Справа № 812/10304/13-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
справа №812/10304/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромедіаправо" на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року у справі № 812/10304/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромедіаправо" до
Луганської митниці Міндоходів про
визнання незаконними та скасування
карток відмови №702150502/2013/00017 та
№702150502/2013/00018 від 01.12.2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
"Євромедіаправо" звернулося до суду з
позовом до Луганської митниці
Міндоходів, яким просило:

- визнати незаконною та скасувати
картку відмови № 702150502/2013/00017 від 01.12.2013,
як таку, що мотивована з невірним
застосуванням норм діючого
законодавства, при аналізі, наданих
позивачем відповідачеві при перетині
кордону 01.12.2013, а саме: заяви від 01.12.2013
про вивезення з України однієї пачки
газетного паперу; заяви від 01.12.2013 про
ввезення в Україну однієї пачки
газетного паперу; копії свідоцтва про
реєстрацію газети «Правозахист»; копії
витягу зі статуту ТОВ
«Євромедіаправо»; копії картки обліку
ТОВ «Євромедіаправо», як суб'єкта ЗЕД;
копії накладної на придбання газетного
паперу на суму 142 грн.; акту
приймання-передавання автомобіля Volvo
S-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер FZZ596 та відповідного наказу ЗАТ
«Білевро» № 97; копії наказу ТОВ
«Євромедіаправо» № 28-UG від 25.09.2013; копії
заяви № 7/01/12 від 01.12.2013;

- визнати незаконними дії відповідача
щодо незаконної заборони позивачеві
здійснити міжнародне переміщення його
майна (газетного паперу) в пішому
порядку за межі митної території
України в комерційних цілях та щодо
втручання цим відповідача в комерційну
(господарську) діяльність позивача,
шляхом надання картки відмови №
702150502/2013/00017;

- визнати незаконною та скасувати
картку відмови № 702150502/2013/00018 від 01.12.2013,
як таку, що мотивована з невірним
застосуванням норм діючого
законодавства, при аналізі, наданих
позивачем відповідачеві при перетині
кордону 01.12.2013 на службовому
автомобілі, а саме: заяви від 01.12.2013 про
вивезення з України однієї пачки
газетного паперу; заяви від 01.12.2013 про
ввезення в Україну однієї пачки
газетного паперу; копії свідоцтва про
реєстрацію газети «Правозахист»; копії
витягу зі статуту ТОВ
«Євромедіаправо»; копії картки обліку
ТОВ «Євромедіаправо», як суб'єкта ЗЕД;
копії накладної на придбання газетного
паперу на суму 142 грн.; акту
приймання-передавання автомобіля Volvo
S-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер FZZ596 та відповідного наказу ЗАТ
«Білевро» № 97; копії наказу ТОВ
«Євромедіаправо» № 28-UG від 25.09.2013; копії
заяви № 7/01/12 від 01.12.2013; міжнародної
накладної CMR від 01.12.2013; подорожнього
листа на автомобіль серії МАБ № 724416;
реєстраційних документів на
автомобіль Volvo S-40, 2007 року випуску,
реєстраційний номер FZZ596;

- визнати незаконними дії відповідача
щодо незаконної заборони позивачеві
здійснити міжнародне перевезення його
майна (газетного паперу), шляхом
зворотного ввезення (реімпорту) цього
товару на митну територію України в
комерційних цілях на автомобілі Volvo S-40,
2007 року випуску, реєстраційний номер
FZZ596, та щодо втручання цим відповідача
в комерційну (господарську) діяльність
позивача, шляхом надання картки
відмови № 702150502/2013/00018;

- зобов'язати відповідача перепустити
на митну територію України
транспортний засіб Volvo S-40 FZZ596 на
підставі наданих на кордоні 01.12.2013
позивачем відповідачеві комплекту
документів, а саме: заяви від 01.12.2013 про
вивезення з України однієї пачки
газетного паперу; заяви від 01.12.2013 про
ввезення в Україну однієї пачки
газетного паперу; копії свідоцтва про
реєстрацію газети «Правозахист»; копії
витягу зі статуту ТОВ
«Євромедіаправо»; копії картки обліку
ТОВ «Євромедіаправо», як суб'єкта ЗЕД;
копії накладної на придбання газетного
паперу на суму 142 грн.; акту
приймання-передавання автомобіля Volvo
S-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер FZZ596 та відповідного наказу ЗАТ
«Білевро» № 97; копії наказу ТОВ
«Євромедіаправо» № 28-UG від 25.09.2013; копії
заяви № 7/01/12 від 01.12.2013; міжнародної
накладної CMR від 01.12.2013; подорожнього
листа на автомобіль серії МАБ № 724416;
реєстраційних документів на
автомобіль Volvo S-40, 2007 року випуску,
реєстраційний номер FZZ596, як
транспортний засіб комерційного
використання в митному режимі
тимчасового ввезення терміном на один
рік, згідно норм Стамбульської
конвенції;

- зобов'язати відповідача внести у
відповідний реєстр ЄАІС ДМСУ дані про
транспортний засіб Volvo S-40 FZZ596, як
транспортний засіб комерційного
використання в митному режимі
тимчасового ввезення, на підставі
наданих позивачем на кордоні 01.12.2013
комплекту документів, а саме: заяви від
01.12.2013 про вивезення з України однієї
пачки газетного паперу; заяви від 01.12.2013
про ввезення в Україну однієї пачки
газетного паперу; копії свідоцтва про
реєстрацію газети «Правозахист»; копії
витягу зі статуту ТОВ
«Євромедіаправо»; копії картки обліку
ТОВ «Євромедіаправо», як суб'єкта ЗЕД;
копії накладної на придбання газетного
паперу на суму 142 грн.; акту
приймання-передавання автомобіля Volvo
S-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер FZZ596 та відповідного наказу ЗАТ
«Білевро» № 97; копії наказу ТОВ
«Євромедіаправо» № 28-UG від 25.09.2013; копії
заяви № 7/01/12 від 01.12.2013; міжнародної
накладної CMR від 01.12.2013; подорожнього
листа на автомобіль серії МАБ № 724416;
реєстраційних документів на
автомобіль Volvo S-40, 2007 року випуску,
реєстраційний номер FZZ596;

- відповідно до ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства (далі -
КАС) України зобов'язати відповідача
надати суду звіт про виконання
судового рішення;

- судові витрати у вигляді судового
збору на суму 34,45 грн. та 34,47 грн., а також
витрат на правову допомогу у розмірі
2000,00 грн. стягнути з відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що 01.12.2013
уповноваженою особою ТОВ
«Євромедіаправо» в комерційних цілях
підприємства вчинено намагання
здійснити міжнародне переміщення
товару - пачки газетного паперу для
огляду російськими виробниками
типографської продукції з митою
вирішення питання про можливість
співробітництва. Посадова особа
позивача планувала спочатку у пішому
порядку перемістити український товар
за межі митної території України, а
потім зворотно ввезти цей товар на
транспортному засобі засновника
позивача у відповідності до положень
його статуту.

На митному пості «Ізварино» позивачем
до митного оформлення було надано
товар та комплект документів, зокрема
заяву № 7/01/12 від 01.12.2013, у якій було
зазначено, що товариство має намір
тимчасового вивезення товару та
зворотного ввезення в Україну
газетного паперу для виробничих потреб
газети «Правозахист». Також з
комерційною метою товариство має намір
використовувати в безоплатних
міжнародних перевезеннях іноземний
транспортний засіб Volvo S-40, 2007 року
випуску, реєстраційний номер FZZ596, що
належить іноземній юридичній особі ЗАТ
«Білевро» (Литва), перевозячи на ньому
до різних типографій Росії та України
газетний папір, що є власністю ТОВ
«Євромедіаправо», та вартість якого
менше 100 євро.

Товар через митний кордон не
перепущено, про що складено картку
відмови № 702150502/2013/00017 від 01.12.2013 із
зазначенням причини відмови:
оформлення за місцем акредитації
підприємства, з наданням документів, що
підтверджують мету тимчасового
вивезення.

Позивач вважає, що відповідач не мав
законних підстав для складання такої
картки відмови.

Після того, як представник позивача був
затриманий працівниками митниці на
кордоні більш ніж на 5 годин, зустріч з
контрагентами позивача не відбулася. У
зв'язку з чим представник товариства
завантажив товар в транспортний засіб
засновника позивача - Volvo S-40, 2007 року
випуску, реєстраційний номер FZZ596, який
протягом кількох місяців стояв за
межами митної території України,
заїхав на митну територію України та
намагався оформити товар в режимі
реімпорту.

Позивачу відмовлено в оформленні
товару в режимі реімпорту, про що
складено картку відмови № 702150502/2013/00018
від 01.12.2013 із зазначенням причини
відмови: відсутність відмітки
російської сторони. З такою відмовою
позивач не згоден, оскільки саме на
очах цих же митників ОСОБА_2 сів в
автомобіль, що майже три місяці стояв
перед кордоном, та заїхав з тим же
папером, про що надав пояснення і
комплект супровідних документів, який,
на думку позивача, вичерпно
характеризує ці події, як комерційне
використання автомобілю іноземного
підприємства, на якому здійснюється
безоплатне міжнародне комерційне
перевезення товарів (вантажів).

Крім того, позивач зауважує, що ТОВ
«Євромедіаправо», як українське
підприємство з іноземними
інвестиціями у вигляді права
користування автомобілями на
литовській реєстрації, в комерційних
цілях створив та зареєстрував засіб
масової інформації - газету
«Правозахист». При цьому, з метою
ведення перемов з російськими
видавництвами щодо розміщення заказу
на роздруківку газети, позивач взяв із
собою для огляду в Росії газетний
папір, бо будь-яка типографія
зобов'язує замовників спочатку
надавати зразки паперового носія у
тому вигляді та упаковці, які будуть
надаватися для тиражування у разі
укладення відповідної угоди, про що
позивачем неодноразово наголошувалося
відповідачу. Тобто, позивач як
засновник ЗМІ мав необхідність
перевезення на литовському автомобілі
одного з литовських засновників
зразків газетного паперу, для
укладення угод щодо надання
типографських послуг з боку
російських, литовських та українських
типографій та видавництв.

При цьому, враховуючи, що цей папір є
власністю самого українського
підприємства, яке для своїх виробничих
потреб здійснює міжнародне
перевезення свого майна, позивач
вважає, що ніяких декларацій, CMR, тощо
складати та подавати митному органу не
потребується, з огляду на те, що товар
не заявлявся для відчуження в режимі
імпорту - експорту. Разом з тим,
необхідний пакет документів був
наданий до митного оформлення.

Також, позивач зауважує, що ним
здійснено намагання тимчасово ввезти
саме транспортний засіб, а не папір, а
отже, саме питання тимчасового
ввезення транспортного засобу стало
ключовим 01.12.2013 на митному пункті
«Ізварино». І саме розбіжність
поглядів по цьому питанню, на думку
позивача, стала підставою для надання
карток відмови із обґрунтування
відмови, яка не відповідає дійсності,
оскільки мета, як вивезення, так і
повернення була чітко визначена у
супровідних документах.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2013
року у задоволенні позову було
відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, ТОВ
"Євромедіаправо" подало апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову місцевого суду
скасувати та прийняти нову, якою позов
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначено доводи, аналогічні позовній
заяві.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідачем висловлено згоду з
висновками місцевого суду та прохання
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
КАС України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

01 грудня 2013 року керівник ТОВ
«Євромедіаправо» ОСОБА_2 у пішому
порядку перетинав кордон України в
пункті пропуску «Ізварине».

До митного оформлення ОСОБА_2 митному
органу надано заяву від 01.12.2013 № 14 про
намір оформити в митному режимі
«тимчасове вивезення» товар - газетний
папір в аркушах вагою 7 кг., вартістю 71,00
грн. (а.с.9).

Разом із заявою подано такі документи:

- картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами UA4 (а.с.14-15);

- витяг зі статуту ТОВ «Євромедіаправо»
(а.с.12-13);

- заяву № 7/01/12 від 01.12.2013 (а.с.21);

- попереднє повідомлення від 25.09.2013 № 43
(а.с.31-32);

- міжнародну товаротранспортну
накладну (CMR) від 01.12.2013 (а.с.23);

- виписку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № 341261 (а.с.62);

- наказ ТОВ «Євромедіаправо» № 28-UG від
25.09.2013 (а.с.19-20);

- накладну від 02.08.2013 № 17 (а.с.16).

Митним постом «Ізварине» за
результатами перевірки заяви та
наданих до неї документів відмовлено у
пропуску через митний кордон України
товарів, про що складено картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 702150502/2013/00017
від 01.12.2013 (а.с.29).

Вивченням зазначеної картки відмови
встановлено, що у пропуску через митний
кордон України товарів відмовлено з
таких причин: директор ТОВ
«Євромедіаправо» надав документи на
вантаж - газетний папір, вагою 7 кг.,
вартістю 71,00 грн. для поміщення його в
митний режим «тимчасове вивезення».
Умови поміщення зазначеного вантажу в
митному режимі тимчасового вивезення
не виконуються, а саме - відсутність
документів, що підтверджують мету
тимчасового вивезення і зобов'язання
про реімпорт товару.

Також, у картці відмови роз'яснено
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: проведення митного
оформлення за місцем акредитації
підприємства, з наданням документів, що
підтверджують мету тимчасового
вивезення.

Після складання картки відмови №
702150502/2013/00017 від 01.12.2013, представник
позивача перемістив газетний папір
через митний кордон України, як
громадянин у відповідності до ст. 371 МК
України.

Крім того, 01 грудня 2013 року до зони
митного контролю з боку Росії по
червоному коридору прибув автомобіль
Volvo S-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер FZZ596, під керуванням ОСОБА_2, який
подав до митного контролю заяву від
01.12.2013 № 16 на проведення оформлення
товару - газетний папір в аркушах, вагою
7 кг., вартістю 71,00 грн. в режимі
«зворотне ввезення» (а.с.10).

Разом із заявою подано такі документи:

- картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами UA4 (а.с.14-15);

- витяг зі статуту ТОВ «Євромедіаправо»
(а.с.12-13);

- заяву № 7/01/12 від 01.12.2013 (а.с.21);

- попереднє повідомлення від 25.09.2013 № 43
(а.с.31-32);

- міжнародну товаротранспортну
накладну (CMR) від 01.12.2013 (а.с.22);

- виписку з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців № 341261 (а.с.62);

- наказ ТОВ «Євромедіаправо» № 28-UG від
25.09.2013 (а.с.19-20);

- накладну від 02.08.2013 № 17 (а.с.16);

- подорожній лист службового легкового
автомобіля серії МАБ № 724416 (а.с.24);

- свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу - автомобіль Volvo
S-40, 2007 року випуску, реєстраційний
номер FZZ596 (а.с.25);

- контрольний талон серії ААЦ № 618271
(а.с.80).

Митним постом «Ізварине» за
результатами перевірки заяви та
наданих до неї документів відмовлено у
пропуску через митний кордон України
товарів, про що складено картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 702150502/2013/00018
від 01.12.2013 (а.с.30).

Вивченням зазначеної картки відмови
встановлено, що у пропуску через митний
кордон України товарів відмовлено з
таких причин: директор ТОВ
«Євромедіаправо» ОСОБА_2 надав до
митного контролю документи для митного
оформлення в режимі зворотне ввезення
вантажу - папір газетний в аркушах,
вагою 7 кг., вартістю 71,00 грн. При
вивченні документів встановлено, що
умови поміщення товару в митний режим
реімпорту відсутні. Будь-яких відміток
про вивезення газетного паперу в
режимі тимчасового вивезення немає,
так само як і відміток митного органу
Росії про знаходження товару на
території Росії в митному режимі
переробки або знаходилися на території
Росії у інших митних режимах.

Також, у картці відмови роз'яснено
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення: надати документи, що
підтверджують знаходження товару в
митному режимі реімпорту.

Після складання картки відмови №
702150502/2013/00018 від 01.12.2013, представник
позивача в'їхав на митну територію
України на автомобілі Volvo S-40, 2007 року
випуску, реєстраційний номер FZZ596, в
режимі транзит для особистого
користування та перемістив газетний
папір через митний кордон України, як
громадянин у відповідності до ст. 371
Митного кодексу (далі - МК) України.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог,
оцінюючи обґрунтованість заперечень
відповідача, суд виходить з такого.

Основні терміни і поняття визначено у
ст. 4 МК України:

- митне оформлення - виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення (п.23 ч.1);

- митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своїх повноважень з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку (п.24 ч.1);

- митні правила - встановлений цим
Кодексом та іншими актами
законодавства України порядок
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
пред'явлення їх митним органам для
проведення митного контролю та митного
оформлення, а також здійснення
операцій з товарами, що перебувають під
митним контролем, або контроль за якими
покладено на митні органи цим Кодексом
та іншими законами України (п.28 ч.1);

- транспортні засоби комерційного
призначення - будь-яке судно (у тому
числі самохідні та несамохідні ліхтери
та баржі, а також судна на підводних
крилах), судно на повітряній подушці,
повітряне судно, автотранспортний
засіб (моторні транспортні засоби,
причепи, напівпричепи) чи рухомий склад
залізниці, що використовуються в
міжнародних перевезеннях для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
разом з їхніми звичайними запасними
частинами, приладдям та устаткуванням,
а також мастилами та паливом, що
містяться в їхніх звичайних баках
упродовж їхнього транспортування
разом із транспортними засобами
комерційного призначення (п.59 ч.1);

- транспортні засоби особистого
користування - наземні транспортні
засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704
(загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно
з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної
позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі
засоби та повітряні судна, що
зареєстровані на території
відповідної країни, перебувають у
власності або тимчасовому
користуванні відповідного громадянина
та ввозяться або вивозяться цим
громадянином у кількості не більше
однієї одиниці на кожну товарну
позицію виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно
(п.60 ч.1).

Умови поміщення товарів у митний режим
тимчасового вивезення визначено
главою 19 МК України.

Відповідно ч.1 ст. 113 МК України
тимчасове вивезення - це митний режим,
відповідно до якого українські товари
або транспортні засоби комерційного
призначення вивозяться за межі митної
території України з умовним повним
звільненням від оподаткування митними
платежами та без застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності і
підлягають реімпорту до завершення
встановленого строку без будь-яких
змін, за винятком звичайного зносу в
результаті їх використання.

Частиною третьою статті 114 МК України
визначено, що орган доходів і зборів, що
здійснює випуск товарів, транспортних
засобів комерційного призначення у
митному режимі тимчасового вивезення,
повинен пересвідчитися у можливості
ідентифікації цих товарів,
транспортних засобів при їх реімпорті.

Для поміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення у
митний режим тимчасового вивезення
особа, відповідальна за дотримання
митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що
здійснює випуск товарів, транспортних
засобів комерційного призначення у
режимі тимчасового вивезення,
документи на такі товари, транспортні
засоби, що підтверджують мету їх
тимчасового вивезення;

2) у випадках, передбачених
законодавством, надати органу доходів
і зборів зобов'язання про реімпорт
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, які
тимчасово вивозяться, у строки,
встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл
відповідного компетентного органу на
тимчасове вивезення товарів, якщо
отримання такого дозволу передбачено
законодавством (ч.6 ст. 114 МК України).

Як вбачається з картки відмови №
702150502/2013/00017 від 01.12.2013, підставою для
відмови у пропуску товару через митний
кордон стала відсутність документів,
що підтверджують мету тимчасового
вивезення і зобов'язання про реімпорт
товару (а.с.29).

Представник позивача зауважував, що
мета тимчасового вивезення товару була
вказана у документах, поданих до
митного оформлення, а саме: у заяві № 14
від 01.12.2013, наказі ТОВ «Євромедіаправо»
№ 28-UG від 25.09.2013, заяві № 7/01/12 від 01.12.2013,
попередньому повідомленні № 43 від
25.09.2013, а саме - надання газетного паперу
для огляду російським видавництвам
(типографіям) для вирахування вартості
та надання послуг по тиражуванню
газети «Правозахист», що створена ТОВ
«Євромедіаправо».

Разом з тим, такі документи суд не
вважає належними та допустимими
доказами мети тимчасового вивезення
товару, з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.4 ст. 203 Цивільного
кодексу (далі - ЦК) України правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом.

Вимоги до письмової форми правочину
визначені ст. 207 ЦК України, а саме:

- правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телефонограмах, якими обмінялися
сторони. Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо воля
сторін виражена за допомогою
телетайпного, електронного або іншого
технічного засобу зв'язку (ч.1 ст. 207 ЦК
України);

- правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).
Правочин який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою (ч.2 ст. 207 ЦК
України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини між юридичними особами.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що належними доказами мети
тимчасового вивезення товару, у разі
укладення позивачем правочину, є
зовнішньоекономічний контракт або
договір з контрагентом, що знаходиться
за межами митної території України, до
якого такий товар мав бути направлений,
та в якому була б зазначена мета, з якою
поставляється товар, та у мови
поставки.

Таких договорів до митного оформлення
позивачем надано не було.

У разі існування наміру укласти
правочин з контрагентом, що
знаходиться за межами митної території
України, на думку суду, позивач мав
надати належні докази існування такого
наміру, як то: обмін листами, попередньо
укладений договір, пропозиції тощо.

До митного оформлення позивачем також
не було надано належних доказів на
підтвердження наміру укладення
зовнішньоекономічного контракту чи
договору.

За таких обставин суд погоджується з
доводами представника відповідача, що
пакет документів, наданий до митного
оформлення, не підтверджує мету
тимчасового вивезення товару.

Також суд зауважує, що дослідженням
міжнародної товаротранспортної
накладної (CMR) від 01.12.2013 встановлено
збіг відправника та отримувача товару -
ТОВ «Євромедіаправо» (м. Луганськ, вул.
Коцюбинського, 19а/28), що вказує на те, що
товар взагалі не мав переміщуватися
через митний кордон України (а.с.23).

Крім того, судом встановлено, що
позивачем у порушення вимог ст. 114 МК
України також не було надано до митного
оформлення зобов'язання про реімпорт
товару, яке тимчасово ввозиться.

Посилання представника відповідача на
те, що оглядом товару встановлено
відсутність позначок, що вказують на
папір, як на український товар,
відсутність маркування, упаковки, що
унеможливлює його ідентифікацію при
реімпорті, як на підставу складання
картки відмови, суд вважає
необґрунтованими, оскільки таку
причину не зазначено у картці відмови.

Разом з тим, оскільки позивачем до
митного оформлення товару не подано
документи, що підтверджують мету
тимчасового вивезення такого товару та
зобов'язання про реімпорт товару, судом
встановлено, що відповідачем картка
відмови № 702150502/2013/00017 від 01.12.2013
складена законно та обґрунтовано, а,
відтак, у суду відсутні підстави для її
скасування.

Що стосується позовних вимог щодо
визнання незаконною та скасування
картки відмови № 702150502/2013/00018 від 01.12.2013,
суд зазначає таке.

Умови поміщення товарів у митний режим
реімпорту визначено главою 14 МК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 МК України
реімпорт - це митний режим, відповідно
до якого товари, що були вивезені або
оформлені для вивезення за межі митної
території України, випускаються у
вільний обіг на митній території
України зі звільненням від сплати
митних платежів, встановлених законами
України на імпорт цих товарів, та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

У митний режим реімпорту можуть бути
поміщені товари, які:

1) були вивезені за межі митної
території України у митному режимі
тимчасового вивезення та ввозяться на
цю територію до завершення строку дії
цього митного режиму у тому самому
стані, в якому вони були вивезені, крім
природних змін їх якісних та/або
кількісних характеристик за
нормальних умов транспортування та
зберігання, а також змін, що
допускаються у разі використання таких
товарів у митному режимі тимчасового
вивезення;

2) були вивезені за межі митної
території України у митному режимі
переробки за межами митної території
та ввозяться на цю територію до
завершення строку дії цього митного
режиму у тому самому стані, в якому вони
були вивезені, крім природних змін їх
якісних та/або кількісних
характеристик за нормальних умов
транспортування та зберігання;

3) були поміщені у митний режим експорту
(остаточного вивезення) і повертаються
особі, яка їх експортувала, у зв'язку з
невиконанням (неналежним виконанням)
умов зовнішньоекономічного договору,
згідно з яким ці товари поміщувалися у
митний режим експорту, або з інших
обставин, що перешкоджають виконанню
цього договору, якщо ці товари:

а) повертаються на митну територію
України у строк, що не перевищує шести
місяців з дати вивезення їх за межі
цієї території у митному режимі
експорту;

б) перебувають у такому самому стані, в
якому вони оформлені у митний режим
експорту, крім природних змін їх
якісних та/або кількісних
характеристик за нормальних умов
транспортування, зберігання та
використання (експлуатації), внаслідок
якого були виявлені недоліки, що
спричинили реімпорт товарів.

Як вбачається з картки відмови №
702150502/2013/00018 від 01.12.2013, підставою для
відмови у пропуску товару через митний
кордон стала відсутність документів
для митного оформлення в режимі
зворотне ввезення вантажу, оскільки
відсутні будь-які відмітки про
вивезення газетного паперу в режимі
тимчасового вивезення, відміток
митного органу Росії про знаходження
товару на території Росії в митному
режимі переробки або знаходилися на
території Росії у інших митних режимах.

Судом встановлено, що оскільки товар -
газетний папір в аркушах не був
поміщений в митний режим тимчасового
вивезення з митної території України,
що підтверджено карткою відмови №
702150502/2013/00017 від 01.12.2013, то, відповідно,
такий товар не міг бути поміщений в
митному режимі реімпорту.

За таких обставин судом встановлено, що
відповідачем картка відмови №
702150502/2013/000187 від 01.12.2013 складена законно
та обґрунтовано, а, відтак, у суду
відсутні підстави для її скасування.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що метою вчинення
представником позивача дій щодо
переміщення газетного паперу через
митний кордон України було ввезення
транспортного засобу Volvo S-40, 2007 року
випуску, реєстраційний номер FZZ596, на
митну територію України, як
транспортного засобу комерційного
призначення в режимі тимчасового
ввезення, із застосуванням умовного
повного звільнення від оподаткування
митними платежами відповідно до
приписів Конвенції про тимчасове
ввезення (м. Стамбул 1990 рік).

З цього питання суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Умови тимчасового ввезення
транспортних засобів комерційного
призначення на митну територію України
визначено главою 18 МК України.

Відповідно до ч.1 ст. 103 МК України,
тимчасове ввезення - це митний режим,
відповідно до якого іноземні товари,
транспортні засоби комерційного
призначення ввозяться для конкретних
цілей на митну територію України з
умовним повним або частковим
звільненням від оподаткування митними
платежами та без застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності і
підлягають реекспорту до завершення
встановленого строку без будь-яких
змін, за винятком звичайного зносу в
результаті їх використання.

Для поміщення товарів у митний режим
тимчасового ввезення особа,
відповідальна за дотримання митного
режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що
здійснює випуск товарів, транспортних
засобів комерційного призначення у
режимі тимчасового ввезення, документи
на такі товари, транспортні засоби, що
підтверджують мету їх тимчасового
ввезення;

2) у випадках, передбачених
законодавством, надати органу доходів
і зборів зобов'язання про реекспорт
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, які
тимчасово ввозяться, у строки,
встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл
відповідного компетентного органу на
тимчасове ввезення товарів, якщо
отримання такого дозволу передбачено
законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до
статті 106 цього Кодексу або забезпечити
виконання зобов'язання із сплати
митних платежів відповідно до розділу X
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 105 МК України у
митний режим тимчасового ввезення з
умовним повним звільненням від
оподаткування митними платежами
поміщуються виключно товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, зазначені у статті 189
цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до
Конвенції про тимчасове ввезення (м.
Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених
цими Додатками, а також повітряні
судна, які ввозяться на митну територію
України українськими авіакомпаніями
за договорами оперативного лізингу.

Згідно ч.1 ст. 189 МК України транспортні
засоби комерційного призначення, що
використовуються для переміщення
товарів та/або пасажирів через митний
кордон України, можуть тимчасово
ввозитися на митну територію України
без справляння митних платежів та без
застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Тимчасове ввезення транспортних
засобів комерційного призначення на
митну територію України допускається
за умови, що такі транспортні засоби не
використовуватимуться для внутрішніх
перевезень на митній території України
(ч.3 ст. 189 МК України).

Відповідно до ст. 9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно п.«b» ст.1 Додатка С до Конвенції
про тимчасове ввезення (далі -
Конвенція), до якої Україна приєдналась
відповідно до Закону України «Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення», комерційне
використання означає платне
перевезення осіб або промислове чи
комерційне платне або безоплатне
перевезення вантажів.

Пунктом «f» статті 1 Конвенції термін
«особа» означає як фізичну, так і
юридичну особу, якщо інше не
передбачене контекстом.

Умови здійснення міжнародних
перевезень вантажів та пасажирів
(багажу) регламентовано Конвенцію про
договір міжнародного дорожнього
перевезення вантажів (м. Женева, 1956 р.)
та Конвенцією про договір міжнародного
автомобільного перевезення пасажирів
та багажу (м. Женева 1973 р.), до яких
Україна приєдналась 01.08.2006 та 05.12.2004
відповідно.

Конвенція про договір міжнародного
дорожнього перевезення вантажів (м.
Женева, 1956 р.) застосовується до
будь-якого договору дорожнього
перевезення вантажів за винагороду з
використанням автомобілів, коли
вказані в договорі місце прийняття до
перевезення вантажу і місце,
передбачене для здачі вантажу,
знаходяться на території двох різних
країн, з яких принаймні одна являється
учасником Конвенції. Статтями 4 та 5
цієї Конвенції, передбачено, що договір
перевезення встановлюється накладною,
другий примірник якої супроводжує
вантаж.

Крім того, питання міжнародних
перевезень пасажирів і вантажів
врегульовано розділом IV Закону України
від 05.04.2001 № 2344-ІІІ «Про автомобільний
транспорт» (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до ст. 53 Закону № 2344-ІІІ:

- організацію міжнародних перевезень
пасажирів і вантажів здійснюють
перевізники відповідно до міжнародних
договорів України з питань міжнародних
автомобільних перевезень (ч.1 ст.53);

- до міжнародних перевезень пасажирів
та небезпечних вантажів допускаються
резиденти України, які мають досвід
роботи на внутрішніх перевезеннях на
договірних умовах не менше ніж три роки
(ч.2 ст.53);

- при виконанні міжнародних перевезень
вантажів резиденти України повинні
мати: дозволи іноземних країн, по
території яких буде здійснюватися
перевезення; ліцензійну картку в разі
здійснення перевезення небезпечних
вантажів; дозвіл щодо узгодження умов
та режимів перевезення в разі
перевищення вагових або габаритних
обмежень чи документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових
(габаритних) обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків; свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу; сертифікат
відповідності транспортного засобу
щодо безпеки руху та екологічної
безпеки вимогам країн, територією яких
буде здійснюватися перевезення, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України; документи на
вантаж (ч.3 ст.53);

- у транспортних засобах, що здійснюють
міжнародні перевезення пасажирів
та/або вантажів, установлюються і
використовуються контрольні пристрої -
тахографи (ч.6 ст.53).

Відповідно до ст. 9 Закону України від
01.07.2004 № 1955-ІV «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» (далі - Закон № 1955-ІV)
перевезення вантажів супроводжується
товарно-транспортними документами,
складеними мовою міжнародного
спілкування залежно від обраного виду
транспорту або державною мовою, якщо
вантажі перевозяться в Україні.

Таким документом при автомобільних
перевезеннях може бути міжнародна
автомобільна накладна (СМR).

Пунктом 1 частини першої статті 335 МК
України визначено перелік документів
та відомостей, які перевізник
(декларант, уповноважена ним особа)
надають митному органу при перевезені
товарів автомобільним транспортом:

а) документи на транспортний засіб,
зокрема ті, що містять відомості про
його державну реєстрацію (національну
належність);

б) транспортні (перевізні) документи
(міжнародні товаротранспортні
накладні);

в) визначений актами Всесвітнього
поштового союзу документ, що
супроводжує міжнародні поштові
відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності)
на товари, що перевозяться, які містять
відомості, зокрема, про найменування та
адресу перевізника, найменування
країни відправлення та країни
призначення товарів, найменування та
адреси відправника (або продавця) та
отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних
місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах)
або об'єм товарів (у метрах кубічних),
крім великогабаритних вантажів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
суд приходить до висновку, що визнання
автотранспортного засобу (у тому числі
легкового) як транспортного засобу
комерційного використання можливо
виключно за умови його використання
для платного перевезення осіб або
промислового чи комерційного платного
або безоплатного перевезення вантажів,
що повинно підтверджуватись: при
платному чи безоплатному промисловому
чи комерційному транспортуванні
товарів: товарно-транспортними
документами, зокрема міжнародною
автомобільною накладною (СМR).

Отже, враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що перевізник (як резидент
та і нерезидент) може тимчасово
в'їжджати на територію України на
транспортному засобі комерційного
призначення зі звільненням від
оподаткування і без застосування
гарантії за умови, що вказаний
транспортний засіб знаходиться у
власності (користуванні) юридичної
особи, яка зареєстрована на території
іншої держави, та використовується в
комерційних цілях (платне перевезення
осіб або промислове чи комерційне
платне або безоплатне перевезення
товарів).

При цьому особа, яка возить
транспортний засіб комерційного
призначення на митну територію
України, повинна мати:

- документи, що підтверджують
здійснення цією особою діяльності на
користь юридичної особи - власника
(користувача) транспортного засобу;

- належний дозвіл користувача права на
тимчасове ввезення транспортного
засобу;

- документи на транспортний засіб, що
підтверджують його реєстрацію в іншій
державі на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами України;

- документи на транспортний засіб, що
підтверджують мету його тимчасового
ввезення;

- документи, що підтверджують
комерційне використання транспортного
засобу.

Дослідженням документів, наданих
позивачем до митного оформлення, не
встановлено жодного документа, який би
підтверджував використання ТОВ
«Євромедіаправо» транспортного засобу
Volvo S-40, реєстраційний номер FZZ596, який
переміщувався через митний кордон
України 01.12.2013 під керуванням ОСОБА_2, у
комерційних цілях (платне перевезення
осіб або промислове чи комерційне
платне або безоплатне перевезення
товарів).

