Справа № 813/886/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/886/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Бойко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою прокурора
Бродівського району Львівської
області до Попівецької сільської ради
Львівської області про визнання
неправомірними дій та скасування
рішення від 03.12.2013 року №229, -

встановив :

прокурор Бродівського району
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Попівецької сільської ради Львівської
області, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Попівецької сільської ради
Бродівського району Львівської
області ХХV сесії шостого
демократичного скликання від 03 грудня
2013 року № 229 «Про політичну ситуацію в
Україні»

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що при прийнятті
спірного рішення від 03.12.2013 року №886
«Про політичну ситуацію в Україні»
відповідач перевищив свої
повноваження, чим порушив вимоги ст.ст.
19, 34 Конституції України, ст.ст. 25, 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, з підстав, викладених в
позовній заяві. Просила позов
задовольнити повністю.

Відповідач подав на адресу суду заяву
(вх. №4388) згідно якої просить справу
слухати у відсутність представника
Попівецької сільської ради.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог та
заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, встановив
наступні фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини.

11 грудня 2013 року відбулося засідання
ХХV сесії шостого демократичного
скликання Попівецької сільської ради
на якому прийнято рішення №229 «Про
політичну ситуацію в Україні», згідно з
яким Попівецька сільська рада
вирішила:

1. Прийняти звернення до громади
Попівецької сільської ради, Верховної
ради України та держави Європейського
Союзу.

2. Оприлюднити рішення у сільських
засобах масової інформації.

«Звернення Попівецької сільської ради
до громади Попівецької сільської ради
Бродівського району, Верховної ради
України та державного Європейського
Союзу» - є додатком до рішення
сільської ради від 03.12.2013 року № 229. У
вказаному зверненні, Попівецька
сільська рада зазначила, що у світлі
подій в Україні, вона підтримує волю
всього українського суспільства та
відображаючи волю громади, рішуче
засуджує дії центральної влади України
щодо злочинного розгону Євромайдану у
Києві. Одночасно, Попівецька сільська
рада, заявила свою підтримку
ініціативи лідерів трьох опозиційних
сил щодо створення Штабу національного
спротиву, закликала жителів
Попівецької сільської ради підтримати
рішення Штабу національного спротиву
про проведення загальнонаціонального
страйку та взяти найактивнішу участь у
заходах мирного протесту в м. Києві.
Також, Попівецька сільська рада
вирішила звернутись до Верховної ради
України з наступними вимогами:

1.Створити нову більшість у парламенті.

2.Практичиними кроками підтвердити
незмінність курсу зовнішньої політики
України спрямованого не
євроінтеграцію.

3. Невідкладно прийняти законопроекти,
необхідні для підписання Угоди про
асоціацію між ЄС та Україною.

4. Вимагати ліквідації антинародного
спецпідрозділу «Беркут», звільнення з
органів МВС без права поновлення та
притягнення до відповідальності
керівників підрозділу і всіх бійців,
які брали участь в побитті дітей,
журналістів та інших громадян на
Майдані Незалежності в м.Києві.

Крім того, Попівецька сільська рада
звернулася до керівників держави
Європейського Союзу та США:

1.Засудити злочинні дії чинної влади в
Україні.

2.Застосувати персональні санкції зі
сторони США, держав Європейського
Союзу інших демократичних країн світу
до високопосадовців за систематичне і
грубе порушення основоположних прав
людини і громадянина в Україні.

Прокуратурою Бродівського району
Львівської області на підставі
постанови «Про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів» від 19.12.2013 року
проведено перевірку Попівецької
сільської ради. В ході проведеної
перевірки встановлено, що сесією
Попівецької сільської ради всупереч
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», при відсутності визначеної
законодавством компетенції прийнято
рішення №229 від 03.12.2013 року «Про
політичну ситуацію в Україні», про що
складено Довідку за результатами
перевірки дотримання вимог Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» при прийнятті рішення
Попівецькою сільською радою.

За наслідками проведеної перевірки
прокурор звернувся до суду про
визнання протиправним та скасування
рішення Попівецької сільської ради
Бродівського району Львівської
сільської ради №229 від 03.12.2013 року.

Вирішуючи спір, суд виходив з
наступного.

Статтею 121 Конституції України на
прокуратуру покладено обов'язок
представляти інтереси держави у суді, у
випадках передбачених законом.

Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

Відповідно до ст.36-1 Закону України
«Про прокуратуру» підставою
представництва у суді інтересів
держави є: наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави. У
вказаній нормі Закону також
передбачено, що однією із форм
представництва прокурором є звернення
до суду з позовами (заявами, поданнями).

Згідно з ч.2 ст.60 КАС України, прокурор
здійснює в суді представництво
інтересів громадянина або держави в
порядку, встановленому цим Кодексом та
іншими законами, і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
адміністративного процесу.

Конституційний Суд України у Рішенні
від 08.04.1999 (справа № 1-1/99) зазначив, що
державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

У зв'язку з відсутністю органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
прокурор, відповідно до ст.60 КАС
України, у цьому випадку має статус
позивача.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про подання прокурором позову
у поряду, спосіб та з підстав,
передбачених чинним законодавством.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(далі - Закон № 280/97-ВР).

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування.

З цього конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).

Конституція України (стаття 140)
визначає місцеве самоврядування як
право територіальної громади - жителів
села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл,
селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Конституційний суд України у Рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа
про охорону трудових прав депутатів
місцевих рад) дійшов висновку, що
такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.

Статтею 1 глави 1 розділу 1 Регламенту
Дрогобицької міської ради визначено
порядок діяльності Дрогобицької
міської ради, її органів та посадових
осіб визначається Конституцією
України. Законами України «Про місцеве
самоврядування в Україні», «Про статус
депутатів місцевих рад», іншими
законодавчими актами і цим
Регламентом.

Згідно з приписом норми ст.143
Конституції України, територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності; затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку і контролюють їх виконання;
затверджують бюджети відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Органам місцевого самоврядування
можуть надаватися законом окремі
повноваження органів виконавчої влади.
Держава фінансує здійснення цих
повноважень у повному обсязі за
рахунок коштів Державного бюджету
України або шляхом віднесення до
місцевого бюджету у встановленому
законом порядку окремих
загальнодержавних податків, передає
органам місцевого самоврядування
відповідні об'єкти державної
власності.

Органи місцевого самоврядування з
питань здійснення ними повноважень
органів виконавчої влади
підконтрольні відповідним органам
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Так, відповідно до ст. 25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

До виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить ряд
питань, що перелічені в ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні». Серед таких немає
повноважень щодо оцінки дій органів
центральної влади України чи інших дій
визначених оскаржуваним рішенням.

Судом не встановлено наявності
будь-якої норми Закону, який би наділяв
орган місцевого самоврядування правом
та повноваженнями приймати рішення
сесії сільської ради з вимогами
визначеними оскаржуваним рішенням.

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не представлено суду
доказів, які стали підставою для
прийняття рішення №229 від 03.12.2013 року
«Про політичну ситуацію в Україні», не
подано також доказів правомірності
прийняття такого.

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені
) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши оскаржуване рішення
Попівецької сільської ради від 03.12.2013
року № 229 «Про політичну
ситуацію в Україні», суд дійшов
переконання, що це рішення прийнято без
урахування вимог Конституції України,
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» із
порушенням передбачених ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципів.

Згідно ч.10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

З урахуванням встановлення судом
невідповідності спірного рішення
Конституції та законам України, воно
підлягає визнанню протиправним і
скасуванню, а позов - задоволенню.

Відповідно до положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати не підлягають
стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Попівецької сільської ради
Бродівського району Львівської
області ХХV сесії шостого
демократичного скликання від 03 грудня
2013 року № 229 «Про політичну ситуацію в
Україні».

Скасувати заходи забезпечення даного
позову, вжиті ухвалою суду від 03 лютого
2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 13 лютого 2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.