Справа № 333/10288/13-а
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/264/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Михайлова А.В., розглянувши у
скороченому провадженні
адміністративну справу №333/10288/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Комунарському районі м. Запоріжжя про
визнання незаконними дій та
перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача і вказала, що з 17.02.2010 року
вона отримує пенсію державного
службовця відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» і
продовжує працювати на посаді судді, з
якої призначено пенсію.

Сума пенсії, яку вона отримує,
відповідачем була визначена
відповідно до наданої нею з місця
роботи довідки про складові заробітної
плати, закріплені ст.44 Закону України
«Про статус суддів» № 2862-ХП /діяв під
час виникнення правовідносин/,
виходячи з посадового окладу, доплати
за кваліфікаційний клас, надбавки за
вислугу років, сум премій на час
перерахунку /17.02.2010 року/ та правил,
передбачених ст.37 Закону України «Про
державну службу» / Закон № 3723-ХП в
редакції на час виникнення права на
пенсію/.

З 01.01.2012 року набрала чинності ст.129
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів»/ № 2453-VI від 07.07.2010 року/,
нормами якої встановлено, що суддям за
роботу на посаді судді щомісячно
виплачується суддівська винагорода,
яка складається з посадового окладу та
доплат, у тому числі за вислугу років,
тобто з аналогічних складових
заробітної плати, з якої позивачці
призначалась пенсія державного
службовця.

Вказаним Законом № 2453-VI відповідно до
вимог Конституції України був
встановлений порядок оплати праці
суддів і таким чином з 01.01.2012 року
підвищилась її заробітна плата,
визначена відповідно до Закону, як
суддівська винагорода, з суми якої
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідки з
місця роботи.

Виходячи з норм ст.37-1 Закону України
«Про державну службу» та з урахуванням
набрання законної сили постанови
Комунарського районного суду від 10.08.2012
року, 14.11.2013 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
раніше призначеної їй пенсії
державного службовця з 01 січня 2013 року
згідно довідки від 24.07.2013 року за № 07-51/88
про одержувану заробітну плату судді, з
посади якої їй було призначено пенсію,
на момент перерахунку.

02.12.2013 року за № 166/ш-9 позивачу було
відмовлено в перерахунку пенсії
виходячи з того, що в постанові
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 10.08.2012 року не зазначено
про здійснення перерахунку пенсії
станом на 01.01.2013 року.

Позивач зазначила, що відмовою
відповідача в перерахунку їй пенсії у
зв'язку з підвищенням з 01.01.2013 року
розміру заробітної плати на підставі
Закону, суттєво порушені її права,
закріплені Конституцією та Законами
України, у зв'язку з чим, вона
звернулася за захистом свого права до
суду і просить визнати дії відповідача
щодо відмови їй у проведенні
перерахунку пенсії незаконними,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок її пенсії у зв'язку з
підвищенням заробітної плати, а саме з
01 січня 2013 року у встановленому Законом
України «Про державну службу» розмірі,
виходячи з суми суддівської
винагороди.

Крім того позивач просила при розгляді
її позову врахувати позицію
Конституційного Суду України в рішенні
від 03.06.2013 року за № 3-рп/2013, а також те,
що з 01.10.2011 року вступив в дію Закон
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» /№ 3668-VI від 08.07.2011/, згідно з
нормами якого /прикінцеві та перехідні
положення/ обмеження пенсії
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, порядок виплати пенсії
працюючим пенсіонерам, встановлений
цим Законом, не поширюються на
пенсіонерів, яким призначена пенсія та
які влаштувалися на роботу до набрання
чинності цим Законом.

В судове засідання позивач не
з'явилась, надала суду письмову заяву
про розгляд справи в її відсутності,
підтримала позовні вимоги, просила їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав та надав
суду заперечення і просить відмовити
позивачу в задоволенні її позовних
вимог виходячи з того, що підвищення
заробітної плати відбулось не за
рахунок рішення Кабінету Міністрів
України, а на підставі Закону № 3723-ХП.

Відповідач в своїх запереченнях
підтвердив, що позивач з 17.02.2010 року
отримує пенсію на умовах ст.37 Закону
України «Про державну службу» /№ 3723-ХП/
і від неї надійшов лист від 14.11.2013 року з
проханням провести перерахунок пенсії,
як працюючому судді, з 01.01.2013 року у
зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Листом від 02.12.2013 року за № 166/ш-9
позивачу було відмовлено у проведенні
перерахунку.

Відповідач погодився з тим, що
відповідно до ст.37-1 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям
здійснюється перерахунок раніше
призначених пенсій.

При цьому відповідач вважає, що права,
передбачені ст.37-1 Закону, не
поширюється на позивача виходячи з
норм ст.33 Закону № 3723-ХП, якими умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України, а порядок визначення
заробітної плати для перерахунку
пенсії, у разі підвищення розміру
заробітної плати працюючим державним
службовцям відповідно до рішень
Кабінету Міністрів України,
затверджений Постановою КМУ «Про деякі
питання вдосконалення визначених
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» від 31.05.2000 за № 865.

Відповідач відмітив, що позивач в
адміністративному позові послалась на
ст.129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», згідно норм якої
визначено право судді на отримання
щомісячної виплати у вигляді
суддівської винагороди і таким чином
підтвердила, що підвищення її
заробітної плати відбулось не за
рахунок рішення Кабінету Міністрів
України, а на підставі Закону, що
позбавляє її права при таких
обставинах на перерахунок пенсії у
зв'язку з підвищенням заробітної плати,
виходячи з суми суддівської винагороди
з 01.01.2013 року.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи, викладені
відповідачем у запереченні в
обґрунтування відмови у перерахунку
пенсії позивачу, дослідивши докази в їх
сукупності по наявним у справі
матеріалам, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.2 ст.19 КАС України,
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання позивача.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАСУ,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні данні,
на підставі яких суд встановлює
наявність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці данні
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, та інших
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 71
КАСУ, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно вимог ст.8 Конституції України,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до ст.126 Конституції
України незалежність і недоторканість
суддів гарантується Конституцією і
Законами України. Таким чином,
незалежність суддів є невід'ємною
складовою їхнього статусу,
конституційним принципом організації
та функціонування судів і професійної
діяльності суддів, про що також
зазначив Конституційний Суд України в
рішенні від 03.06.2013 року за № 3-рп/2013 по
справі № 1-2/2013.

Відповідно до вимог ч.3 ст.22 Конституції
України, при прийнятті нових законів
або внесення змін до чинних законів, не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Не є спірними питання по справі про те,
що робота /служба/ на посаді судді в
однаковій мірі з роботою на посадах
державних службовців у державних
органах, передбачених у ст.25 Закону
України «Про державну службу» / №
3723-ХП/, зараховується до стажу
державної служби, у зв'язку з чим,
позивач з 17.02.2010 року отримує пенсію,
встановлену ст.37 Закону № 3723-ХП, яка їй
була призначена відповідачем на
умовах, передбачених вказаною нормою
Закону виходячи з суми заробітної
плати, яку вона отримувала, працюючи на
посаді судді, на якій продовжує
працювати, маючи пенсійний вік.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХП, норми якої
діяли станом на 17.02.2010 року і діють на
час виникнення спору по справі,
передбачені права та умови перерахунку
раніше призначених пенсій державних
службовців.

Ця норма Закону була введена в дію
у 2003 році відповідно до прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про державну
службу» від 16.01.2003 року № 432-IV, згідно з
якими порядок перерахунку пенсій,
передбачений Законом, поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія державних
службовців призначена з дня набрання
чинності Законом України «Про державну
службу».

Пенсія позивачу відповідно до
вимог ст.37 Закону України № 3723-ХП була
призначена і виплачується з 17.02.2010
року, що підтвердив і відповідач в
своїх запереченнях, тобто в період дії
вказаного Закону в редакції на день
призначення.

Згідно норм Закону України «Про оплату
праці» /№ 108/95-ВР від 24.03.1995 року/,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
роботодавець виплачує працівникові за
виконану ним роботу /ст.1/.

Статтею 8 Закону закріплено, що умови
розміру оплати праці суддів
визначаються законом.

07.07.2010 року Верховною Радою України був
прийнятий Закон «Про судоустрій і
статус суддів» / Закон № 2453-VI/, нормами
якого врегульовані питання судоустрою,
судочинства та статусу суддів,
визначена незалежність судді, яка
забезпечуються у тому числі окремим
порядком фінансування та
організаційного забезпечення
діяльності судів, установленим законом
та належним матеріальним та
соціальним забезпеченням судді.

З 01.01.2012 року набрала чинності ст.129
Закону України № 2453-VI, якою визначено
право судді на отримання щомісячної
виплати у вигляді суддівської
винагороди, яка складається з
посадового окладу, встановленого у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
визначених законом, з поетапним
запровадженням, а починаючи з 01.01.2013
року виходячи з 10 мінімальних зарплат з
коефіцієнтом 1,1 /для суддів апеляційних
судів/, та щомісячної доплати за
вислугу років, тобто з тих же складових
заробітної плати судді, які були
передбачені ст.44 Закону України «Про
статус суддів»/Закон № 2862-ХП/ на час
виникнення права позивачки на
отримання пенсії державного службовця
/17.02.2010 року/.

Законом № 2453-VI розмір посадового
окладу судді апеляційного суду
прив'язано до рівня законодавчо
визначеного розміру мінімальної
заробітної плати.Разом з цим ст.8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» /№ 5515-VI від 06.12.2012 року/
встановлено з 01.01.2013 року розмір
мінімальної заробітної плати на рівні
1147 грн.

Таким чином з 01.01.2013 року підвищилась
заробітна плата позивачки на посаді
судді Апеляційного суду Запорізької
області, з якої їй з 17.02.2010 року була
призначена і виплачується пенсія
державного службовця, у зв'язку з чим,
вона набула право на перерахунок
пенсії відповідно до норм ст.37-1 Закону
№ 3723-ХП з суддівської винагороди на
момент перерахунку, яка складається з
посадового окладу виходячи з 10,1
розмірів мінімальної заробітної плати
на рівні 1147 грн. та доплати за вислугу
років в розмірі 30% з загальною сумою,
зазначеною в довідці Апеляційного суду
Запорізької області від 24.07.2013 року за
№ 07-51/88, виданої для перерахунку пенсії,
на яку з 01.01.2013 року були нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до п.1 ст.129 Закону України №
2453-VI складові суддівської винагороди
визначені цим Законом та не можуть
визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 37-1 Закону України № 3723-ХП
передбачено, що у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям відповідно
здійснюється перерахунок раніше
призначених їм пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Будь-яких застережень щодо
необхідності зміни заробітної плати
відповідними рішеннями Уряду
зазначена норма Закону не містить.
Виходячи з наведених норм законів, не
можна вважати правомірним посилання
відповідача на правила, передбачені
Постановою КМУ від 31.05.2000 року за № 865,
як підставу, яка обмежує права
позивача, передбачені Законом.

На момент звернення позивача з заявою
про перерахунок пенсії з 01.10.2011 року
вступив в дію Закон України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» /№
3668-VI від 08.07.2011/, згідно з нормами якого
/прикінцеві та перехідні положення/
обмеження пенсії максимальним
розміром, встановленим цим Законом,
порядок виплати пенсії працюючим
пенсіонерам, встановлений цим Законом,
не поширюються на пенсіонерів, яким
призначена пенсія та які влаштувалися
на роботу до набрання чинності цим
Законом.

Таким чином відповідач, відмовляючи
позивачу у перерахунку пенсії, діяв
всупереч нормам Конституції та Законів
України, що дає підстави для визнання
його дій відповідно до ст.162 КАС
України неправомірними з покладенням
обов'язків по перерахунку пенсії
позивачу, виходячи з суми суддівської
винагороди, яку вона отримує у зв'язку з
підвищенням оплати праці суддів з
01.01.2013 року, відповідно до довідки з
місця роботи на посаді судді, з якої їй
була призначена пенсія державного
службовця.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 46, 126, 130
Конституції України, Законом України
«Про державну службу», Законом України
«Про судоустрій та статус суддів»,
ст.ст. 6, 17-19, 69-71, 104, 158, 159, 160-163, 167, 186 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у Комунрському районі м.
Запоріжжя про визнання незаконними дій
та перерахунок пенсії - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку пенсії державного
службовця у зв'язку з підвищенням
заробітної плати з 01.01.2013 року, виходячи
з суми суддівської винагороди,
неправомірними.

Забов'язати управління Пенсійного
фонду України в Комунарському районі
м.Запоріжжя провести перерахунок
пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з підвищенням
заробітної плати, яку вона отримує на
умовах, передбачених ст.37 Закону
України 3723-ХП, у зв'язку з підвищенням
заробітної плати , виходячи з суми
суддівської ви нагороди, зазначеної у
довідці Апеляційного суду Запорізької
області від 24.07.2013 року за № 07-51/88,
виданої для перерахунку пенсії,
починаючи з 01 січня 2013 року та
виплачувати її в подальшому.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами до адміністративного
Дніпропетровського апеляційного суду
через Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів з дня
його проголошення, з подачею її копії
до адміністративного
Дніпропетровського апеляційного суду.
Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка не брала
участі у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
А.В.Михайлова