Справа № 457/1401/13-а
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2013-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/1401/13-а
номер провадження №2-а/457/74/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року
м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської
області в складі: судді Марчука В.І. при
секретарі Словіцькій О.Ю., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ Стрийського
МВ ГУ МВС України у Львівській області
Котик А.М., УДАІ ГУ МВС України у
Львівській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
інспектора ВДАІ Стрийського МВ ГУ МВС
України у Львівській області Котик А.М.,
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 06.09.2013
року інспектором ВДАІ Стрийського МВ
ГУ МВС України у Львівській області
старшим лейтенантом міліції Котиком
Андрієм Миколайовичем була винесена
постанова в справі про адміністративне
правопорушення та притягнуто позивача
до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу на суму 170,00 грн. на
підставі протоколу ВС1 № 332495 від 06.09.2013,
відповідно до якого позивачем було
вчинено правопорушення передбачене ч.1
ст. 121-2 КУпАП, згідно з якою водієм було
порушено п. 21.1 Правил дорожнього руху
України (далі -ПДД), а саме перевозив
пасажирів у транспортному засобі
обладнаному місцями для сидіння в
кількості більшій ніж передбаченій
технічною характеристикою.

Позивач вважає дану постанову
незаконною, такою, що винесена
передчасно та підлягає скасуванню з
наступних підстав.

З позову вбачається, що з даним
рішенням працівника ДАІ позивач не
згідний. Просить скасувати постанову
про накладення адміністративного
стягнення. В позовній заяві зазначає,
що, 06.09.2013 року, близько 16 год. 00 хв., він
керуючи автобусом БАЗ д.н.з. НОМЕР_1
здійснюючи перевезення по маршруту
Дрогобич-Стрий та зупинившись на
кінцевій зупинці - залізничний вокзал
м. Стрий по вул. Вокзальній, до нього
підійшов працівник ДАІ - відповідач 1 по
справі. Взявши в нього для перевірки
посвідчення водія та техпаспорт на
автобус, він сказав, що позивач
перевозить пасажирів в кількості,
більшій, ніж передбачено технічною
характеристикою автобуса, оскільки він
бачив пасажирів, які стояли в салоні.
Позивач намагався йому пояснити, що
люди поспішали на поїзд, а тому встали з
своїх місць передчасно, щоб швидше
вийти з автобуса, однак інспектор не
взяв це до уваги і почав складати
відповідний протокол, а крім того
жодних свідків скоєного позивачем
правопорушення він не зазначив, хоча в
автобусі були пасажири (по твердженню
інспектора в кількості більшій, ніж
дозволено законодавством). Далі
інспектор сказав, які позивач має
написати пояснення, якщо хоче одержати
посвідчення водія назад та довезти
пасажирів. Оскільки позивач не міг
халатно віднестися до свого обов'язку
перед пасажирами, багато з яких
поспішали, то був змушений написати, що
згоден із порушенням. Далі інспектор
«написав» постанову про притягнення
його до адміністративної
відповідальності, та надавши йому
протокол та частину постанови,
дозволив продовжувати рух. Також
позивач вважає, що розгляд справи на
місці, без підготовки та надання йому
часу для звернення за правовою
допомогою, подання заперечення на
протокол та постанову, документів, які
характеризують особу, інших доказів по
справі, порушує його права, передбачені
ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості
скористатися. При накладенні
конкретного розміру штрафу не
враховано особу, матеріальний стан та
інші обставини, які слід враховувати
при призначенні адміністративного
стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За
таких обставин вважає, що його
процесуальні права при такому
«розгляді» справи грубо порушено.

Відповідач інспектор ВДАІ Стрийського
МВ ГУМВС України у Львівській області
Котик А.М. подав до суду заперечення на
адміністративний позов про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
відповідно до якого в задоволенні
позову просить відмовити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просить позов
задоволити, посилаючись на обставини
викладені в адміністративному позові.

В судове засідання відповідач не
з'явився, хоча його належним чином було
повідомлено про розгляд справи, однак
суд вирішив слухати справу у його
відсутності, оскільки у матеріалах
справи достатньо доказів, які
висвітлюють права та взаємовідносини
сторін.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові матеріали справи,
на підставі їх повного, об'єктивного та
всебічного дослідження, суд дійшов
переконання, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Дослідивши зібрані по справі докази,
суд вважає, що вина ОСОБА_1 вірно
кваліфікована за ч.1 ст.121-2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Однак при винесенні вищезазначеної
постанови була порушена ст. 33 КУпАП, яка
зобов'язує при накладенні стягнення
враховувати характер вчиненого
правопорушення, особи порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.
Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст.
19 Конституції України.

Беручи до уваги пояснення позивача,
оцінюючи зібрані по справі докази, суд
приходить до висновку, що постанова
відповідача про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 121-2 КУпАП є законною, але з
урахуванням принципів
добросовісності, розсудливості,
пропорційності, ст.33 КупАП, зокрема
майнового стану позивача, ст. 23 КУпАП
відповідно до якої адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинала адміністративне
правопорушення, зважаючи на
відсутність негативних наслідків
скоєного, суд вважає, що оскаржувану
постанову слід змінити в частині
накладення адміністративного
стягнення з застосування ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 138, 139, 160, 161,162,163,171-2 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення ВС1
№099043 від 06.09.2013 року про накладення
адміністративного стягнення, винесену
інспектором ВДАІ Стрийського МВ ГУ МВС
України у Львівській області Котик А.М,
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-2
КУпАП та накладення на останнього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 170 грн. змінити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 121-2 КУпАП, однак у
відповідності до ст. 22 КУпАП ОСОБА_1
звільнити від адміністративної
відповідальності, обмежившись усним
зауваженням, а справу провадженням
закрити.

Постанова остаточна та оскарження не
підлягає.

Суддя: В. І. Марчук