Справа № 815/6778/13-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6778/13-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого -судді
Романішина В.Л.,

суддів Димерлія
О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Фурмана
А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Одесі
апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у м.Одесі Одеської області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Одеського апеляційного господарського
суду, Управління Державної
казначейської служби України у м.Одесі
Одеської області, третя особа Державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення незаконно утриманої суми
податку з доходів фізичних осіб,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Одеського апеляційного господарського
суду, Управління Державної
казначейської служби України у м.Одесі
Одеської області, третя особа ДПІ у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив:
визнати протиправними дії Одеського
апеляційного господарського суду по
утриманню з позивача податку з доходів
та зборів фізичних осіб в розмірі 6116,95
грн.; зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у м.Одесі
Одеської області повернути з місцевого
бюджету Приморського району м.Одеси до
Одеського апеляційного господарського
суду незаконно утриману з ОСОБА_1 суму
податку з доходів фізичних осіб в
розмірі 6116,95 грн.; стягнути з Одеського
апеляційного господарського суду 6116,95
грн. незаконно утриманого податку з
доходів фізичних осіб.

Позов обґрунтовував тим, що утримання
відповідачем із заборгованості по
щомісячному грошовому утриманню
суддів податку з доходів фізичних осіб
є незаконним, оскільки суперечить
п.п.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу
України, відповідно до якої одним з
доходів, що не включається до
розрахунку загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу і не
підлягає оподаткуванню, є щомісячне
грошове утримання. Зазначене також
підтверджено рішенням Конституційного
Суду України від 14.12.2011р. по справі
№1-33/2011 за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
офіційного тлумачення поняття
«щомісячне грошове утримання», згідно
якого щомісячне грошове утримання
ідентичне щомісячному довічному
утриманню та є звільненою від
оподаткування виплатою.

Управління Державної казначейської
служби України у м.Одесі Одеської
області проти позову заперечило,
зазначивши, що підстав для повернення
позивачу коштів в Управління немає,
оскільки висновок ДПІ у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області щодо
повернення податку на доходи фізичних
осіб Одеському апеляційному
господарському суду до Казначейства не
надходив.

Одеський апеляційний господарський
суд проти позову також заперечив,
посилаючись на те, що суд є бюджетною
установою, яка здійснює видатки лише на
підставі затвердженого кошторису, який
не містить такої статті видатків як
виплата (повернення) помилково та/або
надмірно сплачених грошових
зобов'язань платникам податків.

В поданих запереченнях ДПІ у
Приморському районі м. Одеси позов
також не визнала та просила суд
відмовити в задоволенні його вимог.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25.10.2013р.
позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Управління Державної
казначейської служби України у м.Одесі
Одеської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції, як таке,
що прийняте із порушенням норм
матеріального та процесуального права
і з неповним з'ясуванням обставин
справи, та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 в частині вимог до
Казначейства залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідно до наказу Одеського
апеляційного господарського суду від
28.12.2010р. №169-к, у зв'язку з поданням заяви
про відставку, ОСОБА_1 звільнено з
31.12.2010р. з посади судді Одеського
апеляційного господарського суду.
Згідно довідки Одеського апеляційного
господарського суду по грошовому
утриманню працюючих суддів від 26.01.2011р.
№85 судді у відставці ОСОБА_1 нараховано
заборгованість з щомісячного
грошового утримання судді на загальну
суму 37089,13 грн.

В грудні 2011 року позивачу виплачена
сума заборгованості з щомісячного
грошового утримання судді у розмірі
30972,18 грн.

Відповідно до довідки Одеського
апеляційного господарського суду від
20.11.2012р. №08-38/1446/2012, суму коштів у
розмірі 6116,95 грн. 02.12.2011р. утримано та
перераховано до бюджету відповідно до
платіжного доручення №77/1916970 від 02.12.2011
року як суму податку з доходів фізичних
осіб із щомісячного грошового
утримання ОСОБА_1

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої
інстанції дійшов до висновку про
протиправність дій Одеського
апеляційного господарського суду по
утриманню з позивача податку з доходів
та зборів фізичних осіб в розмірі 6116,95
грн. та, у зв'язку з цим, необхідність
повернути на користь позивча незаконно
утриманого податку з доходів фізичних
осіб у вказаній сумі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком Одеського окружного
адміністративного суду, оскільки
рішенням Конституційного Суду України
від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 у справі
№1-33/2011 за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
офіційного тлумачення положень п.п. «є»
п.п.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу
України, в аспекті конституційного
подання поняття «щомісячне довічне
грошове утримання», що міститься у п.п.
«є» п.п.165.1.1 п.165.1 ст.165 Податкового
кодексу України, в системному зв'язку з
положеннями Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№2453-УІ з наступними змінами, означає
неоподатковану грошову виплату як
судді, який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді та
одержує її з Державного бюджету
України у вигляді щомісячного
грошового утримання, що є складовою
правового статусу судді і однією з
гарантій його незалежності, так і судді
у відставці, який одержує таку виплату
з Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, сума щомісячного
грошового утримання працюючого судді
за місцем виплати не підлягала
оподаткуванню податком на доходи
фізичних осіб. А тому, податок, що був
утриманий податковим агентом з
щомісячного грошового утримання
суддів та перерахований до
відповідного бюджету підпадає під
визначення «помилково сплачені
грошові зобов'язання».

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності
утримання податку на доходи фізичних
осіб із сум щомісячного довічного
грошового утримання судді Одеського
апеляційного господарського суду
ОСОБА_1

В поданій до суду апеляційній скарзі
Управління Державної казначейської
служби України у м.Одесі Одеської
області не заперечує висновків суду
першої інстанції щодо необхідності
повернення позивачу незаконно
утриманої суми податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 6116,95 грн., однак
апелянт вважає, що Одеським окружним
адміністративним судом не вірно
визначено механізм повернення
зазначених коштів шляхом зобов'язання
Управління Державної казначейської
служби України у м. Одесі Одеської
області повернути з місцевого бюджету
Приморського району міста Одеси до
Одеського апеляційного господарського
суду незаконно утриману з ОСОБА_1 суму
податку. Колегія суддів критично
ставиться до таких тверджень апелянта,
при цьому, суд виходить з наступного.

Порядок повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, затверджений
наказом Державного казначейства
України від 10 грудня 2002 року №226,
регламентує процедуру повернення
помилково або надміру зарахованих
коштів, в тому числі, податків, зборів
(обов'язкових платежів) за заявою
платника або за поданням органу, що
контролює справляння надходжень до
бюджету.

Згідно ч.1 ст.25 Бюджетного кодексу
України Державне казначейство України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року №845, органи
Казначейства за судовими рішеннями про
стягнення надходжень бюджету
здійснюють безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів,
зокрема, для повернення надмірно та/або
помилково сплачених податків і зборів.

Згідно п.6 Порядку №845 у разі прийняття
рішення про стягнення коштів стягувач
подає органові Казначейства у
встановлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунку, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або квитанцію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта про відсутність
оригіналу або квитанції
розрахункового документа, який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету, оскільки на
наявність розрахункового документу
про перерахування 02.12.2011р. Одеським
апеляційним господарським судом
коштів Управління Державної
казначейської служби України у м.Одесі
Одеської області посилається у своїй
письмовій відповідді від 20.02.2013р. на
заяву ОСОБА_1 про повернення коштів.

Зазначеної обставини представником
апелянта в судовому засіданні не
спростовано.

Оскільки інших підстав для скасування
постанови суду першої інстанції від
25.10.2013р. апелянтом не зазначено, а
вказані ним обставини колегія суддів
знаходить необґрунтованими, тому суд
апеляційної інстанції не вбачає
підстав для скасування оскаржуваної
постанови Одеського окружного
адміністративного суду.

Колегія суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

В силу ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у м.Одесі Одеської області
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 25 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено
07.02.2014р.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.