XXIII
позачергової сесії VI скликання
Вижницької районної ради від 28.01.2014 р.
"Про визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України",
"Про створення Народної Ради у
Вижницькому районі", "Про обрання
складу президії та виконкому Народної
Ради у Вижницькому районі", "Про
висловлювання недовіри та звільнення
із займаної посади заступника голови
районної ради Гайдука М.П.", "Про
звернення Президента України
В. Януковича стосовно
суспільно-політичної ситуації в
Україні" та голосування, позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заяву про визнання позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. В Основному Законі
України встановлено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (ч.1 ст.
Конституції України). Виходячи з цих
конституційних положень у системному
зв'язку з положеннями ст. 6 Конституції
України про те, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову, Конституційний Суд України у
своєму Рішенні від 26.03.2002 р. визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України (пункти 4, 5
мотивувальної частини Рішення від
26.03.2002 р. № 6-рп/2002 у справі про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
ст.ст. 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
ст. 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними (пункт 3
мотивувальної частини Рішення від
16.04.2009 р. № 7-рп/2009 у справі про
скасування актів органів місцевого
самоврядування).

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон №
280/97-ВР).

Частиною 3 ст.24 Закону № 280/97-ВР
закріплено обов'язок органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб
діяти лише на підставі та в межах
повноважень і у спосіб, передбачені
Конституцією і Законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, прийнятими в межах
їхньої компетенції.

Статтею 43 цього Закону визначено
питання, що вирішуються районними і
обласними радами на їх пленарних
засіданнях, а саме що стосується:
обрання голови ради, відповідно
заступника голови районної ради та
першого заступника, заступника голови
обласної ради, звільнення їх з посади;
утворення, обрання і ліквідація
постійних та інших комісій ради, зміна
їх складу, обрання голів комісій;
утворення президії (колегії) ради,
затвердження положення про неї;
затвердження за пропозицією голови
ради структури виконавчого апарату
ради, його чисельності, встановленої
відповідно до типових штатів,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, витрат на утримання ради та її
виконавчого комітету; затвердження
регламенту ради; затвердження плану
роботи ради з урахуванням вимог статті
32 Закону України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності",
заслуховування звіту про його
виконання; заснування засобів масової
інформації відповідної ради,
призначення і звільнення їх
керівників; заслуховування звітів
постійних комісій, керівників органів,
які рада утворює, обирає та призначає;
розгляд запитів депутатів, прийняття
рішень по них; прийняття рішень щодо
дострокового припинення повноважень
депутата ради в порядку, встановленому
законодавством; визначення відповідно
до закону кількісного складу ради;
прийняття за пропозицією
територіальних громад рішення щодо
проведення консультативного
опитування з питань, які стосуються їх
спільних інтересів; здійснення
відповідно до закону повноважень щодо
організації проведення всеукраїнських
референдумів та виборів органів
державної влади і місцевого
самоврядування; затвердження
відповідно до закону Положення про
зміст, опис та порядок використання
символіки району, області; прийняття
рішень щодо об'єднання в асоціації,
вступ до асоціацій та інших форм
добровільних об'єднань органів
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад, а також про
вихід із них; затвердження програм
соціально-економічного та культурного
розвитку відповідно району, області,
цільових програм з інших питань,
заслуховування звітів про їх
виконання; затвердження відповідно
районних, обласних бюджетів, внесення
змін до них, затвердження звітів про їх
виконання; розподіл переданих з
державного бюджету коштів у вигляді
дотацій, субвенцій відповідно між
районними бюджетами, місцевими
бюджетами міст обласного значення, сіл,
селищ, міст районного значення;
вирішення за дорученням відповідних
рад питань про продаж, передачу в
оренду, концесію або під заставу
об'єктів комунальної власності, які
забезпечують спільні потреби
територіальних громад і перебувають в
управлінні районних, обласних рад, а
також придбання таких об'єктів в
установленому законом порядку;
вирішення в установленому законом
порядку питань щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад;
призначення і звільнення їх
керівників; вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин; вирішення відповідно до
закону питань про надання дозволу на
спеціальне використання природних
ресурсів відповідно районного,
обласного значення, а також про
скасування такого дозволу;
встановлення правил користування
водозабірними спорудами, призначеними
для задоволення питних, побутових та
інших потреб населення, зон санітарної
охорони джерел водопостачання,
обмеження або заборони використання
підприємствами питної води у
промислових цілях; прийняття рішень
про організацію територій і об'єктів
природно-заповідного фонду місцевого
значення та інших територій, що
підлягають особливій охороні; внесення
пропозицій до відповідних державних
органів про оголошення природних та
інших об'єктів, що мають екологічну,
історичну, культурну або наукову
цінність, пам'ятками історії або
культури, які охороняються законом;
прийняття за пропозицією відповідних
сільських, селищних, міських рад
рішень, пов'язаних зі створенням
спеціальних вільних та інших зон,
зміною у статусі цих зон, внесення до
відповідних органів пропозицій з цих
питань; прийняття рішень з питань
адміністративно-територіального
устрою в межах і в порядку, визначених
законом; прийняття рішень щодо
делегування місцевим державним
адміністраціям окремих повноважень
районних, обласних рад; заслуховування
звітів голів місцевих державних
адміністрацій, їх заступників,
керівників структурних підрозділів
місцевих державних адміністрацій про
виконання програм
соціально-економічного та культурного
розвитку, бюджету, рішень ради із
зазначених питань, а також про
здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм радою
повноважень; прийняття рішення про
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації; прийняття
рішень про звернення до суду щодо
визнання незаконними актів місцевих
органів виконавчої влади, підприємств,
установ та організацій, які обмежують
права територіальних громад у сфері їх
спільних інтересів, а також
повноваження районних, обласних рад та
їх органів; внесення до Кабінету
Міністрів України пропозицій щодо
голови відповідної місцевої державної
адміністрації; надання згоди на
передачу об'єктів з державної
власності у спільну власність
територіальних громад сіл, селищ, міст
та прийняття рішень про передачу
об'єктів права спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
що перебувають в управлінні районних,
обласних рад, у державну власність, а
також щодо придбання об'єктів
державної власності; затвердження
відповідно до закону Положення про
помічника-консультанта депутата ради
та опису посвідчення
помічника-консультанта депутата ради;
заслуховування інформації прокурорів
та керівників органів внутрішніх справ
про стан законності, боротьби із
злочинністю, охорони громадського
порядку та результати діяльності на
відповідній території; встановлення
тарифів на житлово-комунальні послуги,
які надаються підприємствами, що
перебувають у спільній власності
територіальних громад, представництво
інтересів яких здійснює відповідна
районна чи обласна рада, а також
суб'єктами господарювання, що
здійснюють управління (експлуатацію)
цілісними майновими комплексами таких
підприємств.

Отже вищенаведеною статтею Закону
встановлено вичерпний перелік питань,
що вирішуються, зокрема, районними
радами, виключно на їх пленарних
засіданнях та визначено питання
виключної компетенції районних рад.

Відповідно до ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада
приймає нормативно-правові та інші
акти у формі рішень лише у межах своїх
повноважень. Акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або Законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Правовий статус депутата сільської,
селищної, міської, районної у місті,
районної, обласної ради як
представника інтересів територіальної
громади, виборців свого виборчого
округу та рівноправного члена місцевої
ради, гарантії депутатської діяльності
та порядок відкликання депутата
місцевої ради встановлює Закон України
"Про статус депутатів місцевих рад" від
11.07.2002 р. № 93-IV (далі - Закон № 93-IV).

Приписами ст. 11 цього Закону визначено,
що при здійсненні депутатських
повноважень депутат місцевої ради має
право, в т.ч. на депутатське звернення,
депутатський запит, депутатське
запитання.

Відповідно до ст. 13 Закону № 93-IV
депутатське звернення - викладена в
письмовій формі вимога депутата
місцевої ради з питань, пов'язаних з
його депутатською діяльністю, до
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, а також керівників
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, здійснити певні дії,
вжити заходів чи дати офіційне
роз'яснення з питань, віднесених до їх
компетенції.

Разом з тим, ст. 21 Закону № 93-IV
визначено, що депутатський запит - це
підтримана радою вимога депутата
місцевої ради до посадових осіб ради та
її органів, сільського, селищного,
міського голови, керівників
підприємств, установ і організацій
незалежно від форми власності, які
розташовані або зареєстровані на
відповідній території, а депутата
міської (міста обласного значення),
районної, обласної ради - також до
голови місцевої державної
адміністрації, його заступників,
керівників відділів і управлінь з
питань, які віднесені до відання ради.
Депутатське запитання - це засіб
одержання депутатом місцевої ради
інформації або роз'яснення з тієї чи
іншої проблеми.

