Справа № 2а/2370/6629/11
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Київ
К/9991/68319/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Калашнікової О.В.,

Заяць В.С.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державного
підприємства "Чигиринське лісове
господарство" на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
10.10.2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.10.2012 року у справі за позовом
Державного підприємства "Чигиринське
лісове господарство" до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Черкаській області, третя особа: ОСОБА_3
про визнання дій протиправними та
скасування пункту припису,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство «Чигиринське
лісове господарство» звернулось до
суду з адміністративним позовом до
територіальної державної інспекції
праці у Черкаській області у якому
просило визнати протиправними дії щодо
винесення п. 3 припису № 23-24-39/32-16 від
25.07.2011р.; визнати протиправним та
скасувати п. 3 припису № 23-24-39/32-16 від
25.07.2011р.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11.10.2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Державне підприємство "Чигиринське
лісове господарство" подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за наслідками планової
первинної перевірки позивача з питань
додержання законодавства про працю,
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, посадовими
особами територіальної державної
інспекції праці у Черкаській області
складено акт № 23-24-39/32 від 25.07.2011 року, в
якому зроблено висновок, що в порушення
вимог статті 96 КЗпП України на
підприємстві неналежним чином
організовано роботу з присвоєнням
кваліфікаційних розрядів працівникам,
а саме в порушення вимог статей 94, 115, 116
КЗпП України ОСОБА_3 не проведено
оплату за кваліфікацію водія 1 класу.

За наслідками проведеної перевірки на
підставі акта перевірки винесено
припис, пунктом 3 якого зобов'язано
позивача здійснити доплату колишньому
працівнику підприємства, який займав
посаду водія - ОСОБА_3 за кваліфікацію 1
класу, що прийнятий на роботу 26.05.2010
року на посаду водія автотранспортних
засобів відповідно до наказу № 103-к, а у
трудову книжку зроблено запис, що він
прийнятий на роботу водієм 1 класу з
категоріями «А, В, С, D, Е».

12.08.2010 року внесено запис про
недійсність попереднього запису (що
ОСОБА_3 прийнятий на роботу водієм 1
класу з категоріями «А, В, С, D, Е) та
виправлено на запис «Водій
автотранспортних засобів».

01.07.2010 року у трудову книжку внесено
запис про присвоєння кваліфікації
водія 2 класу, що відбулося за
наслідками атестаційної комісії на
підставі протоколу від 05.07.2010 року № 3.

Між тим, до працевлаштування
Державного підприємства "Чигиринське
лісове господарство" ОСОБА_3 працював
на інших підприємствах водієм 1 класу.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про оплату праці» основою організації
оплати праці є тарифна система, яка
включає: тарифні сітки, тарифні ставки,
схеми посадових окладів і
тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники). Тарифна система оплати
праці використовується для розподілу
робіт залежно від їх складності, а
працівників - залежно від їх
кваліфікації та за розрядами тарифної
сітки. Вона є основою формування та
диференціації розмірів заробітної
плати. Тарифна сітка (схема посадових
окладів) формується на основі: тарифної
ставки робітника першого розряду, яка
встановлюється у розмірі, що перевищує
законодавчо встановлений розмір
мінімальної заробітної плати;
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів).
Тарифно-кваліфікаційні характеристики
(довідники) розробляються
Міністерством праці України.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про
оплату праці» працівник має право на
оплату своєї праці відповідно до актів
законодавства і колективного договору
на підставі укладеного трудового
договору. Розмір заробітної плати може
бути нижчим за встановлений трудовим
договором та мінімальний розмір
заробітної плати у разі невиконання
норм виробітку, виготовлення
продукції, що виявилася браком, та з
інших, передбачених чинним
законодавством причин, які мали місце з
вини працівника.

Генеральною угодою про регулювання
основних принципів і норм реалізації
соціально-економічної політики і
трудових відносин в Україні на 2010 - 2012
роки від 09.11.2010 року, укладеної
відповідно до Закону України «Про
колективні договори і угоди» між
Кабінетом Міністрів України та
профспілок в особі Спільного
представницького органу
всеукраїнських профспілок та
профспілкових об'єднань для ведення
колективних переговорів та
соціального діалогу на національному
рівні. передбачено, що Угода є основою
для розроблення та укладення галузевих
і регіональних угод, колективних
договорів.

Оплата праці на підприємстві позивача
врегульована Колективним договором на
2009-2010 роки, зареєстрованим в
Чигиринській районній державній
адміністрації 16.12.2008 року № 26/367.
Зокрема, у додатку 11 «Доплати та
надбавки до ставок і посадових окладів
працівників» водіям 1 класу
передбачена надбавка у розмірі 25% від
тарифної ставки за відпрацьований
водієм час, а водіям 2 класу 10%.

ОСОБА_3 встановлена надбавка з 01.07.2010р. у
розмірі 10%, як водію 2 класу.

Відповідно до статті 96 КЗпП України
віднесення виконуваних робіт до певних
тарифних розрядів і присвоєння
кваліфікаційних розрядів робітникам
провадиться власником або
уповноваженим ним органом згідно з
тарифно-кваліфікаційним довідником за
погодженням з виборним органом
первинної профспілкової організації
(профспілковим представником).

Відповідно до розділу «Автотранспорт і
міський електротранспорт»
Кваліфікаційного довідника професій
робітників, затвердженим постановою
Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 20.02.1984
року №58/3-102, кваліфікація третього,
другого, першого класів може бути
присвоєна водіям автомобілів, які
пройшли підготовку або перепідготовку
в навчальних закладах за єдиними
програмами, затвердженими в
установленому порядку та отримали
посвідчення водія з позначкою, що дає
право керувати транспортними засобами
певних категорій (В, С, Д, Е).
Встановлення класності водіям та
доплати за класність відноситься до
компетенції підприємства, установи,
організації, де працює водій.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що ОСОБА_3 працював водієм
автобусу КАВЗ та на автомобілях УРАЛ,
ЗІЛ, ГАЗ, УАЗ, тобто робота виконувалась
за категоріями «В», «С», «Д», «Е».

Отже, правильним є висновок судів
попередніх інстанцій відносно того, що
ОСОБА_3 дорученням роботодавця
виконував роботу водія 1 класу і мав для
цього певну кваліфікацію, що дає йому
право, а роботодавця зобов'язує
виплатити йому заробітну плату з
врахуванням надбавки за класність.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій про відмову у
позові про скасування припису, яким
було зобов'язано позивача здійснити
доплату колишньому працівнику
підприємства, який займав посаду водія
- ОСОБА_3 за кваліфікацію 1 класу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Чигиринське лісове
господарство" відхилити, постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 10.10.2011 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2012 року
у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: