Справа № 412/10922/13-а
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Маньковська
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
справа №412/10922/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Геращенка І.В.

суддів
Василенко Л.А., Гімона М.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області на постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
у справі № 412/10922/13-а за позовом ОСОБА_3
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області з позовною заявою до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про:

- визнання протиправними дії
(бездіяльність) Управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області щодо відмови ОСОБА_3 у
здійсненні перерахунку пенсії з
урахуванням усіх складових заробітної
плати (отриманих виплат), що повинні
входити у розрахунок пенсії, а саме
матеріальні допомоги на оздоровленні
та для вирішення соціально-побутових
питань, сум нарахованої індексації за
останні 24 календарні місяці роботи, на
які були нараховані фактично сплачені
страхові внески у повному обсязі;

- зобов'язання відповідача провести
перерахунок нарахованої пенсії
починаючи з 24 березня 2010 року по
теперішній час у розмірі 90% від
заробітної плати з урахуванням всіх
складових (отриманих виплат), у тому
числі матеріальної допомоги на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, сум
виплаченої щомісячної індексації
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи, на які були
нараховані та фактично сплачені
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та
сплачувати її в подальшому в
перерахованому розмірі.

Постановою Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 23 грудня 2013 року у справі №
412/10922/13-а (суддя Маньковська О.О.)
позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області щодо відмови ОСОБА_3
у здійсненні перерахунку пенсії на
підставі довідки про складові
заробітної плати, що подається для
призначення перерахунку пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» № 6/5-1329 від 18 вересня
2013 року, виданої Головним управлінням
юстиції у Луганській області, з
урахуванням усіх складових заробітної
плати, що повинні входити у розрахунок
пенсій, а саме: матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, сум нарахованої індексації, з
яких нараховані та фактично виплачені
страхові внески у повному обсязі.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області провести ОСОБА_3 перерахунок
нарахованої пенсії, на підставі
довідки про складові заробітної плати,
що подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» № 6/5-1329 від 18 вересня
2013 року, виданої Головним управлінням
юстиції у Луганській області, виходячи
з усіх складових заробітної плати, у
тому числі матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, сум виплаченої щомісячної
індексації заробітної плати, на які
були нараховані та фактично сплачені
страхові внески на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування з 01
листопада 2013 року.

У задоволені позову в іншій частині -
відмовлено.

Відповідачем була подана апеляційна
скарга, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким у задоволені
позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
невірним застосуванням норм
матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
усіх обставин справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи.

Наголошує на тому, що згідно із ст. 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок, тобто, зміни до чинного
законодавства, зокрема, Закону України
«Про державну службу» та постанови
Кабінету Міністрів України від 31
травня 2000 року № 865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» не
вносилися і, відповідно, при визначенні
заробітної плати для обчислення пенсії
державного службовця включаються
складові заробітної плати, передбачені
вищезазначеними нормативно-правовими
актами, а матеріальна допомога на
оздоровлення та індексація заробітної
плати цими нормативно-правовими актами
не передбачена.

Частиною 8 ст. 183-2 КАС України
передбачено, що апеляційні скарги у
справах, передбачених пунктами 1, 2
частини першої цієї статті,
розглядаються апеляційними судами в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області та отримує пенсію за віком
згідно Закону України «Про державну
службу», стаж державної служби складає
25 років 6 місяців 19 днів.

Відповідно до довідки Головного
управління юстиції у Луганській
області № 167 від 01 листопада 2013 року про
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарних місяці
роботи або будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
надбавки та премії позивача за період з
березня 2008 року по лютий 2010 року
становили 60067,20 грн.

На всі виплати позивача, нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

08 листопада 2013 року позивач звернувся
до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії згідно довідки
Головного управління юстиції у
Луганській області від 01 листопада 2013
року.

Листом Управління Пенсійного фонду
України в м. Краснодоні та
Краснодонському районі Луганської
області від 13 листопада 2013 року
позивачу було відмовлено в перерахунку
пенсії, оскільки заробіток для
розрахунку пенсії державного
службовця розраховано на підставі
довідок про складові заробітної плати,
що подаються для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», наданих Головним
управлінням юстиції від 23 березня 2010
року № 12, а матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація не передбачені ст. 33
Закону України «Про державну службу»,
як складові частини заробітної плати.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції, апелянт вказує на
порушення норм матеріального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України..

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані при прийнятті нових законів
або внесені змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод. Скасування
конституційних прав і свобод - це їх
офіційна (юридична або фактична)
ліквідація. Звуження змісту та обсягу
прав і свобод є їх обмеженням. У
традиційному розумінні діяльності
визначальними поняття змісту прав
людини є умови і засоби, які становлять
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування та
розвитку. Обсяг прав людини - це їх
сутнісна властивість, виражена
кількісними показниками можливостей
людини, які відображені відповідними
правами, що не є однорідними і
загальними. Загальновизнаним є
правило, згідно з яким сутність змісту
основного права в жодному разі не може
бути порушена.

Статтею 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Таким чином, відповідач у справі - орган
владних повноважень, на якого чинним
законодавством України покладені
владні управлінські функції у сфері
пенсійного забезпечення.

Згідно до преамбули Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні», цей
закон гарантує ветеранам праці та
громадянам похилого віку рівні з
іншими громадянами можливості в
економічній, соціальній, політичній
сферах, сприятливі умови для
повноцінного способу життя, а також у
зв'язку з тим, що зазначений закон не
встановлює обмежень для громадян
похилого віку в залежності від посад,
які вони займали до виходу на пенсію,
суд дійшов висновку, що норма,
викладена у статті 21 зазначеного
закону, повинна застосовуватися також
у разі призначення пенсій відповідно
до Закону України «Про державну
службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Статтею 21 Закону України «Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні» передбачено, що особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
у зв'язку зі змінами у організації
виробництва і праці, а також у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
за станом здоров'я, гарантується право
на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах -
стаж роботи що дає право на даний вид
пенсії.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону
України «Про державну службу», на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Відповідно до частини другої статті 33
цього ж Закону, заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно частини сьомої статті 33 Закону
№ 3723-ХІІ, державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

Постановою КМУ від 09.03.2006 р. № 268
встановлено, що керівникам надано
право в межах установленого фонду
оплати праці надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
на оздоровлення в розмірі
середньомісячної заробітної плати.
Враховуючи, що джерелом виплати
матеріальної допомоги є фонд
заробітної плати, то матеріальна
допомога, яка виплачувалася до
щорічної відпустки відповідно до ст. 35
Закону України «Про державну службу», і
з якої нараховувався збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, є складовими частинами
фонду заробітної плати, а тому є
об'єктом для призначення і перерахунку
пенсії відповідно до ст. 37 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про індексацію грошових доходів
населення» індексація доходів
працюючого населення проводиться за
основним місцем роботи.

Частиною другою статті 2 Закону України
від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці»
(далі - Закон № 108/95-ВР) визначено, що в
структуру заробітної плати входить
також додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди, в тому
числі за вислугу років, які мають
систематичний характер, а відповідно
підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці.

Відповідно до статті 2 Закону № 108/95-ВР,
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії.

Із змісту статті 40 вказаного Закону
видно, що з середньої заробітної плати
(доходу) повинні бути сплачені страхові
внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суд вважає, що
відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04 грудня
2008 року за N 1161/15852, дійсно було
передбачено обов'язкові реквізити
довідки про заробітну плату, в тому
числі встановлено складові заробітної,
які враховуються під час призначення
(перерахунку) пенсії. Дана постанова
була зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 04.12.2008 року за № 1161/15852.

Однак, постановою правління Пенсійного
фонду України від 14 лютого 2011 року № 5-1
«Про виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі № 2а-4753/2670» затверджена нова
форма довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (далі - форма №
5-1), якою передбачено, що матеріальна
допомога на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань
(графа 5) є складовими заробітної плати.
При цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.2011 - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 66 Закону України від 05.11.19914 №
1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону № 1058-ІV визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, щодо
часткового задоволення позовних вимог.

Зважаючи на наведене, судова колегія
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються, підстави для
скасування постановленого по справі
судового рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Законом України
«Про державну службу», Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. 2, ст.160, ст. 167,
ст. 183-2, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, ч. 1 ст.
205, ст. 206, ст. 211, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області на постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 23 грудня 2013 року
у справі № 412/10922/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 23 грудня 2013 року у справі №
412/10922/13-а за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краснодоні та Краснодонському
районі Луганської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
І.В.Геращенко

Судді
Л.А.Василенко

М.М.Гімон