Аналізуючи вищезазначені норми суд,
приходить до висновку, що депутатське
звернення може бути подано депутатом
(депутатами) з питань, які відносяться
до віданння ради, і в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, колективно ж може бути подано
лише депутатський запит підтриманий
відповідною радою.

Згідно приписів ч. 9 та 14 ст. 46 Закону №
280/97-ВР рішення про скликання сесії ради
відповідно до частин четвертої, шостої
та восьмої цієї статті доводиться до
відома депутатів і населення не пізніш
як за 10 днів до сесії, а у виняткових
випадках - не пізніш як за день до сесії
із зазначенням часу скликання, місця
проведення та питань, які
передбачається внести на розгляд ради.
Порядок проведення скликання чергової
та позачергової сесії ради,
призначення пленарних засідань ради,
підготовки і розгляду питань на
пленарних засіданнях, прийняття рішень
ради про затвердження порядку денного
сесії та з інших процедурних питань, а
також порядок роботи сесії
визначаються регламентом ради, з
урахуванням вимог Закону України "Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності". До прийняття регламенту
ради чергового скликання
застосовується регламент ради, що діяв
у попередньому скликанні.

Статтею 46 Закону № 280/97-ВР встановлено,
що сесії ради скликаються: сільської,
селищної, міської - відповідно
сільським, селищним, міським головою;
районної у місті, районної, обласної -
головою відповідної ради. У разі
немотивованої відмови сільського,
селищного, міського голови, голови
районної у місті, районної, обласної
ради або неможливості його скликати
сесію ради сесія скликається:
сільської, селищної, міської ради -
секретарем сільської, селищної,
міської ради; районної у місті,
районної, обласної ради - відповідно
заступником голови районної у місті,
районної ради чи першим заступником,
заступником голови обласної ради.

Крім того, п. 2.1.3 Регламенту Вижницької
районної ради, затвердженого рішенням
ІІ сесії VІ скликання районної ради №
19-2/10 від 02.12.2010 р., передбачено, що
позачергові сесії ради скликаються
також за пропозицією не менш як 1/3
депутатів від загального складу рад
або голови районної державної
адміністрації. Мотивовані пропозиції
про скликання позачергової сесії ради,
підписані ініціаторами подаються
голові ради із зазначенням переліку
питань, які пропонуються винести на
розгляд сесії ради із проектами рішень
з питань, розгляд яких пропонується. В
цьому випадку голова ради видає
розпорядження про скликання
позачергової сесії.

Судом встановлено, що встановлений
порядок скликання позачергової сесії
дотримано не було, оскільки
розпорядження голови ради чи його
заступника про скликання позачергової
сесії не видавалось.

Окрім цього, в ході прийняття вище
вказаних рішень порушено положення
ст.ст. 3, 4 та 15 Закону України "Про доступ
до публічної інформації" щодо
обов'язкового попереднього
оприлюднення проектів рішень, що
підлягають обговоренню на сесії, за 20
робочих днів до дати їх розгляду.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України
та ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. На час вирішення
справи відповідач визнав позов у
повному обсязі, про що подав до суду
відповідну заяву.

Відповідно до ст. 112 та 136 КАС України
відповідач може визнати
адміністративний позов повністю або
частково протягом усього часу судового
розгляду. У разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова про задоволення
адміністративного позову.

За наведених вище обставин, суд приймає
визнання адміністративного позову
відповідачем, оскільки ці дії
відповідача не суперечать закону та не
порушують чиї-небудь права, свободи чи
інтереси.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про порушення відповідачем
вимог чинного законодавства та вважає,
що вимоги позивача є обґрунтованими,
відповідають обставинам справи та
наявним матеріалам, у зв'язку з чим
позов підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються. Тому судом
не вирішується питання про судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст. ст. 2, 70-72, 86, 94,
158, 160 - 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним дії Вижницької
районної ради щодо скликання
позачергової сесії районної ради,
включення до порядку денного XXIII
позачергової сесії VI скликання
Вижницької районної ради від 28.01.2014 р.
"Про визнання Народної Ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України",
"Про створення Народної Ради у
Вижницькому районі", "Про обрання
складу президії та виконкому Народної
Ради у Вижницькому районі", "Про
висловлювання недовіри та звільнення
із займаної посади заступника голови
районної ради Гайдука М.П.", "Про
звернення Президента України В.
Януковича стосовно
суспільно-політичної ситуації в
Україні" та організації голосування.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 10 лютого 2014 р.

Головуючий суддя

Левицький В.К.

Судді
Григораш
В.О.

Анісімов О.В.