Справа № 812/662/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/662/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання:
Стройній О.О.,

за участю представників сторін:

представника позивача:
Селівьорстова Ю.А., дов. № 1 від 08.01.2014,

представник відповідача: не
прибув.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Сєвєродонецьку Луганської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
стягнення виплаченої ОСОБА_2 пенсії по
втраті годувальника, який помер
внаслідок професійного захворювання у
розмірі 1200,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
стягнення виплаченої ОСОБА_2 пенсії по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 1200,00 грн., за
період з 01.06.2013 по 31.12.2013, 300 грн. за
червень 2013, та по 150,00 грн. липня по
грудень 2013 року щомісячно.

Позивач вважав, що Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
необґрунтовано відмовляється прийняти
зазначені витрати до відшкодування,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що
відшкодовування вказаних витрат
передбачено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та постановою Кабінету
Міністрів України № 265 від 26.03.2008 "Про
деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" з 1 квітня 2008 року.

Представник позивач у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позові, просив
задовольнити адміністративний позов в
повному обсязі.

Представник відповідача до суду не
прибув, надіслав заяву про розгляд
справи за його відсутністю та письмові
заперечення проти позову, у яких
зазначив, що позивачем не надано
доказів того, що смерть ОСОБА_3
пов'язана з професійним захворюванням,
а також те, що інвалідність ОСОБА_3
встановлювалась на певний строк, а саме
до 01.08.1981. Помер ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, при
цьому, на час смерті отримував пенсію
за віком. Крім того, ОСОБА_2 хоча на час
смерті чоловіка ОСОБА_3 і була
інвалідом ІІ групи, однак, вказана
інвалідність була встановлена до
01.06.1984. Доказів непрацездатності
пенсіонерки у подальшому не надано.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд прийшов
до такого.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_2, шлюб з
якою зареєстровано 27.06.1961, що
підтверджено копією свідоцтва про шлюб
НОМЕР_1 від 27.06.1961, виданого Калініським
РАЦС м. Горлівки та копією паспорту
ОСОБА_2 (а.с. 40).

Відповідно до свідоцтва про смерть
НОМЕР_2 від 02.01.1984, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, причина смерті -
антрокосилікоз. (а.с. 41).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 з
06.06.1979 до 01.07.1980 було встановлено ІІІ
групу інвалідності внаслідок
внаслідок професійного захворювання,
що підтверджено довідкою з акту огляду
ЛТЕК серії ВМ-76 № 046791 (а.с. 47)

У подальшому ОСОБА_3 продовжено ІІІ
групу інвалідності, внаслідок
професійного захворювання строком до
01.08.1981, що підтверджено довідкою з акту
огляду ЛТЕК серії Д-70 № 192831 від 07.07.1980.
(а.с. 48)

Однак, доказів того, що з 01.08.1981 до 02.01.1984
(дата смерті) ОСОБА_3 мав інвалідність
внаслідок професійного захворювання
позивачем не надано.

Згідно розпорядження УПФУ в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області від 23.01.1983 ОСОБА_3 з
01.01.1983 призначено пенсію за віком за
списком № 1 (а.с. 49)

Саме цей вид пенсії отримував ОСОБА_3 на
час смерті.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2,
дружині ОСОБА_3, вперше призначено
пенсію згідно протоколу № 279/2 від 24.06.1983
у зв'язку зі встановленням другої групи
інвалідності за загальним
захворюванням з 17.05.1983 (а.с. 34, 35).

Згідно виписки з акту огляду МСЕК № 933
(довідка серії 68-О № 012912 від 17.05.1983)
ОСОБА_2 встановлено ІІ групу
інвалідності за загальним
захворюванням строком до 01.06.1984. (а.с.36).

Тобто, на час смерті свого чоловіка
ОСОБА_2 вважалась непрацездатною
особою.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилась протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

Враховуючи, що на час смерті свого
чоловіка ОСОБА_2 була інвалідом ІІ
групи, то вона, у розумінні ст. 33
вищевказаного Закону вважається
особою, яка перебувала на утриманні
свого чоловіка на момент його смерті, а
відтак, мала право на призначення
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника.

Крім того, відповідно до довідки ЖЕК
Артемівського виробничого об'єднання
по видобутку вугілля «Артемвугілля» на
момент смерті чоловіка ОСОБА_3
(ІНФОРМАЦІЯ_3) ОСОБА_2 знаходилася на
його утриманні (а.с.42).

Однак, пенсію по втраті годувальника
ОСОБА_2 отримує з 19 серпня 1994 року, що
підтверджується заявою ОСОБА_2 від
19.08.1994 про призначення даного виду
пенсії, протоколу про призначення
пенсії № 130 від 05.09.1994 (а.с.37-39).

Як вбачається з розпорядження № 465 від
03.05.2013 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній з
01.05.2013 проведено перерахунок пенсії по
втраті годувальника, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок професійного
захворювання отриманого на
виробництві. (а.с. 51).

При цьому, вперше вид пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_3, причина смерті -
професійне захворювання, встановлено
ОСОБА_2 розпорядженням від 16.11.2010 (а.с.
62-63).

До цього, матеріали пенсійної справи
містять дані про те, що пенсія ОСОБА_2
призначена по втраті годувальника -
ОСОБА_3 який помер внаслідок загального
захворювання.

Жодних даних про встановлення
причинного зв'язку між смертю ОСОБА_3 з
професійним захворюванням в пенсійній
справі ОСОБА_2 не знаходиться.

Згідно розрахунку суми виплаченої
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсії у зв'язку з
втратою годувальника який помер
внаслідок професійного захворювання
отриманого на виробництві за період
01.06.2013 по 31.12.2013 її розмір 1200,00 грн., 300
грн. у червні 2013 року, та по 150,00 грн.
липня по грудень 2013 року щомісячно (а.с.
4, 5)

З матеріалів справи також вбачається,
що у червні - грудні 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
направлялись відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, однак, відповідно до
таблиць розбіжностей, складених
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Сєвєродонецьку Луганської області,
суму виплаченої пенсії ОСОБА_2 не
прийнято до заліку з посиланням на ст. 33
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" - жінка на момент
смерті чоловіка не досягла пенсійного
віку. (а.с. 6-33).

Сторонами не оспорюється розмір
витрат, понесених Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області.
Спір між сторонами виник з приводу
наявності обов'язку у відповідача
відшкодовувати виплачену позивачем
пенсію ОСОБА_2 по втраті годувальника
ОСОБА_3, який помер внаслідок
професійного захворювання отриманого
на виробництві.

Статтями 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд також
зобов'язаний організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Положення ч.2 п.5 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлюють що, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
зареєстрована постанова правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 № 5-4/4, якою затверджено "Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" (далі по тексту постанови
- Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; сума витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України на основний
розмір пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Однак, вказані витрати повинні бути
документально підтверджені та
пов'язані з виплатою пенсії саме
особам, які постраждали від нещасного
випадку на виробництві або знаходились
на утриманні померлого.

Доказом пов'язаності професійного
захворювання з виробництвом є належним
чином оформлений довідки МСЕК.

В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2,
оглянутій судом під час розгляду даної
справи, знаходяться відповідні
довідки, які підтверджують
пов'язаність інвалідності ОСОБА_3 з
професійним захворюванням, однак,
вказана інвалідність була встановлена
останньому у період з 06.06.1979 до 01.08.1981.
Доказів пов'язаності смерті ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 з професійним
захворюванням позивачем не надано.

Пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2
отримує з 19 серпня 1994 року, що
підтверджується заявою ОСОБА_2 від
19.08.1994 про призначення даного виду
пенсії, протоколу про призначення
пенсії № 130 від 05.09.1994 (а.с.37-39).

Як вбачається з розпорядження № 465 від
03.05.2013 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній з
01.05.2013 проведено перерахунок пенсії по
втраті годувальника, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок професійного
захворювання отриманого на
виробництві. (а.с. 51).

Разом з цим, у протоколі про
призначення ОСОБА_2 пенсії по втраті
годувальника причина смерті
годувальника вказана як загальне
захворювання. (а.с. 38)

Жодних доказів, які б підтверджували
наявність причинного зв'язку між
смертю ОСОБА_3 та встановленим у нього у
період з 06.06.1979 до 01.08.1981 професійним
захворюванням, яке спричинило у
зазначений період інвалідність ОСОБА_3,
позивачем суду не надано.

З урахуванням встановлених обставин, а
саме недоведеністю позивачем факту
знаходження причинного зв'язку між
смертю ОСОБА_3 та професійним
захворюванням, суд приходить до
висновку про відсутність у Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Сєвєродонецьку Луганської області
підстав для прийняття до заліку сум
виплаченої ОСОБА_2 пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, що є підставою
для відмови у задоволенні позовних
вимог стосовно стягнення з відповідача
сум виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період
з 01.06.2013 по 31.12.2013 у сумі 1200,00 грн.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
стягнення виплаченої ОСОБА_2 пенсії по
втраті годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 1200,00 грн.
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Луганський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанову у повному обсязі складено 14
лютого 2014 року.

Суддя
Т.В. Смішлива