Дослідженням міжнародної
товаротранспортної накладної (CMR) від
01.12.2013 встановлено збіг відправника та
отримувача товару - ТОВ
«Євромедіаправо» (м. Луганськ, вул.
Коцюбинського, 19а/28) (а.с.22).

Отже, з тексту зазначеної накладної
встановлено, що особа замовника та
одержувача товару збігаються - ТОВ
«Євромедіаправо», з чого можна зробити
висновок, що позивачем здійснювалося
перевезення товару для власних потреб,
а не безоплатне міжнародне перевезення
товару.

З огляду на вищевикладене, згідно із
положеннями МК України та Конвенції,
транспортні засоби, які тимчасово
ввозяться на митну територію України в
службових цілях, а не для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
через митний кордон України, не
відносяться до транспортних засобів
комерційного призначення.

З урахуванням вищезазначеного, з
огляду на те, що позивачем жодних
документів, які б підтверджували
комерційне використання автомобіля Volvo
S-40, р.н. FZZ596, при перетині кордону
України, митному органу пред'явлено не
було, суд вважає, що даний транспортний
засіб правомірно не було визнано
посадовими особами митного посту
«Ізварине» в якості транспортного
засобу комерційного призначення.

Згідно з п.«а» ст.5 Додатка С до
Конвенції для того, щоб можна було
скористатись правами на пільги, що
надаються цим Додатком, транспортні
засоби комерційного використання
повинні бути зареєстрованими на
території, яка не є територією
тимчасового ввезення, на ім'я особи, яка
зареєстрована або постійно проживає за
межами території тимчасового ввезення,
і ввозитись та використовуватись
особами, які здійснюють свою
діяльність з такої території.

При цьому п.«а» ст.7 Додатка С до
Конвенції визначено, що незважаючи на
положення ст.5 цього Додатка,
транспортні засоби комерційного
використання можуть використовуватись
третіми особами, які мають належний
дозвіл користувача права на тимчасове
ввезення і які здійснюють свою
діяльність на користь останнього,
навіть якщо вони зареєстровані або
постійно проживають на території
тимчасового ввезення.

Вищевказані норми ст. 105 та ст. 189 МК
України та Конвенції стосовно надання
пільг в оподаткуванні митними
платежами при тимчасовому ввезенні
транспортних засобів можуть
застосовуватись виключно для
транспортних засобів комерційного
призначення (використання).

Відповідно до наданих документів
транспортний засіб Volvo S-40, р.н. FZZ596,
належить ЗАТ «Білевро» (Литва), та
переміщувався 01.12.2013 через митний
кордон України представником ТОВ
«Євромедіаправо», яке має належні
повноваження на тимчасове
користування цим автомобілем.

Оскільки транспортним засобом Volvo S-40,
р.н. FZZ596, 01.12.2013 не здійснено
комерційного перевезення товарів,
судом встановлено, що його
обґрунтовано віднесено відповідачем
до транспортного засобу особистого
користування, який перебуває у
тимчасовому користуванні ТОВ
«Євромедіаправо».

Крім того, суд вважає за необхідне
зауважити, що у наказі ТОВ
«Євромедіаправо» № 28-UG від 25.09.2013
зазначено про здійснення безоплатного
міжнародного перевезення за допомогою
транспортного засобу однієї пачки
газетного паперу, що належить згідно
накладної № 17 від 02.08.2013 ТОВ
«Євромедіаправо», вартість якої
складає 71,00 грн., яке буде
використовуватися згідно вказаних
комерційних завдань, а саме - для показу
зразків закупленого паперового
матеріалу різними видавництвами
(типографіями) в Росії та Україні для
визначення можливості та вартості
видавництва та тиражування газети
«Правозахист», яка створена ТОВ
«Євромедіаправо» (а.с.19-20).

На думку суду, таке використання
транспортного засобу, з огляду на
положення ч.3 ст. 189 МК України, виключає
можливість тимчасового ввезення
транспортного засобу комерційного
призначення на митну територію
України, оскільки тимчасове ввезення
транспортного засобу комерційного
призначення на митну територію України
допускається за умови, що такий
транспортний засіб не
використовуватиметься для внутрішніх
перевезень на митній території
України.

Решта позовних вимог, на думку суду, є
похідними від вимог позивача щодо
визнання незаконними та скасування
карток відмови № 702150502/2013/00017 та №
702150502/2013/00018 від 01.12.2013, а відтак у їх
задоволенні слід також відмовити.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у судовому засіданні
доведено правомірність своїх дій та
прийнятих рішень, а тому у задоволенні
позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного судом
встановлено, що позовні вимоги є
необґрунтованим та безпідставним, а
адміністративний позов таким, що не
підлягає задоволенню повністю.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції обґрунтованими,
постанова місцевого суду ухвалена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, зміні або
скасуванню не підлягає, а апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Євромедіаправо" - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року у справі № 812/10304/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євромедіаправо" до
Луганської митниці Міндоходів про
визнання незаконними та скасування
карток відмови №702150502/2013/00017 та
№702150502/2013/00018 від 01.12.2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов