Справа № 819/3479/13-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3479/13-a

"30" січня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі:

Головуючого судді Жука А.В.

при секретарі судового засідання:
Порплиці Т.В.

за участю:

представника позивача: Борис І.Д.

представника відповідача: Ханаса Д.Б.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Тернополі адміністративну справу

за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду Соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Збаразькому районі Тернопільської
області

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернулося
Управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області з адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
Соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

З врахуванням заяви про зміну позовних
вимог, яка прийнята судом, позивач
просить стягнути витрати на щомісячну
державну адресну допомогу за грудень
2012 року в сумі 25907,70 грн. Невраховані
суми витрат на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну за грудень
2012 року в сумі 884,00 грн., за період з
січня по листопад 2013 року в сумі 1009,80
грн.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
п. 2 постанови Кабінету Міністрів
України «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»
№198 від 11.03.2009 виплата підвищення
передбаченого п.1 цієї постанови,
проводиться понад розміри, передбачені
постановами Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 256
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» та від 16.07.2008
року №654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян» в
межах розмірів, зазначених у пункті 10
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія, щомісячне довічне
грошове утримання або державна
соціальна допомога.

Відзначено, що відповідачем порушено
вимоги Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», згідно якого
відшкодування шкоди провадиться
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань.

Безпідставним є не прийняття до заліку
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві пенсіонерові ОСОБА_3, який
отримав травми за межами України, чим
порушено норми ст.1-3 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць Союзу
Незалежних Держав в сфері пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.01.2014
залишено без розгляду позовну заяву
Управління Пенсійного фонду України в
Збаразькому районі Тернопільської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області про
стягнення заборгованості в частині
позовних вимог про стягнення витрат на
щомісячну державну адресну допомогу за
грудень 2012 року в сумі 25907,70 гривень,
стягнення неврахованих витрат на
виплату пенсій громадянам держав -
учасників СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в України за грудень 2012 року по ОСОБА_3 в
сумі 884,00 гривень та стягнення
неврахованих витрат на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в України за січень -
травень 2013 року по ОСОБА_3 в сумі 459,00
гривень - у зв'язку із пропуском строку
звернення до адміністративного суду на
підставі ст. 100 КАС України.

Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
позов задовольнити з врахуванням заяви
про зміну позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надавши письмові заперечення, просив
суд відмовити у задоволенні позову.
Відзначив, що відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
№105-XIV не передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
Пенсійному фонду витрати, пов'язані з
виплатою державної адресної допомоги.
Адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, відповідно
відділення виконавчої дирекції ФССНВ в
Збаразькому районі не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Щодо витрат на виплату пенсій
громадянам держав - учасників СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
в державах СНД і переїхали на постійне
місце проживання в Україну зазначив,
робочі органи Фондів позбавлені права
на проведення розрахунків на своєму
рівні, таким правом наділені лише
центральні органи Фондів.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача та
представника відповідача, оцінивши
представлені у справі докази у їх
сукупності, суд враховує наступні
обставини справи та норми чинного
законодавства.

Судом встановлено, що відповідачем не
прийнято до відшкодування витрати УПФУ
в Збаразькому районі на виплату
державної адресної допомоги, витрати
на виплату пенсій громадянам держав -
учасників СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну за період червень - листопад
2013 року в сумі 550,80 грн.

Складені сторонами акти щомісячної
звірки за спірний період підписувалися
з розбіжностями, а саме, згідно таблиць
розбіжностей, не враховувалися суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну.

На вимогу суду, позивачем представлено
розрахунок суми витрат на основний
розмір пенсії по інвалідності та
витрат на щомісячну цільову грошову
допомогу на прожиття виплачену
пенсіонерові ОСОБА_3 за період червень -
листопад 2013 в сумі 550,80грн.

Зазначені витрати підтверджується
наданими позивачем та дослідженими в
судовому засіданні копіями таблиць
розбіжностей за вказані періоди та
актами щомісячної звірки по особових
справах потерпілих, і не оспорюється
відповідачем.

З'ясувавши обставини справи та
дослідивши норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги щодо стягення витрат,
пов'язані із виплатою і доставкою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві, за
період червень - листопад 2013 року в сумі
550,80 грн. підлягають до задоволення,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, пенсіонер
ОСОБА_3, житель АДРЕСА_1 одержує пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві інвалідам ІІ
групи, якому виплачено основний розмір
пенсії та щомісячну цільову грошову
допомогу на прожиття в період з 01.06.2013
року по 30.11.2012 року на суму 550,80 грн.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи) надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 ст. 26 Основ встановлено, що
якщо після призначення застраховані
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому, неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим хто має надавати застраховані
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року N
1105-XIV Фонд зобов'язаний співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 цього
Закону. Відповідно до частини 1 даної
статті, у разі настання страхового
випадку Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Пенсійним фондом України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві регулюється
«Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» затвердженого спільною
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4, зареєстрована в МЮ України 16.05.2003
року за №376/7697.

Відповідно до пункту 4 цього Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, щомісячна
цільова грошова допомога на прожиття,
якщо така надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Таким чином, законодавством
передбачено обов'язок Фонду
соціального страхування здійснювати
відшкодування пенсійним органам чітко
визначеного переліку понесених
останніми витрат. Серед таких витрат
передбачено відшкодування витрат з
виплачених пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття, якщо
така надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
правонаступництво України» від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною Радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни СРСР, які на момент
проголошення незалежності України
постійно проживали на території
України, є громадянами України. Україна
гарантує забезпечення прав людини
кожному громадянину України незалежно
від національної приналежності та
інших ознак відповідно до
міжнародно-правових актів про права
людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Згідно статті 5 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, ця Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Стаття 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, передбачає, що усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
закону.

Суд відзначає, що право на таке
забезпечення, яке встановлено в
Україні, не залежить від того, у якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві із
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Отже, пенсії по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, якщо страховий випадок
стався на території держав-учасниць
Угоди, призначаються за законодавством
України і виплачуються з коштів
Пенсійного фонду України.

Таким чином, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
пенсій, якщо нещасний випадок стався на
території держав-учасниць Угоди.

Суд не погоджується із запереченнями
відповідача про те, що відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
відбувається лише на централізованому
рівні, оскільки він не відповідає
нормам чинного законодавства та
висновкам Верховного Суду України з
цього питання (постанови від 20 березня
2007 року у справах №№ 21-1087во06 та 21-897во06
та інші), відповідно до яких Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
Правління Пенсійного фонду та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від 4
березня 2003 року №5-4/4, не врегульовує
виниклих спірних відносин між Фондами.

У випадку відсутності згоди Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на включення
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, до актів звірки
розрахунків, вимоги про відшкодування
таких сум вирішуються в судовому
порядку в судах адміністративної
юрисдикції, шляхом пред'явлення позову
про стягнення цих сум.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що оскільки відповідачем не
оспорюється розмір виплачених
позивачем сум основного розміру пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття пенсіонеру ОСОБА_3,
матеріалами справи підтверджується
виплата таких сум, то такі витрати
позивача, пов'язані із виплатою і
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття за
період червень - листопад 2013 року в сумі
550,80 грн. підлягають стягненню в
судовому порядку, а отже позов слід
задовольнити.

Судові витрати по справі згідно ст. 94
КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст. 35,70,71,79,86,128,153,158-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Збаразькому
районі Тернопільської області (, вул. Княгині Ольги, 11, м.
Збараж Тернопільської області) на
користь управляння Пенсійного фонду
України в Збаразькому районі
Тернопільської області (, вул. Грушевського, 3, м. Збараж
Тернопільської області) невраховані
витрати на виплату пенсій громадянам
держав - учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в України за червень -
листопад 2013 року по ОСОБА_3 в сумі 550,80
гривень (п'ятсот п'ятдесят гривень 80
копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

(постанова виготовлена в повному
обсязі 04.02.2014)

Головуючий суддя
Жук А.В.

копія вірна

Суддя
Жук А.В.