Справа № 2а-5684/10/1270
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м. Київ
К/9991/40165/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу закритого
акціонерного товариства
Горнозбагачувальна фабрика
«Краснолуцька» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суд у від 06.05.2011

у справі № 2а-5684/10/1270

за позовом Державної податкової
інспекції в м. Красний Луч

до Закритого акціонерного
товариства Горнозбагачувальна фабрика
«Краснолуцька»

про стягнення заборгованості
у розмірі 59000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в м.
Красний Луч звернулась до Луганського
окружного адміністративного суду з
позовом до Закритого акціонерного
товариства Горнозбагачувальна фабрика
«Краснолуцька» про стягнення
заборгованості у розмірі 59000 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011
позовні вимоги задоволені.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суд у від 06.05.2011
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвали суду
апеляційної інстанції, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку. В
скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції, прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивовані тим, що
судами першої та апеляційної інстанції
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що у зв'язку з несвоєчасною
сплатою податкового зобов'язання у
Державного відкритого акціонерного
товариства "Підприємство з реалізації
та поставок продукції" дочірнього
підприємства державної холдингової
компанії "Донбасантрацит" виник
податковий борг.

З матеріалів справи вбачається,
що ДПІ в м. Красний Луч з метою
здійснення заходів по стягненню коштів
у рахунок погашення боргу зверталося
до Міністерства вугільної
промисловості України, (як власника
майна), визначити перелік майна, яке не
задіяне або не використовується
виробничій діяльності боржника, і може
бути відчужене у рахунок погашення
боргу. У відповіді № 1863/06/02-02 від 18.09.2009
року Міністерством вугільної
промисловості України не надано згоди
на відчуження активів підприємства.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачено, що у разі коли заходи з
продажу активів платника податків за
рішенням органу стягнення не привели
до повного погашення суми податкового
боргу, додатковим джерелом його
погашення органом стягнення може бути
визначено продаж активів платника
податків, попередньо переданих ним у
тимчасове користування чи
розпорядження іншим особам відповідно
до норм цивільно-правових договорів,
або сума заборгованості інших осіб
перед платником податків, право на
вимогу якої переводиться на орган
стягнення, включаючи право на
отримання основної суми депозиту або
кредиту, а також доходу за ними. Продаж
або стягнення таких активів не зупиняє
дію таких цивільно-правових договорів
до кінця строків їх дії (крім
депозитних договорів), а покупець таких
активів набуває прав та обов'язків
платника податків за такими
договорами, у тому числі права на
отримання доходу за ними.

З метою стягнення податкового боргу
ДПІ в м. Красний Луч уклала договір від
03.12.2008 року з ДВАТ "Підприємство з
реалізації та поставок продукції" ДП
ДХК "Донбасантрацит" про переведення
права на отримання суми заборгованості
інших осіб перед платником податків.

Згідно цього договору ДВАТ
"Підприємство з реалізації та поставок
продукції" ДП ДХК "Донбасантрацит"
передає податковому органу свої права
по стягненню з контрагента ЗАТ
Горнозбагачувальної фабрики
"Краснолуцька" дебіторської
заборгованості в розмірі 59000,00 грн., яка
належить ДВАТ "Підприємство з
реалізації та поставок продукції" ДП
ДХК "Донбасантрацит". За цим договором
ДПІ в м. Красний Луч набуває право
вимагати (замість платника податків -
ДВАТ "Підприємства з реалізації та
поставок продукції» ДП ДХК) від
Дебітора - Закритого акціонерного
товариства Горнозбагачувальної
фабрики "Краснолуцька" сплати
дебіторської заборгованості у сумі
59000,00 грн. за договором № 11 від 06.05.2008р.
укладеним між вищевказаними сторонами.

Право вимоги засновано на документах,
що підтверджують право вимоги Платника
податків до Дебітора: договір № 11 від
06.05.2008р. з додатками, акт звірення
взаємних розрахунків, за період з
01.01.08р. по 01.12.08р., довіреності ЯПГ № 063005
від 12.05.08р., товарно-транспортна
накладна № 52-169 від 12.05.08р., рахунок -
фактура № 52-169 від 12.05.08р., наказ на
відпуск № 169.

Згідно пункту 11 статті 10 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) до
функцій державних податкових
інспекцій в районах, містах без
районного поділу, районах у містах,
міжрайонних та об'єднаних державних
податкових інспекцій віднесено,
зокрема, подання до судів позовів до
підприємств, установ, організацій та
громадян про стягнення заборгованості
перед бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна.

Пунктом 11 статті 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) органам
державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, надано право стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми недоїмки, пені у випадках, порядку
та розмірах, встановлених законами
України.

Відповідно до положень підпункту 7.4.1
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі коли
заходи з продажу активів платника
податків за рішенням органу стягнення
не привели до повного погашення суми
податкового боргу, додатковим джерелом
його погашення органом стягнення може
бути визначено продаж активів платника
податків, попередньо переданих ним у
тимчасове користування чи
розпорядження іншим особам відповідно
до норм цивільно-правових договорів,
або сума заборгованості інших осіб
перед платником податків, право на
вимогу якої переводиться на орган
стягнення, включаючи право на
отримання основної суми депозиту або
кредиту, а також доходу за ними. Продаж
або стягнення таких активів не зупиняє
дію таких цивільно-правових договорів
до кінця строків їх дії (крім
депозитних договорів), а покупець таких
активів набуває прав та обов'язків
платника податків за такими
договорами, у тому числі права на
отримання доходу за ними. Якщо норми
зазначеного цивільно-правового
договору передбачають право кредитора
на його дострокове припинення або
збільшення розміру доходів за ним чи
прийняття інших рішень, які приводять
до швидшого повернення суми основного
боргу та/або доходу за ним, орган
стягнення зобов'язаний прийняти
рішення про такі дії.

Наказом ДПА України від 19 вересня 2003
року № 439 був затверджений Порядок
використання додаткових джерел
погашення податкового боргу за
рішенням органу стягнення, відповідно
до пункту 1.1 статті 1 якого (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) цей Порядок,
розроблений відповідно до пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (далі - Закон), та
визначає механізм погашення
податкового боргу платника податків
шляхом продажу активів платника
податків, попередньо переданих в
тимчасове користування чи
розпорядження іншим особам відповідно
до норм цивільно-правових договорів;
продажу активів юридичної особи, на які
може бути звернуте стягнення згідно із
Законом у разі недостатності активів у
її філій або відокремлених
підрозділів; реалізації дебіторської
заборгованості, право на вимогу якої
переводиться на податковий орган,
включаючи право на отримання основної
суми депозиту або кредиту, а також
доходу за ними.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Порядку
використання додаткових джерел
погашення податкового боргу за
рішенням органу стягнення,
затвердженого наказом ДПА України від
19 вересня 2003 року № 439 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), на податковий орган як
орган стягнення можуть переводитися
всі види дебіторської заборгованості,
а саме (але не виключно): дебіторська
заборгованість від продажу готової
продукції, товарів, робіт та послуг;
дебіторська заборгованість
працівників, акціонерів перед
підприємством; інші види дебіторської
заборгованості.

Пунктами 4.5, 4.8 статті 4 Порядку
використання додаткових джерел
погашення податкового боргу за
рішенням органу стягнення,
затвердженого наказом ДПА України від
19 вересня 2003 року № 439 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), передбачено, що
переведення платником податків прав
вимоги боргу (дебіторської
заборгованості), що випливає з відносин
платника податків з дебітором, на орган
стягнення здійснюється на основі
договору переведення права на
отримання суми заборгованості інших
осіб перед платником податків,
укладеного в письмовій формі між
платником податків та податковим
органом. Платник податків та орган
стягнення повідомляють дебітора про
уступку податковому органу права
грошової вимоги.

За визначенням, наведеним у пункті 14
частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний договір -
дво-або багатостороння угода, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
угоди.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що вказаний
позов про стягнення заборгованості з
відповідачів був поданий податковим
органом у межах повноважень та у
спосіб, передбачений статтями 10, 11
Закону України «Про державну
податкову службу України», а договір
про переведення права на отримання
суми заборгованості інших осіб перед
платником податків від 03.12.2008 має всі
ознаки адміністративного договору.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду зазначає, що
дія ст.99 КАСУ про шестимісячний строк
звернення до суду набула чинності з
30.07.2010 року, тоді, як ДПІ в м. Красний Луч
звернулося до суду з цим позовом 22.07.2010
року, коли діяв Закон України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами",
відповідно до ст.15 якого
встановлювався строк давності та його
застосування - 1095 днів.

На підставі викладеного судова колегія
погоджує висновки судів попередніх
інстанцій, що позивач не пропустив
строки звернення до суду з зазначеним
позовом, оскільки вищезазначені
повідомлення були направлені дебітору
28.05.10, а тому саме з цього моменту
відповідач належним чином був
повідомлений про наявність договору
від 03.12.2008р. про переведення права на
отримання суми заборгованості інших
осіб перед платником податків.

Рішення судів попередніх
інстанцій постановлені з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги висновок суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
закритого акціонерного товариства
Горнозбагачувальна фабрика
«Краснолуцька» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суд у від 06.05.2011 у
справі № 2а-5684/10/1270 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу закритого
акціонерного товариства
Горнозбагачувальна фабрика
«Краснолуцька» відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 20.01.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суд у від 06.05.2011 у
справі № 2а-5684/10/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко