Справа № 2а-9709/12/2670
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 лютого 2014 року м. Київ
В/800/532/14

Вищий адміністративний суд
України у складі колегії:

Суддів
Рецебуринського Ю.Й. -
доповідача,

Іваненко Я.Л.,

Кобилянського М.Г.,

Ліпського Д.В.,

Малиніна В.В.,

перевіривши заяву представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про перегляд
Верховним Судом України ухвали судді
Вищого адміністративного суду України
від 19 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_6 до Міністра оборони
України, Головного управління
Військової служби правопорядку
Збройних Сил України про визнання дій
протиправними, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року представник
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Міністра оборони України,
Головного управління Військової
служби правопорядку Збройних Сил
України про визнання дій
протиправними, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за змістом статей 239-2 і 240
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряє відповідність заяви
вимогам цього Кодексу та вирішує
питання про допуск справи до
провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В заяві представник позивача
ОСОБА_5 - ОСОБА_6 вказує на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України одних і тих самих норм
права у подібних правовідносинах, а
саме: частини третьої статті 40 Кодексу
законів про працю України.

На обґрунтування заяви додано
копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 10
грудня 2013 року (справа №К/800/17409/13) за
позовом особи до Міністра оборони
України про визнання протиправним та
скасування наказу, яка, на думку
заявника, підтверджує неоднакове
застосування касаційним судом одних і
тих самих норм права у подібних
відносинах.

В пункті 4 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 13 грудня 2010 року №2 «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» роз'яснено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Проаналізувавши додані до заяви
судові рішення Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів приходить до наступних
висновків.

Так, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 19
листопада 2013 року (справа №К/9991/77596/12,
К/9991/78813/12, К/800/5981/13), яку просить
переглянути заявник, Вищий
адміністративний суд України,
скасовуючи постанову суду Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 листопада 2012 року та залишаючи в
силі постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
вересня 2012 року про відмову в
задоволенні позову, виходив з того, що
звільнення з військової служби через
службову невідповідність відповідно
до вимог пункту 228 Положення про
проходження громадянами України
військової служби у Збройних Силах
України, затвердженого Указом
Президента України від 10 грудня 2008 року
№1153/2008, здійснюється у разі
застосування до військовослужбовця
відповідного дисциплінарного
стягнення, передбаченого
Дисциплінарним статутом Збройних Сил
України.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 10 грудня 2013 року
(справа №К/800/17409/13) залишено без змін
рішення судів попередніх інстанцій про
задоволення позову. Вирішуючи спір, суд
касаційної інстанції посилався на те,
що відповідно до вимог частини третьої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, не допускається звільнення
працівника з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Тобто, із наведеного рішення
видно, що в цьому випадку суд
касаційної інстанції не застосував
норму, яка на думку заявника
неправильно застосована під час
вирішення його справи.

Вивчивши заяву представника
позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та додані до
неї матеріали, колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні заяви про допуск до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом позовом ОСОБА_6 до
Міністра оборони України, Головного
управління Військової служби
правопорядку Збройних Сил України про
визнання дій протиправними, поновлення
на посаді та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу для
перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
листопада 2013 року, оскільки з наданих
заявником рішень не вбачається, що суд
касаційної інстанції неоднаково
застосував норми матеріального права
під час вирішення його позову.

Керуючись статтями 236-240
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до Міністра оборони
України, Головного управління
Військової служби правопорядку
Збройних Сил України про визнання дій
протиправними, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу для перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
листопада 2013 року

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
Ю.Й.
Рецебуринський

Я.Л. Іваненко

М.Г. Кобилянський

Д.В. Ліпський

В.В. Малинін