Справа № 592/641/14-а
Суддя: Хитров Б. В.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/641/14-а
Провадження №2-а/592/71/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.
Суми Хитров Б.В., розглянувши в
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Сумах про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії щодо перерахунку пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і
свої уточнені вимоги обґрунтовує тим,
що 03.06.2013 року Конституційний Суд
України ухвалив рішення щодо
відповідності Конституції України
окремих положень ЗУ від 08.07.2011 року №
3868-ст. 138 ЗУ від 07.07.2010 року № 2453-IY у
редакції Закону № 3668 «стосовно змін
розміру та інших умов виплати пенсії і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці». На
виконання цього рішення він звернувся
до УПФ у м. Сумах з заявою про
проведення його перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання, але відповідач йому
відмовив.

Вважає, що така відмова є
неправомірною, так як з 01.12.2013 року
змінився розмір заробітної плати
працюючого заступника голови
апеляційного суду Сумської області
(посада із якої він вийшов на пенсію),
станом на день виходу у відставку мав
загальний стаж роботи 37 років, тому має
право на перерахунок і виплату
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 90% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
з 03.01.2014 року без обмеження граничного
розміру такого утримання. Крім цього
зазначає, що такий порядок виплати і
перерахунку був визначений ст. 43 Закону
України «Про статус суддів» та
постановою ВРУ «Про порядок введення в
дію цього закону», а Конституційний Суд
України визнав неконституційними
положення ч.3 ст. 138 та ін.. «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року за № 2453 у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668.

Тому просить суд, визнати дії
відповідача щодо відмови йому у
перерахунку та виплаті щомісячного
довічного грошового утримання -
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити йому
перерахунок та виплачувати щомісячне
довічне грошове утримання у розмірі 90 %
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді, згідно довідки
апеляційного суду Сумської області № 2
від 02.01.2014 року, починаючи з 03.01.2014 року
без обмеження граничного розміру
довічного грошового утримання.

Відповідач подав заперечення на позов,
в якому просить суд в задоволенні
позову відмовити, вказуючи, що
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах повідомляє, що гр. ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
управлінні і з 01.01.2007р. отримує довічне
грошове утримання призначене
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

Нормами статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус судців» не
передбачене проведення перерахунків
щомісячного довічного грошового
утримання у разі зміни розміру
грошового утримання діючих судців.

Ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус судів»
передбачає, що разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що 'не
передбачено законодавством, при цьому
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України. Управління
Пенсійного фонду України в
Ковпаківському районі м. Суми виконує
свої функції та обов'язки в межах своїх
повноважень, визначених Положенням про
управління, керуючись діючим в Україні
законодавством.

Враховуючи доводи позивача, письмові
заперечення відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в управлінні і з
01.01.2007 року отримує щомісячне довічне
грошове утримання згідно із Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів. Як було встановлено в судових
рішеннях, ОСОБА_1 наказом № 17 від 29.12. 2001
року був звільнений з посади
заступника Апеляційного суду Сумської
області на підставі ст. 43 Закону
України «Про статус суддів» за власним
бажанням у зв'язку з поданою заявою у
відставку.

Згідно наданої довідки Апеляційного
суду Сумської області від 02.01.2014 року
ОСОБА_1 має 37-річний стаж на посаді
судді та йому нараховується відповідна
пенсія з урахуванням посадового
окладу, надбавки за вислугу років,
надбавки за адміністративну посаду та
таємність. (а.с.13)

03.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах з заявою перерахунок пенсії на
підставі прийнятого рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013, однак отримав відмову з
підстав, зазначених у запереченні.
(а.с.10-11)

Згідно до ч.1 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як убачається із позову, датою
звернення позивача до суду є 22.01.2014
року, про порушення своїх прав він
дізнався, отримавши довідку
апеляційного суду Сумської області
02.01.2014 року, згідно якої посадовий оклад
працюючого судді (заступника голови
суду) та ін. з 01.12.2013 року збільшився.

Такі доводи суд вважає цілком
логічними і обґрунтованими, а тому
права позивача підлягають захисту з
03.01.2014 року в межах заявленого строку
позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07 2010
року.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Так, ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» № 2863-XII, що втратив чинність
згідно із Законом України від 7 липня 2010
року № 2453-VI, визначалось, що суддя, який
вийшов у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

Суддя у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на 2% відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

До змін, внесених Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, частина
3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» передбачала наступне:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Таким чином, визначений Законом «Про
судоустрій та статус суддів» порядок
нарахування щомісячного довічного
грошового утримання було змінено
Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
внаслідок чого розмір щомісячного
довічного грошового утримання суддів
зменшено. Залишивши незмінним зміст
права на щомісячне довічне грошове
утримання суддів, вищезазначений Закон
звузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів.

Рішенням Конституційного суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці)
положення частини третьої, першого,
другого, третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-УІ у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-УІ;
статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-УІ в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453- УІ визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
тобто є неконституційними.

Отже, при здійсненні ОСОБА_1
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, застосуванню
підлягає ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, в
редакції Закону, яка діяла до змін,
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-УІ.

Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принципи
верховенства права.

Враховуючи викладене, суд дійшов до
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі, встановленому ч.3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності прийнятого рішення про
відмову у перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 згідно ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», виходячи з
розміру суддівської винагороди,
визначеного у довідці апеляційного
суду Сумської області від 02.01.2014 року.
Доводи, надані відповідачем не можна
взяти до уваги, адже вони суперечать
чинному законодавству і є його
неправильним трактуванням.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання неправомірною
відмови, зобов'язання здійснити
перерахунок довічного грошового
утримання та провести відповідні
виплати є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6-9, 11, 69-71, 94 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у м. Сумах щодо відмови
ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку та
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання у зв'язку зі зміною
заробітної плати суддів з 01.12.2013 року
згідно довідки від 02.01.2014 року -
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Сумах перерахувати
та виплатити щомісячне довічне
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 у розмірі 90 % заробітної плати
працюючого судді на відповідній
посаді, згідно довідки апеляційного
суду Сумської області № 2 від 02.01.2014
року, починаючи з 03.01.2013 року без
обмеження граничного розміру
довічного грошового утримання.

Стягнути судові витрати у сумі 73,08 грн.
з Державного бюджету України на
користь ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Ковпаківський районний суд м. Суми,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня її проголошення.
Для осіб, які не приймали участі у
судовому засіданні, апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови суду.

Для суб'єкта владних повноважень
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Б.В. Хитров