Справа № 2а-11743/12/0170/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/39973/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Головного Управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 листопада 2012 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 липня 2013 року

у справі №2а-11743/12/0170/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Автономній

Республіці Крим

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі по
тексту ФОП ОСОБА_4) звернулась до суду з
позовом до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим (далі по тексту
Пенсійний фонд), яким просила скасувати
рішення відповідача від 04.10.2012 року
№7764/06-16 та зобов'язати Пенсійний фонд
прийняти рішення, яким скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 11.09.2012 року №564П.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 листопада 2012 року
у справі №2а-11743/12/0170/12, залишеною без
змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02 липня 2013 року у зазначеній справі,
позовні вимоги задоволено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог про
скасування рішення відповідача,
оскільки застосовуючи фінансові
санкції на підставі пункту 5 частини 9
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Пенсійним фондом не
враховано виключення зазначеної норми
з 01.01.2011 року відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010
року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Пенсійний фонд
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі.

ФОП ОСОБА_4 подала до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувала на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України. Позивач
просила залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно рішення №564 П
від 11.09.2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Київському районі
м.Сімферополя Автономної Республіки
Крим до позивача застосовані фінансові
санкції за несвоєчасне надання
відомостей до системи
персоніфікованого обліку в строки,
встановлені законодавством, на
підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, у
вигляді стягнення суми штрафу в
розмірі 340,00 грн. за 2008-2009 звітні роки.

Рішенням Пенсійного фонду від 04.10.2012
року №7764/06-16 рішення Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим від 11.09.2012 року №564П
залишено без змін.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Пунктом 4 частини дев'ятої статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у редакції, що діяла до
01.01.2011 року, було передбачено
застосування виконавчими органами
Пенсійного фонду України до
страхувальників фінансових санкцій,
зокрема штрафу за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду України сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків.

Із набранням чинності з 01.01.2011 року
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» пункт
4 частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» був
виключений.

Відповідно до абзацу 6 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
відповідно до якого на період до
повного стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 01.01.2011
року, в тому числі нарахованих внесків,
строк сплати яких на 01.01.2011 року не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Після набрання чинності Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за органами
Пенсійного фонду України збережено
повноваження щодо застосування
фінансових санкцій за несплату
заборгованості по страхових внесках,
яка виникла до 01.01.2011 року.

Отже, позиція судів попередніх
інстанцій про відсутність у
відповідача повноважень щодо
застосування після 01.01.2011 року
фінансових санкцій на підставі пункту 4
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
помилковою.

Зазначена правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
03 грудня 2013 року у справі 21-436а13.

Разом з тим, судова колегія Вищого
адміністративного суду звертає увагу
на наступну обставину.

Відповідно до абзацу другого частини
п'ятнадцятої статті 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» фінансові
санкції за несплату страхових внесків
не застосовуються до суб'єктів які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування.

Судами попередніх інстанцій не
з'ясована наведена вище обставина. Її
встановлення є визначальним для
вирішення спору по суті та з'ясування
правомірності пред'явлених ФОП ОСОБА_4
позовних вимог.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх фактичних обставин,
що мають значення для правильного
вирішення справи, що призвело до
ухвалення рішень, які не відповідають
вимогам щодо законності та
обґрунтованості і таке неправильне
вирішення справи не може бути усунено
судом касаційної інстанції, рішення
судів попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати вищенаведене
та прийняти обґрунтоване та законне
рішення за результатами повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Головного Управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим - задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
листопада 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року у справі №2а-11743/12/0170/12 - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: