Справа № 2а/2470/1327/12
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2013-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року м. Чернівці
Справа № 2а/2470/1327/12

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - Аврама Ю.М.;

представника відповідача - Іліки Р.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Букпродресурси» до
Державної податкової інспекції у
Глибоцькому районі Чернівецької
області,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Букпродресурси»
(далі-Позивач) звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Глибоцькому
районі Чернівецької області
(далі-Відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень
Державної податкової інспекції у
Глибоцькому районі Чернівецької
області від 20.03.2012 року №/1095 з
урахуванням рішення ДПС у Чернівецькій
області про результати розгляду
первинної скарги від 23.05.2012 року
№2484/10/10-208, №/1096, №/1097 та
№/1098.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що Державною
податковою інспекцією в Чернівецькій
області в період з 30.11.2011 року по 28.02.2012
року проведена позапланова виїзна
перевірка Товариства з обмеженою
відповідальністю «Букпродресурси» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період діяльності з 01.10.2008 року по 01.09.2011
року.

За результатами перевірки складено Акт
позапланової виїзної перевірки
№1/35/33761864 від 29.02.2012 року згідно
висновків якого винесено податкові
повідомлення-рішення №/1095 від
20.03.2012 року з урахуванням рішення ДПС у
Чернівецькій області про результати
розгляду первинної скарги від 23.05.2012
року №2484/10/10-208; №/1096 від 20.03.2012
року; №/1097 від 20.03.2012 року;
№/1098 від 20.03.2012 року.

Позивач вважає, що відповідачем не
компетентно та упереджено складено Акт
перевірки, оскільки його складено без
належних законних підстав та із
порушенням норм законодавства України,
що є підставою для визнання висновків
по акту такими, що не відповідають як
дійсності так і вимогам діючого
законодавства.

Позивач з прийнятими
повідомленнями-рішеннями не
погоджується, вважає їх такими, що
підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю та
просив його задовольнити, посилаючись
на обставини зазначені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Державною податковою інспекцією в
Чернівецькій області в період з 30.11.2011
року по 28.02.2012 року проведена
позапланова виїзна перевірка
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Букпродресурси» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період діяльності з 01.10.2008 року по 01.09.2011
року.

За результатами перевірки складено Акт
позапланової виїзної перевірки
№1/35/33761864 від 29.02.2012 року згідно
висновків якого винесено податкові
повідомлення-рішення від 20.03.2012 року:

- №/1095 про сплату 257685 грн. податку
на додану вартість та 24799 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, застосованих за
порушення п.4.1, п.4.3 ст.4, п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
"Про податок на додану вартість" (із
змінами та доповненнями), п.п.188.1 ст.188,
п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 p. №2755-VI (із змінами та
доповненнями);

2) з урахуванням рішення ДПС у
Чернівецькій області про результати
розгляду первинної скарги від 23.05.2012
року №2484/10/10-208 збільшено на 59004 грн.
суму податку на додану вартість та на
14751 грн. розмір штрафної (фінансової)
санкції, визначені у податковому
повідомленні-рішенні ДПІ у Глибоцькому
районі від 20.03.2012 р. №/1095 ;

- №/1096 про зменшення на 224720 грн.
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, застосованого в
зв'язку із порушенням п.п. 188.1 ст.188, п. 198.1
ст.198 розділу 5 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 p. №2755-Vl (із змінами та
доповненнями);

- №/1097 про сплату 1033813 грн. податку
на прибуток та штрафних (фінансових)
санкцій 175312,5 грн., застосованих за
порушення п.п.1.23 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4,
п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5, частини 4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 135.5 ст.135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 p. №2755-VI (із
змінами та доповненнями);

- №/1098 про зменшення на 222044 грн.
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток,
застосованого в зв'язку із порушенням
п.п.1.23 ст.1, п.п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5,
частини 4 п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України
від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»;

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд вважає, що в даному випадку
перевіркою не було достовірно
встановлений факт порушення норм
законодавства в результаті чого
зроблено висновки про заниження
податку на прибуток та податку на
додану вартість у зв'язку заниженням
валових доходів на суму 2075908 грн., із
завищенням валових витрат на суму 1812941
грн. та податкового кредиту по ПДВ,
сплаченого митним органам на суму 615255
грн. внаслідок безоплатного отримання
товарів, про недостовірність даних
щодо реальності існування кіпрської
фірми «Myrtis» LTD, уповноваженого нею
вантажовідправника фірми «Myrtis Limited»
(Словаччина), естонської фірми «Alfey
Solutions OU» та нікчемність правочинів із
вказаними іноземними контрагентами.

Твердження відповідача, що правочини
здійснені між ТОВ «Букпродресурси» з
кіпрською фірмою «Myrtis» LTD» та
естонською фірмою «Alfey Solutions OU» не
відповідають вимогам закону, вчинені з
метою ухилення від оподаткування,
суперечать інтересам держави, а отже є
нікчемними, оскільки після 15 липня 2010
року такого нерезидента як компанія
«Myrtis Limited», що значилась у ВМД
відправником товару, не існувало; в
контрактах №090527/26 від 27.05.2009 року (ВМД
після 15 липня 2010 p.), №01-2011 від 17.01.11 року,
№20110421 від 21.04.2011 року та у ВМД на імпорт
товарів від компанії «Myrtis» LTD наведено
неправдиві відомості щодо відправника
товарів, його юридичної адреси
(місцезнаходження), а також до 01 січня
2011 року такого нерезидента як компанія
«Alfey Solutions OU» не існувало, в контракті
№003-UA від 13.10.2009 року та у вантажних
митних деклараціях на імпорт товарів
наведено неправдиві відомості щодо
продавця товарів є безпідставними та
необґрунтованими виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Букпродресурси» з кіпрською фірмою
«Myrtis» LTD та естонською фірмою «Alfey Solutions
OU» було укладено контракти
купівлі-продажу, згідно яких продавець
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах даного
договору.

Підтвердженням взаємовідносин між ТОВ
«Букпродресурси» з кіпрською фірмою
«Myrtis» LTD та естонською фірмою «Alfey Solutions
OU» є зовнішньоекономічні контракти,
вантажні митні декларації, платіжні
доручення на перерахування іноземної
валюти, які підтверджують реальність
здійснених господарських операцій та
відсутність ознак їх фіктивності.

В судовому засіданні було досліджено
платіжні доручення в іноземній валюті
а саме :

- № 001 від 07 грудня 2009 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Alfey Solutions OU» місцезнаходження
Katusepapi 6, Tallinn, Estonia кошти в сумі 9338,13 євро
призначення платежу - плата за покриття
для підлоги згідно Контракту №003-UA від
13.10.2009 року VMD №009170 від 22.10.2009 року;

- № 1 від 27 січня 2010 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Alfey Solutions OU» місцезнаходження
Katusepapi 6, Tallinn, Estonia кошти в сумі 17044,78 євро
призначення платежу - плата за покриття
для підлоги згідно Контракту №003-UA від
13.10.2009 року VMD №007030 від 23.12.2009 року, VMD 007032
від 23.12.2009 року, invoice №085, №086 від 22.12.2009
року;

- № 4 від 11 червня 2010 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 15450,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №090527/26 від
27.05.2009 року VMD №2656 від 14.07.2009 року, VMD №4329
від 18.09.2009 року, VMD №4023 від 28.05.2010 року;

- № 7 від 22 листопада 2010 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 27300,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №090527/26 від
27.05.2009 року VMD №5388 від 02.07.2010 року, VMD №7899
від 10.09.2010 року, VMD №4023 від 28.05.2010 року;

- № 8 від 24 листопада 2010 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 6500,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №090527/26 від
27.05.2009 року VMD № 7899 від 10.09.2010 року;

- № 1 від 12 січня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 27300,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №090527/26 від
27.05.2009 року VMD №7899 від 10.09.2010 року, VMD №1370
від 06.12.2010 року;

- № 5 від 15 лютого 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 30590,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №01-2011 від 17.01.2011
року та №090527/26 від 27.05.2009 року VMD
№408010008/9/006393 від 02.12.2009 року,
№305060013/2011/001397 від 05.02.2011 року,
№408010008/2009/007153 від 29.12.2009 року,
№408010008/9/005619 від 06.11.2009 року, VMD
№408000014/2010/001370 від 06.12.2009 року;

- № 5 від 23 березня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 21400,00
євро призначення платежу - плата за
меблі і світильники згідно Контракту
№01-2011 від 17.01.2011 року VMD №305060013/2011/001397
від 05.02.2011 року, VMD №305060013/2011/002708 від
02.03.2011 року;

- № 10 від 29 квітня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 7260,00
євро призначення платежу - плата за
меблі і світильники згідно Контракту
№01-2011 від 17.01.2011 року VMD №305060013/2011/002708
від 02.03.2011 року;

- № 12 від 13 травня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 5024,25
євро призначення платежу - плата за
меблі і світильники згідно Контракту
№20110421 від 21.04.2011 року VMD №408000014/2011/004912
від 29.04.2011 року;

- № 13 від 20 червня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 4840,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №20110421 від 21.04.2011
року VMD №408000014/2011/004912 від 29.04.2011 року;

- № 14 від 21 червня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 3187,37
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №20110421 від 21.04.2011
року VMD №408000014/2011/004912 від 29.04.2011 року, VMD
№408000014/2011/007378 від 17.06.2011 року;

- № 15 від 22 червня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 10762,63
євро призначення платежу - плата за
меблі і світильники згідно Контракту
№20110421 від 21.04.2011 року VMD №408000014/2011/004912
від 29.04.2011 року, VMD №408000014/2011/007378 від
17.06.2011 року;

- № 17 від 21 липня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 9145,00
євро призначення платежу - плата за
меблі і світильники згідно Контракту
№20110421 від 21.04.2011 року VMD № 408000014/2011/007378
від 17.06.2011 року, VMD №408000014/2011/008245 від
05.07.2011 року;

- № 18 від 26 липня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 12000,00
євро призначення платежу - плата за
меблі і світильники згідно Контракту
№20110421 від 21.04.2011 року VMD №408000014/2011/008656
від 14.07.2011 року, VMD №408000014/2011/008245 від
05.07.2011 року;

- № 19 від 22 серпня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 7208,00
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №20110421 від 21.04.2011
року VMD №408000014/2011/008656 від 14.07.2011 року;

- № 21 від 26 вересня 2011 року
вбачається, що платник ТОВ
«Букпродресурси» перерахував на
рахунок «Myrtis» LTD » місцезнаходження
Pikioni 4, P.C 30751, Limassol, Cyprus кошти в сумі 7210,21
євро призначення платежу - плата за
меблі згідно Контракту №090527/26 від
27.05.2009 року VMD №408000014/2010/000385 від 15.11.2010
року;

За таких обставин висновки, викладені в
Акті №1/35/33761864 від 29.02.2012 є
неправомірними, а донарахування
податку на додану вартість та
застосування штрафних санкцій є
незаконним. Також відповідачем не
надано жодного доказу з обставин, які б
підтверджували недійсність наданих
документів чи фіктивність правочину.

Відповідно до частини 1 статті 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Частиною 1 статті 208 ГК України
визначено, що у випадку якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Щодо нікчемності правочину у зв'язку з
тим, що він не спрямований на настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
то, згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України, нікчемним є лише той правочин,
недійсність якого встановлена законом.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно ч.1 та 2 ст. 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним, і
визнання його недійсним у судовому
порядку не вимагається.

Відповідно до ст. 203 ЦК України
визначено загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203
ЦК України встановлено, що правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із ч.1 ст. 234 ЦК України
встановлено, що правочин, який вчинено
без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином є фіктивним. Фіктивний
правочин визнається судом недійсним.
Недійсність фіктивного правочину не
встановлена законом, а отже такий
правочин не є нікчемним. Згідно із
статтею 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Також, відповідно до абз. 4 п. 18
Постанови Пленуму Верховного суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 6
листопада 2009 року при кваліфікації
правочину за статтею 228 ЦКУ (тобто як
такого, що порушує публічний порядок)
має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо. Як вбачається з
матеріалів справи, відсутній будь-який
вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, який би доказував
вину, що виражається в намірі порушити
публічний порядок ТОВ
«Букпродресурси», а отже, доводи та
висновки відповідача щодо порушення
позивачем вимог ст. 228 ЦКУ є
безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не доведено, що на момент
здійснення правочину та його виконання
позивач і його контрагенти - кіпрська
фірма «Myrtis» LTD та естонська фірма «Alfey
Solutions OU» мали намір на укладення
правочину всупереч інтересам держави
або суспільства.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до пункту 198.2 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України для
операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 розділу V Кодексу.

У разі ввезення товарів на митну
територію України документом, що
посвідчує право на віднесення сум
податку до податкового кредиту,
вважається митна декларація, оформлена
відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку (пункт 201.12
статті 201 розділу V Кодексу).

Враховуючи викладене, сума ПДВ,
сплачена за імпортними товарами під
час проведення митних процедур, що
підтверджено вантажною митною
декларацією, може бути віднесена до
податкового кредиту платника податку
за умови виконання вимог, встановлених
статтею 198 розділу V Кодекс.

Аналогічні норми мали місце і до
введення в дію Податкового кодексу
України. Відповідно до п.п. 7.5.2. п. 7.5. ст.7
Закону України від 03.04.1997 p. № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається: «для
операцій із імпорту товарів (супутніх
послуг) та по поставці послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати податку по
податкових зобов'язаннях згідно з
підпунктом 7.3.6 цієї статті».

Пунктом 7.3.6. п. 7.3. ст.7 Закону України від
03.04.1997 р. № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» передбачено, що «Датою
виникнення податкових зобов'язань при
імпорті є дата подання митної
декларації із зазначенням у ній суми
податку, що підлягає сплаті.».

Таким чином, і в Законі України «Про
податок на додану вартість» і в
Податковому кодексі України
формування податкового кредиту при
імпорті товарів пов'язується зі
сплатою податкових зобов'язань під час
проведення митних процедур, а не з
розрахунками із нерезидентом, оскільки
договірна вартість імпортованих
товарів не містить у своєму складі
податку на додану вартість. ПДВ на
імпорт сплачується митним органам під
час проведення митних процедур
незалежно від характеру розрахунків
(оплатного чи безоплатного).

Враховуючи вищезазначене, TOB
«Букпродресурси» мало всі законні
підстави для включення до податкового
кредиту ПДВ в сумі 615255 грн., сплаченого
митним органам під час проведення
митних процедур.

Також слід зауважити, що не відповідає
нормам законодавства і здійснене
податковим органом, визначення податку
на прибуток по операціях з продажу
нібито безоплатно отриманих товарів:
вартість товарів двічі включається до
валового доходу (як позареалізаційний
дохід на суму оприбуткування та дохід
від реалізації на суму продажу) та
жодного разу не включається до валових
витрат. За логікою податкового органу,
прибуток за операціями з реалізації
безоплатно отриманих товарів в
податковому обліку має перевищувати
обсяги продажу майже вдвічі.

Однак, в разі продажу безоплатно
отриманих товарів підприємство
отримує прибуток лише у розмірі
вартості продажу таких товарів. За
даними бухгалтерського обліку такий
прибуток складається з двох величин:
позареалізаційного доходу на суму
оприбуткування товару у звітному
періоді їх отримання та з доходу від
реалізації товару у розмірі
торговельної надбавки (у разі її
наявності) у звітному періоді продажу
товарів.

Згідно п.3.1 ст.3 Закону України від 28.12.1994
р. № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств» (із змінами та
доповненнями) «Об'єктом оподаткування
є прибуток, який визначається шляхом
зменшення суми скоригованого валового
доходу звітного періоду, визначеного
згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:
суму валових витрат платника податку,
визначених статтею 5 цього Закону; суму
амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.»

Згідно п.п.134.1.1. п.134.1. ст. 134 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями) об'єктом
оподаткування є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 137.16. статті 137 ПКУ визначено, що
«Датою отримання інших доходів є дата
їх виникнення згідно з положеннями
(стандартами) бухгалтерського обліку,
якщо інше не передбачено нормами цього
розділу.»

Щодо встановлення податковим органом
фактів заниження податкових
зобов'язань по ПДВ за рахунок
реалізації товарів нижче за звичайні
ціни та нижче митної вартості то
податковим органом зроблено хибні та
необґрунтовані висновки про заниження
ТОВ «Букпродресурси» податкових
зобов'язань з ПДВ в сумі 146179 грн. при
реалізації на території України
імпортованого товару.

На думку перевіряючих вказані
порушення виникли внаслідок
визначення підприємством бази
оподаткування ПДВ виходячи з
договірної вартості реалізації
товарів на митній території України,
нижчої за митну вартість імпортованого
товару, що призвело до заниження
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Відповідно до пункту 4.1. ст. 4 Закону
України від 03.04.1997 року №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (із змінами
та доповненнями) «База оподаткування
операції з поставки товарів (послуг)
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче за
звичайні ціни, з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на товари
(послуги) перевищує договірну ціну на
такі товари (послуги) більше ніж на 20
відсотків, база оподаткування операції
з поставки таких товарів (послуг)
визначається за звичайними цінами.»

Крім того, за правилами підпункту 1.20.1
пункту 1.20 статті 1 Закону України від 28
грудня 1994 року N 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
звичайною вважається ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору, якщо цим пунктом не
встановлено інше. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

При визначенні бази оподаткування
операцій з реалізації на території
України імпортованого товару, митна
вартість та звичайна ціна не є
тотожними.

Пункт 4.3 Закону України від 03.04.1997 року
№168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (із змінами та доповненнями),
на який посилаються перевіряючі в акті
перевірки, вказуючи на те, що ціна
такого товару при його подальшій
поставці, не може бути меншою за митну
вартість, регулює оподаткування
операцій виключно із імпорту товарів
на митну територію України і не
стосується правил оподаткування інших
господарських операцій.

Така позиція Верховного суду України з
питань застосування звичайної ціни
наведена в Постанові від 29 жовтня 2010
року по справі за позовом TOB
«Ротарі-Магік» до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Наведена вище судова практика на рівні
Верховного суду України важлива,
зокрема, тому, що ст.244-2 КАС України,
встановлено, що рішення Верховного
суду України прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Відповідно ігнорування правової
позиції Верховного Суду України при
застосуванні відповідних норм Закону
про ПДВ є прямим порушенням вимог
законодавства.

Отже, з врахуванням судової практики,
донарахування податкових зобов'язань з
ПДВ за липень, серпень, вересень,
жовтень, грудень 2010 року в сумі 102695 грн.
є необгрунтованим, безпідставним та
незаконним.

Відповідно до п. 188.1. ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу.

База оподаткування операцій з
постачання товарів, ввезених на митну
територію України, визначається
виходячи з їх договірної (контрактної)
вартості, але не нижче митної вартості
товарів, з якої були визначені податки
і збори, що справляються під час їх
митного оформлення, з урахуванням
акцизного податку та ввізного мита, за
винятком податку на додану вартість, що
включаються в ціну товарів/послуг
згідно із законом.

Згідно положень статті 39 Податкового
кодексу України:

п.39.13. Для товарів (супутніх послуг),
раніше ввезених на митну територію
України у митному режимі імпорту або
реімпорту, звичайною ціною продажу
(поставки) на митній території України
вважається ринкова ціна, але не нижче
митної вартості товарів (супутніх
послуг), з якої були сплачені податки та
збори під час їх митного оформлення.

п.39.15. У разі відхилення договірних цін
у податковому обліку платника податків
у бік збільшення або зменшення від
звичайних цін менше ніж на 20 відсотків,
таке відхилення не може бути підставою
для визначення (нарахування)
податкового зобов'язання, коригування
від'ємного значення об'єкта
оподаткування або інших показників
податкової звітності.

Отже, враховуючи вищезазначене
донарахування податкових зобов'язань з
ПДВ за січень, лютий, червень, липень 2011
року є необґрунтованим, незаконним та
безпідставним.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З досліджених в ході судового розгляду
справи письмових доказів, пояснень
представників сторін, відповідач, як
суб'єкт владних повноважень не довів
суду правомірність своїх дій, а тому
суд вважає, що дії та рішення
відповідача суперечать вимогам ст. 19
Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про невідповідність та
протиправність прийнятих відповідачем
податкових повідомлень-рішень
№/1095 від 20.03.2012 року з урахуванням
рішення ДПС у Чернівецькій області про
результати розгляду первинної скарги
від 23.05.2012 року №2484/10/10-208; №/1096 від
20.03.2012 року; №/1097 від 20.03.2012 року;
№/1098 від 20.03.2012 року вимогам
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2,3,6-12,17,18,71,94,157, 160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
винесені Державною податковою
інспекцією у Глибоцькому районі
Чернівецької області від 20.03.2012 року
№/1095 з урахуванням рішення ДПС у
Чернівецькій області про результати
розгляду первинної скарги від 23.05.2012
року №2484/10/10-208, №/1096, №/1097 та
№/1098.

3. Стягнути з Державного бюджету
України понесені Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Букпродресурси» судові витрати у сумі
2146,00 грн., сплачені згідно квитанції
№к14/8/12 від 08 червня 2012 року та в сумі
2701,11 грн. сплачені згідно квитанції
№1997.333.1 від 15.06.2012 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 12 грудня 2013 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 16 грудня
2013 року.

Суддя

І.В.Маренич