Справа № 818/7197/13-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р.Справа № 818/7197/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
22.10.2013р. по справі № 818/7197/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Артмотор"

до Державної податкової інспекції
у м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області

про визнання дій протиправними,
скасування наказу та податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Артмотор»,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до відповідача, Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, в якому просив
визнати дії відповідача протиправними
щодо видання наказу від 08.08.2013р. № 133
«Про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Артмотор» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ «Міара Компані» за період з 01.09.2011р.
по 30.09.2011р.»; скасувати вищевказаний;
визнати дії відповідача протиправними
щодо складання акту від 21.08.2013р. №
371/22-04/35540470/42 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Артмотор» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ «Міара Компані» за період з 01.09.2011р.
по 30.09.2011р.»; визнати висновки акту від
21.08.2013р. № 371/22-04/35540470/42 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Артмотор», код за з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ «Міара Компані» за період з 01.09.2011р.
по 30.09.2011р.» недійсними; скасувати
податкове повідомлення-рішення, що
винесене відповідачем від 05.09.2013р. №
.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013р. по
справі № 818/7197/13-а вимоги позивача були
задоволені частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 05.09.2013р. № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем - податок на
додану вартість у розмірі 36 700,00 грн., у
тому числі за основним платежем - 29 360,00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 7 340,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
22.10.2013р. по справі № 818/7197/13-а відповідач
подав апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити,
вважає, що судом першої інстанції
порушені норми права.

Справа розглядається в порядку
письмового провадження у
відповідності до ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності та заслухавши
суддю-доповідача колегія суддів
встановила, що підставою прийняття
оскаржуваного повідомлення-рішення
був акт перевірки позивача
працівниками відповідача 21.08.2013р. №
371/22-04/35540470/42, в якому викладена
інформація з акту перевірки Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва від 05.01.2012р. № 3/23-9/37192413
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Міара Компані»
щодо підтвердження господарських
відносин платниками податків за період
з 01.02.2011р. по 31.10.2011р.» і зроблені
висновки про порушення податкового
законодавства, а саме: п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, п. 2
ст. 3, ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. № 996-XIV,
внаслідок чого донараховано ПДВ за
вересень 2011 року на загальну суму 29 360,00
грн.

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що
ТОВ «Артмотор» у встановленому
законодавством порядку зареєстроване
03.11.2007р. як юридична особа,
ідентифікаційний код № 35540470 (а.с. 9).

Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, основними видами
діяльності позивача за КВЕД-2010 є:
торгівля автомобілями та легковими
автотранспортними засобами (45.11);
торгівля іншими автотранспортними
засобами (45.19); технічне обслуговування
та ремонт автотранспортних засобів
(45.20); оптова торгівля деталями та
приладдям для автотранспортних
засобів (45.31); роззздрібна торгівля
деталями та приладдям для
автотранспортних засобів (45.32); надання
інших допоміжних комерційних послуг,
н.в.і.у. (а.с. 10).

Колегія суддів встановила, що на адресу
ДПІ в м. Сумах надійшов акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Міара Компані» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з
01.02.2011р. по 31.10.2011р.» (а.с. 91-97) та лист ДПІ
у Печерському районі м. Києва від
05.01.2012р. № 122/7/23-910 з проханням вжити
заходи щодо відпрацювання зазначеної
інформації згідно з наказом ДПА
України від 18.04.2008р. № 266 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість у розрізі
контрагентів» (а.с. 90).

На виконання вищевказаного листа,
керуючись ст. ст. 20, 78, 73 Податкового
кодексу України, ч. 2 п. 14 Порядку
періодичного надання інформації
органам державної податкової служби та
отримання інформації зазначеними
органами за письмовим запитом,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2010р. № 1245, у
зв'язку із встановленням сумнівності у
факті здійснення операцій ДПІ у м.
Сумах направлено на адресу ТОВ
«Артмотор» запит від 28.02.2013р. №
11240/10/22-3010 про надання інформації та її
документального підтвердження по
господарських відносинах із ТОВ «Міара
Компані», м. Київ () за
період вересень 2011 року (а.с. 11-12).

У відповідь на запит від 28.02.2013р. №
11240/10/22-3010 позивачем направлено на
адресу відповідача звернення від
11.03.2013р. вих. № 20 з проханням надати
письмово правові підстави та
документальне підтвердження щодо
формування висновку про встановлення
сумнівності у факті здійснення
операцій по господарським відносинам з
ТОВ «Міара Компані» (а.с. 13-14).

Листом від 27.03.2013р. № 16074/10/22-3010 ДПІ у м.
Сумах повторно витребувала у ТОВ
«Артмотор» інформацію та її
документальне підтвердження по
господарських відносинах із ТОВ «Міара
Компані», м. Київ, () за
період вересень 2011 року, а також
повідомила, що у разі ненадання
документів буде здійснена позапланова
виїзна перевірка (а.с. 15-16).

08.08.2013р. у зв'язку з ненаданням
документального підтвердження на
обов'язковий письмовий запит ДПІ у м.
Сумах № 16074/10/22-3020 від 27.03.2013р.
начальником ДПІ у м. Сумах прийнято
наказ № 133, яким призначено проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Артмотор» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ «Міара Компані», м. Київ (код за
) за період з 01.09.2011р. по
30.09.2011р. (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи,
21.08.2013р. ДПІ в м. Сумах проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Артмотор» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
фінансово-господарським операціям з
ТОВ «Міара Компані», м. Київ (код за
) за період з 01.09.2011р. по
30.09.2011р., за результатами якої складено
акт № 371/22-04/35540470/42 (а.с.43-55).

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 05.09.2013р. №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість у загальному розмірі 36
700,00 грн., у тому числі за основним
платежем - 29 360,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 7
340,00 грн. (а.с. 56).

Актом перевірки від 21.08.2013р.
встановлено порушення позивачем п. 198.2,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (із змінами
та доповненнями), п. 2 ст. 3, ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.99 № 996-ХІV (із змінами та
доповненнями), а саме встановлено
завищення задекларованих суб'єктом
господарювання показників у рядку 10.1
Декларації (Колонка Б) «Придбання з
податком на додану вартість на митній
території України товарі (послуг) та
основних фондів з метою їх
використання у межах господарської
діяльності платника податку для
здійснення операцій, які підлягають
оподаткування за ставкою 20 відсотків
та нульовою ставкою» у сумі 29 360,00 грн.
за рахунок того, що підприємством
безпідставно віднесено до податкового
кредиту податок на додану вартість, з
вартості поставлених товарів по
документах, отриманих від ТОВ «Міара
Компані».

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до змісту акту перевірки, єдиною
підставою для висновку про завищення
позивачем податкового кредиту став акт
ДПІ у Печерському районі м. Києва від
05.01.2012р. № 3/23-9/37192413 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Міара Компані» щодо підтвердження
господарських відносин платниками
податків за період з 01.02.2011р. по 31.10.2011р.»
(а.с. 91-97), відповідно до висновків якого
не підтверджується факт реального
здійснення операції з реалізації ТОВ
«Міара Компані» товарів, робіт (послуг)
по ланцюгу постачання до кінцевого
споживача ТОВ «Артмотор» за період з
01.09.2011р. по 30.09.2010р.

Таким чином, в ході проведення
перевірки встановлено неможливість
фактичного здійснення
контрагентом-постачальником
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу, відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів.

Актом перевірки встановлена
відсутність реальності вчинення
господарських операцій між ТОВ
«Артмотор» та ТОВ «Міара Компані».

За результатами перевірки ТОВ
«Артмотор» з питань дотримання
податкового та іншого законодавства
документально не підтверджуються
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку, показники
податкового кредиту, задекларовані
підприємством в деклараціях з податку
на додану вартість за період
діяльності з 01.09.2011р. по 30.09.2010р., що
призвело до завищення податкового
кредиту за вересень 2011 року в сумі 29 360,00
грн.

Проте, колегія судів не погоджується із
викладеними твердженнями податкового
органу, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що
01.09.2011р. між позивачем та ТОВ «Міара
Компані» укладено договір № 1/09-2,
відповідно до якого ТОВ «Міара
Компані» зобов'язується поставити
позивачу поліграфічну продукцію (а.с.
107-109).

Реальність поставки товару за
вищевказаним договором
підтверджується податковою накладною
від 15.09.2011р. № 11 (а.с. 111) та видатковою
накладною від 15.09.2011р. № 11 (а.с. 112). Товар
отримано посадовою особою позивача
Виковим І.О. за довіреністю від 15.09.2011р.
№ 183, про що свідчить журнал видачі
довіреностей (а.с. 110).

Оплата товару здійснювалась шляхом
безготівкового розрахунку та
підтверджується випискою банку по
особовим рахункам, наявною в
матеріалах справи (а.с. 122-123).

Придбаний товар зберігався в
орендованому ТОВ «Артмотор»
нежитловому приміщенні за адресою м.
Суми, вул. Білопільський шлях, б. № 26,
яке передано підприємству в суборенду
для здійснення господарської
діяльності з метою організації роботи
салону з реалізації автомобілів та їх
обслуговування відповідно до договору
суборенди нежитлового приміщення від
20.03.2008р. (а.с. 115-119) та додаткової угоди №
6 від 30.11.2010р. (а.с. 120).

В подальшому, ТОВ «Артмотор» по дебету
субрахунку 209 «Інші матеріали»
оприбутковано поліграфічну продукцію
від підприємства ТОВ «Міара Компані»,
що підтверджує оборотно-сальдова
відомість по дебету рахунку 209 (а.с. 114).
Вищевказані запаси передані
працівникам салону для розповсюдження
серед клієнтів та відвідувачів
автосалону протягом певного часу.
Після роздачі буклетів в рекламних
цілях в бухгалтерському обліку був
проведений акт списання
товарно-матеріальних цінностей від
30.09.2011р. № АМ-0000236 (а.с. 121).

Колегія суддів зауважує, що укладений
між позивачем та контрагентом договір
містить положення щодо найменування,
кількості, якості та асортименту, що
свідчить про наявність наміру щодо
настання реальних наслідків в момент
укладення договору, оскільки,
укладаючи угоду, сторони домовлялися
щодо істотних умов правочину.

Для бухгалтерського обліку, що
базується на безперервному
документуванні всіх здійснюваних
господарських операцій, первинні
документи є документальними
свідоцтвами, що підтверджують
отримання товарно-матеріальних
цінностей від постачальника.

Такі документи у свою чергу є підставою
для внесення записів до облікових
бухгалтерських регістрів.

Отже до документів, що є підставою для
оприбуткування товару належать
прибутково-видаткові накладні, які
виписуються постачальником та містять
кількісно-вартісні відомості про
товар, сертифікати, паспорти якості
заводу-виробника товару.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не надано доказів
відсутності у позивача первинних
документів.

Оглянуті документи містять: назву
документа (форми), дату та місце
складання, назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції,
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції, первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

Документи не мають дефектів форми,
змісту або походження, які відповідно
до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», ст. 44 Податкового
кодексу України, п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704) спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Отже, надаючи оцінку наявним в
матеріалах справи: договору,
податковим накладним, накладним, та
іншим первинним документам, якими
позивач доводить реальність
здійснення господарської операції,
колегія суддів дійшла висновку про
наявність обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку.

Колегією суддів встановлено, що жодних
зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами спірних
правочинів, до правового статусу
сторін договорів як платників ПДВ,
відповідності спірних правочинів
вимогам закону, належності складання
первинних документів за спірним
правочином податковим органом при
проведенні перевірки не має.

Викладене в акті судження податкового
органу стосовно вчинення платником
податків порушень закону ґрунтується
лише на висновках акту про
неможливість фактичного здійснення
контрагентом-постачальником
господарських операцій через
відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу.

Втім, з цьому приводу колегія суддів
зазначає, що належними та допустимими в
розумінні ст. 124 Конституції України,
ст. 70 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами факту
вчинення платником податків
нікчемного правочину або факту
відображення в обліку показників
господарських операцій, які в
дійсності не відбулись, можуть бути або
обвинувальний вирок суду по
кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків, тобто
вчинення нікчемного правочину, є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст. 191 КК України та ст. 212
КК України), або рішення суду у справі
про стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави та суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
недійсним).

Але, відповідачем жодних доказів
порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
товариства позивача або за викладеними
у акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним не надано.

Відповідно до вимог п. 198.2. ст. 198
Податкового Кодексу України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу).

Таким чином, діюче податкове
законодавство пов'язує виникнення
права платника податків на податковий
кредит з наявністю податкової
накладної, що оформлена у
відповідності до приписів ст. 201
Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позивачем
отримано від контрагентів податкові
накладні, які саме і є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту, та
відповідно, зазначені накладні
оформлена у повній відповідності до
вимог ст. 201 Податкового кодексу
України.

Крім того, чинним законодавством
України не передбачена
відповідальність юридичної особи за
можливими допущеними порушеннями
законодавства інших юридичних осіб.

Також, на господарюючих суб'єктів не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції.

Висновок про те, що платник не несе
відповідальності за порушення,
допущені його контрагентом
узгоджується з практикою
Європейського Суду (Рішення
Європейського Суду від 22.01.2009р. у справі
«Булвес»АД проти Болгарії (заява №
3991/03), відповідно до п. 714 якого,
визначено, що компанія-заявник не
повинна нести відповідальність за
наслідки невиконання постачальником
його обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Такі вимоги прирівнюються до
надзвичайного обтяження для
компанії-заявника, що порушило
справедливий баланс, який повинен був
підтримуватися між вимогами загальних
інтересів та вимогами захисту права
власності.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах від
05.09.2013р. № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі 36
700,00 грн., прийняте з порушенням вимог ч.
2 ст. 19 Конституції України, тому
зазначене податкове
повідомлення-рішення є протиправним, а
вимоги щодо його скасування - такими, що
підлягають задоволенню.

Разом із цим, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправними дій
відповідача по виданню наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки, дій по
складанню акта документальної
невиїзної перевірки позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства та вимог про скасування
наказу від 08.08.2013р. № 133, оскільки
фактично перевірка вже відбулася та
оформлена наказом від 08.08.2013р. № 133 і
актом від 21.08.2013р. № 371/22-04/35540470/42, за
висновками якого прийняте податкове
повідомлення-рішення про
донарахування податкових зобов'язань,
а отже дії відповідача щодо видання
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки та по складанню
акта документальної невиїзної
перевірки позивача є фактично
реалізованими і належним способом
захисту прав позивача є визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, на підставі зазначеного
вище, колегія суддів не знаходить у
діях платника податків (позивача)
порушень тих норм закону, на які
посилається відповідач, і приходить до
висновку, що твердження податкового
органу про наявність таких порушень
ґрунтуються на припущеннях та належним
чином не доведені, доводи відповідача
протирічать вимогам закону та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним податкового
повідомлення-рішення.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і доказів в їх обґрунтування
відповідачем не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013р.
по справі № 818/7197/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Тацій Л.В.