Справа № 260/7500/13-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Трофименко
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
справа №260/7500/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І.А., Яманко В.Г., Казначеєва
Е.Г.,

Секретар судового засідання Карабан
Т.М.

За участі представника позивача ОСОБА_4
(на підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5 на постанову
Ленінського районного суду м. Донецька
від 28 жовтня 2013 року у справі № 260/7500/13-а
за позовом ОСОБА_5 до Коктебельської
селищної ради про визнання
протиправним та скасування рішення
Коктебельської селищної ради та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Коктебельської
селищної ради, в якому просив визнати
незаконним та скасувати рішення
Коктебельської селищної ради від 20
червня 2013 року № 1740 «Про відмову в
наданні земельної ділянки гр.. України
ОСОБА_5», зобов'язати Коктебельську
селищну раду повторно розглянути
клопотання ОСОБА_5 від 27 травня 2013 року
та прийняти рішення про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтованою площею 0,15 га для
надання безкоштовно у власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (а.с. 2-6).

Постановою Ленінського районного суду
м. Донецька від 28 жовтня 2013 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_5 до Коктебельської селищної
ради про визнання протиправним та
скасування рішення Коктебельської
селищної ради та зобов'язання вчинити
дії відмовлено (а.с. 48-51).

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (а.с. 63-66).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції не в повній мірі з'ясував усі
обставини прийняття відповідачем
рішення № 1740 від 20 червня 2013 року. В
оскаржуваному судовому рішенні суд
належним чином не перевірив
оскаржуване рішення ради щодо
відповідності усім зазначеним вимогам
передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України.

Апелянт наголошує на тому, що в
адміністративному позові доказував, що
затребувана земельна ділянка, що
зазначена на графічних матеріалах
доволі точно, її можна легко
ідентифікувати, й відповідно селищною
радою можна зробити висновок, щодо
відповідності місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Апелянт вказує на те, що суд першої
інстанції неправильно застосовує
норми Порядку по відношенню до
вказаного вище графічного матеріалу.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої
інстанції не дав належної оцінки
доказу, а саме: матеріалу, який має
назву "Графічні матеріали
(ортофотоплани) щодо відведення
земельної ділянки у власність гр.
ОСОБА_5 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) смт. Коктебель,
Автономна Республіка Крим" .

Також, на думку апелянт, суд першої
інстанції помилково застосував норму
матеріального права (ч. 1 ст.79 ЗК
України) щодо визначення земельної
ділянки на графічному матеріалі.
Апелянт вказує на те, що відповідач не
навів жодного посилання на нормативний
акт, в якому містяться вимоги до
графічних матеріалів, які необхідно
додавати до клопотання.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що взагалі відсутня
можливість отримання позивачем
графічних матеріалів (викопіювання) в
уповноважених державних органах -
селищній раді смт. Коктебель,
управлінні Держземагенства,
Департаменті архітектури,
містобудування та земельних відносин.
Отже відповідач ніяк не довів, що його
рішення від 20 червня 2013 року № 1740 про
відмову у наданні земельної ділянки
ґрунтується на вимогах закону, а також
що подані позивачем документи, зокрема
графічні матеріали не відповідають
вимогам закону чи будь-якого
нормативного акту.

В судовому засіданні апелянт доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
її задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
судове рішення яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, надіслали
клопотання про розгляд справи у їх
відсутність.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195
Кодексу адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Вислухавши пояснення
представника апелянта, дослідивши
письмові матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила наступне.

Відповідно до матеріалів справи, 27
травня 2013 року позивач надіслала
клопотання про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
передачі їй безоплатно у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Орієнтовна площа земельної
ділянки була вказана 0,15 гектара. До
зазначеного клопотання було додано:
копія паспорту та ідентифікаційного
номеру; викопіювання з кадастрової
карти Державного земельного кадастру з
позначенням червоним чотирикутником
місце розташування земельної ділянки;
графічні матеріали (ортофотоплани) з
позначенням червоним чотирикутником
місце розташування земельної ділянки в
смт. Коктебель, Автономна Республіка
Крим (а.с.8-15).

В матеріалах справи міститься
відповідь виконавчого комітету
Коктебельської селищної ради від 01
червня 2013 року №2172 на звернення
позивача від 27 травня 2013 року, в якому
вказано, що з наданого матеріалу
неможливо встановити конкретне
місцерозташування запитуємої ОСОБА_5
земельної ділянки, що робить
неможливим надання достовірної
інформації щодо прийняття
Коктебельською селищною радою рішення
відносно передачі вказаної ОСОБА_5, на
графічному матеріалі, земельної
ділянки у приватну власність, в оренду
чи постійне використання, рішення про
узгодження на виготовлення технічної
документації земельної ділянки,
рішення про узгодження на розробку
проекту землеустрою щодо відводу
земельної ділянки. Згідно з відомостей
виконавчого комітету Коктебельської
селищної ради у вказаному на
графічному матеріалі районі
проводились відведення земельних
ділянок (а.с. 14, 16).

20 червня 2013 року Коктебельська селищна
рада на пленарному засіданні 45-ої сесії
6 скликання прийняла рішення за № 1740
про відмову у наданні земельної
ділянки, посилаючись на те, що з
наданого гр. ОСОБА_5 графічного
матеріалу неможливо встановити
відповідність місцезнаходження
запитуємої земельної ділянки вимогам
законів, прийнятих у відповідності з
ними нормативно-правовими актами та
містобудівельної документації, у
зв'язку з чим надати узгодження на
розробку проекту землеустрою щодо
відводу земельної ділянки не надається
можливим (а.с. 12-13).

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Статтею 73 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» встановлено,
що акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу
України передбачено, що відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 118 Земельного
кодексу України відмова органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду. У разі відмови
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування у передачі
земельної ділянки у власність або
залишення заяви без розгляду питання
вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
Державний земельний кадастр - єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

При цьому ст. 6 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
встановлено, що ведення та
адміністрування Державного земельного
кадастру забезпечуються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
державний земельний кадастр"
кадастрова карта (план) ведеться для
актуалізованого відображення у часі
об'єктів Державного земельного
кадастру у межах кадастрового
кварталу, кадастрової зони, у цілому в
межах території
адміністративно-територіальної
одиниці (село, селище, місто, район,
область, Автономна Республіка Крим).

Кадастрова карта (план) ведеться в
електронній (цифровій) формі.

Зміст та вимоги щодо відображення
інформації на кадастровій карті (плані)
встановлюються «Порядком ведення
Державного земельного кадастру»
затвердженого постановою КМУ від 17
жовтня 2012 року № 1051.

Викопіювання з кадастрової карти
(плану) може бути надане фізичним та
юридичним особам. Порядок надання
такого викопіювання встановлюється
Порядком ведення Державного
земельного кадастру.

Пунктами 46-48 вищевказаного Порядку
передбачено, що з метою надання
фізичним та юридичним особам
актуальної картографічної інформації
про об'єкти Державного земельного
кадастру згідно з пунктами 162 - 199 цього
Порядку виготовляється викопіювання з
кадастрової карти (плану) та іншої
картографічної документації
Державного земельного кадастру за
формою згідно з додатком 7.

Викопіювання виготовляється в
масштабі, який забезпечує чітке
відображення усіх елементів
картографічної основи Державного
земельного кадастру та відображених на
ній відомостей Державного земельного
кадастру.

Вид картографічної основи та перелік
відомостей Державного земельного
кадастру, які відображаються на
викопіюванні, визначаються фізичними
та юридичними особами під час подання
згідно з пунктами 162 - 199 цього Порядку
заяви про отримання викопіювання.

Судова колегія звертає увагу, що
позивач звернувся з клопотанням до
Коктебельскої селищної ради щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки, до якого було додано графічний
матеріал з назвою "Викопіювання з
кадастрової карти державного
земельного кадастру смт. Коктебель,
Автономна Республіка Крим", який
сформований та підписаний самою
позивачкою, що не відповідає
вищенаведеним положенням Закону
України "Про державний земельний
кадастр" та Порядку ведення Державного
земельного кадастру.

В судовому засіданні апелянт наполягав
на тому, що відповідно до п. 163 п.п.3
Порядку, користування відомостями
Державного земельного кадастру може
здійснюватися також шляхом: пошуку,
перегляду, копіювання та роздрукування
відомостей, оприлюднених на офіційному
веб-сайті Держземагенства, що і було
зроблено на думку позивача.

Судова колегія не приймає вказані
доводи позивача, оскільки
пересвідчитися в тому, що графічний
матеріал роздруковано саме з
офіційного веб-сайту Держземагенства в
установленому законом порядку не має
можливості оскільки він не засвідчений
належним чином.

Крім того, відповідно до п.п.2 п.163
Порядку, користування відомостями
Державного земельного кадастру може
також здійснюватися шляхом отримання
засвідчених копій документів
державного земельного кадастру та
витягів з них, що є обов'язком
Держземагенства.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовних вимог,
оскільки згідно вимог чинного
законодавства Коктебельська селищна
рада повинна розглядати питання щодо
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення конкретно
визначеної земельної ділянки з певними
межами, місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами,
відомостями щодо ії категорії, форми
власності та інше.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції. В судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на постанову Ленінського
районного суду м.Донецька від 28 жовтня
2013 року у справі № 260/7500/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду м.Донецька від 28 жовтня 2013 року у
справі № 260/7500/13-а-залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 07 лютого 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв