Справа № 2а/243/112/13
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/36402/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області про визнання
неправомірними дій і зобов'язання
провести перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року, -

встановив:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, у якому просив визнання
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області щодо обмеження під
час перерахунку розміру його пенсії за
вислугу років і зобов'язати
відповідача провести йому перерахунок
пенсії з 1 липня 2012 року на підставі
довідки прокуратури Донецької області
від 10 жовтня 2012 року № 18-57-2148 відповідно
до статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» від 5 листопада 1991 року №
1789-XII (далі - Закон № 1789-XII), в редакції
від 23 грудня 2010 року, виходячи з
розрахунку 90 відсотків від середнього
заробітку, та здійснити відповідні
виплати.

На обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_4 зазначив, що Управління
Пенсійного фонду України в місті
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області безпідставно
здійснило перерахунок його пенсії з 1
липня 2012 року в розмірі 80 відсотків від
суми заробітної плати, посилаючись на
Закон України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VІ (далі - Закон №
3668-VІ), яким внесено зміни до статті 50-1
Закону № 1789-XII, оскільки це суперечить
статті 22 Конституції України та
порушує його права.

Постановою Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 травня 2013 року позов задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Слов'янську та Слов'янському районі
Донецької області щодо обмеження під
час перерахунку розміру пенсії ОСОБА_4
за вислугу років. Зобов'язано
відповідача провести позивачеві
перерахунок пенсії з 1 липня 2012 року на
підставі довідки прокуратури
Донецької області від 10 жовтня 2012 року
№ 18-57-2148 відповідно до статті 50-1 Закону
№ 1789-XII, в редакції від 23 грудня 2010 року,
виходячи з розрахунку 90 відсотків від
середнього заробітку, та здійснити
відповідні виплати.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 21 травня 2013 року скасовано,
прийнято нову постанову про відмову
ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року та залишити в силі постанову
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 21 травня 2013 року.

Управління Пенсійного фонду України в
місті Слов'янську та Слов'янському
районі Донецької області подало
письмове заперечення на зазначену
касаційну скаргу, просить таку
залишити без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року - без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 9 вересня 2002 року
ОСОБА_4 призначено пенсію за вислугу
років на підставі статті 50-1 Закону №
1789-XII (у редакції, чинній на час
призначення пенсії) в розмірі 90
відсотків від суми заробітної плати.

23 жовтня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Слов'янську та Слов'янському
районі Донецької області з заявою про
перерахунок пенсії на підставі статті
50-1 Закону № 1789-XII з урахуванням
постанови Кабінету Міністрів України
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників органів
прокуратури» від 31 травня 2012 року № 505
(далі - постанова № 505) і надав довідку
прокуратури Донецької області від 10
жовтня 2012 року № 18-57-2148.

Відповідач здійснив перерахунок
пенсії позивачеві починаючи з 1 липня
2012 року виходячи з розміру 80 відсотків
від суми заробітної плати, що зазначена
в довідці, на підставі статті 50-1 Закону
№ 1789-XII з урахуванням змін, внесених
Законом № 3668-VІ.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
суд першої інстанції дійшов висновку,
що Управління Пенсійного фонду України
в місті Слов'янську та Слов'янському
районі Донецької області неправомірно
провело позивачеві перерахунок пенсії
в розмірі 80 відсотків від суми
місячного заробітку, тобто відповідач
діяв не на підставі норм діючого
законодавства, з порушенням прав
позивача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, апеляційний суд виходив із того,
що відповідач правомірно здійснив
перерахунок пенсії ОСОБА_4 з 1 липня 2012
року у розмірі 80 відсотків від суми
заробітної плати на підставі статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ з урахуванням змін,
внесених Законом № 3668-VІ, та застосував
нові посадові оклади, встановлені
постановою № 505, оскільки підстав для
перерахунку позивачеві пенсії у
розмірі 90 відсотків від суми
заробітної плати на підставі норми
права, яка втратила чинність із 1 жовтня
2011 року, немає.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів і слідчих
визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.
Редакція зазначеної статті
змінювалась.

Згідно з частиною 1 статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ (у редакції, чинній на час
призначення пенсії позивачеві)
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, внесено зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у
відсотках розмір пенсії за вислугу
років, яка призначається прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними такого
права: «Прокурори і слідчі мають право
на пенсійне забезпечення за вислугу
років незалежно від віку за наявності
на день звернення вислуги років (…).
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини 1 статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і
слідчим пенсії за вислугу років у
розмірі не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку втратили
чинність у зв'язку з внесенням змін до
редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсії прокурорам
регулюють частини 13 і 18 статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо
перерахунку пенсії у зв'язку із
прийняттям Закону № 3668-VІ змін не
зазнали, змінилася лише нумерація
частин цієї статті.

Так, відповідно до частини 13 статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на пенсію,
станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури
пенсії перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
йде за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи (частина 18 статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а тому
дійшла такого правового висновку:
внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії
у відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом та механізмом
їх проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам, є
частини 13 та 18 статті 50-1 Закону №
1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям
Закону № 3668-VІ не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону у часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи з висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Ураховуючи наведене, висновок
апеляційного суду у справі, що
розглядається, не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 і вважає, що постанова
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 21 травня 2013 року
прийнята відповідно до вимог чинного
законодавства та скасована постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року помилково.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Слов'янську та Слов'янському
районі Донецької області про визнання
неправомірними дій і зобов'язання
провести перерахунок пенсії -
скасувати.

Постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від

21 травня 2013 року - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.