Справа № 824/14/14-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 лютого 2014 р. м.
Чернівці справа
№ 824/14/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Спіжавки Георгія
Георгійовича, розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
начальника Головного управління
Держсанепідслужби у Чернівецькій
області Гопко Н.В. до приватних
підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ :

Начальник Головного управління
Держсанепідслужби у Чернівецькій
області Гопко Н.В. звернувся до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
приватних підприємців ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які здійснюють господарську
діяльність у торговому павільйоні за
адресою: АДРЕСА_1 про застосування
заходів реагування шляхом припинення
виробництва продуктів харчування до
усунення виявлених порушень.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у
зв'язку з розглядом скарги від 30.10.2013р.
громадянина ОСОБА_4 до прокуратури
Чернівецької області про порушення
санітарно-епідемічних норм, на
підставі наказу начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Чернівецькій області від 17.12.2013р. №406-п
здійснено позапланову перевірку
торгового павільйону за адресою:
АДРЕСА_1 де здійснюють господарську
діяльність приватні підприємці ОСОБА_2
та ОСОБА_3

В ході перевірки встановлено:
закінчився строк дії договору оренди
земельної ділянки, на якій розміщений
торговий павільйон; торговий павільйон
не забезпечений водопостачанням;
торговий павільйон не забезпечений
каналізуванням; торговий павільйон не
забезпечений вбиральнею, що
унеможливлює дотримання персоналом
павільйону правил особистої гігієни.

Так, як виявлені порушення створюють
загрозу здоров'ю людей, стверджує
позивач, на підставі ч.2 ст.19
Конституції України, п.5 ст. 4 Закону
України "Про основні засади державного
(нагляду) контролю у сфері
господарської діяльності, ч.4 ст.7, ч.2
ст.17, ч.2 ст.22 Закону України "Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення",
ч.2 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 та ч.3 ст.18 Закону
України "Про захист населення від
інфекційних хвороб".

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183-2 КАС
України, відповідачам було направлено
ухвалу про відкриття скороченого
провадження та запропоновано подати
заперечення на позов, або заяву про
визнання позову. Проте, конверти
повернулися на адресу суду.

Виходячи із ч.8 ст.35 КАС України,
вважається що повістку вручено
юридичній особі, якщо вона доставлена
за адресою, внесеною до відповідного
державного реєстру, або за адресою, яка
зазначена її представником, і це
підтверджується підписом відповідної
службової особи.

Окрім того, ч.11 ст.35 КАС України,
передбачає, що у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
повідомлені позивачем обставини, суд
вважає, що наявні достатні підстави для
прийняття судового рішення і приходить
до висновку, що адміністративний позов
слід задовольнити повністю з таких
підстав.

Суспільні відносини, які виникають у
сфері забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя,
регулюються Законом України "Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення"
від 24.02.1994 року № 4004-XII (далі - Закон №
4004-XII), який зокрема визначає відповідні
права і обов'язки державних органів,
підприємств, установ, організацій та
громадян, встановлює порядок
організації державної
санітарно-епідеміологічної служби і
здійснення державного
санітарно-епідеміологічного нагляду в
Україні.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 31 цього Закону у
систему органів державної
санітарно-епідеміологічної служби
України входить, зокрема, центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері санітарного
та епідемічного благополуччя
населення, на який покладаються
функції з державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
на відповідних територіях, транспорті.

Частиною 1 статті 39 Закону № 4004-XII
визначено, що державний
санітарно-епідеміологічний нагляд - це
діяльність органів державної
санітарно-епідеміологічної служби по
контролю за дотриманням юридичними та
фізичними особами санітарного
законодавства з метою попередження,
виявлення, зменшення або усунення
шкідливого впливу небезпечних
факторів на здоров'я людей та по
застосуванню заходів правового
характеру щодо порушників.

Одним з основних завдань такої
діяльності є нагляд за дотриманням
санітарного законодавства (абз. 3 ч. 2 ст.
39 Закону № 4004-XII).

Державний санітарно-епідеміологічний
нагляд здійснюється відповідно до
Положення про державний
санітарно-епідеміологічний нагляд в
Україні, що затверджується Кабінетом
Міністрів України, вибірковими
перевірками дотримання санітарного
законодавства за планами органів
державної санітарно-епідеміологічної
служби, а також позапланово залежно від
санітарної, епідемічної ситуації та за
заявами громадян.

Результати перевірки оформлюються
актом, форма і порядок складання якого
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони здоров'я.

Судом встановлено, що 18.12.2013р. на
підставі наказу начальника Головного
управління Держсанепідслужби у
Чернівецькій області від 17.12.2013р. №406-п,
начальником відділу санітарного
нагляду Управління організації
санітарно-епідеміологічного нагляду
та лікарем відділення
соціально-гігієнічного моніторингу
Головного управління
Держсанепідслужби у Чернівецькій
області проведено позапланову
перевірку торгового павільйону за
адресою: АДРЕСА_1 де здійснюють
господарську діяльність приватні
підприємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на предмет
дотримання вимог чинного санітарного
законодавства.

Підставою для проведення вказаної
перевірки була скарга гр. ОСОБА_4, щодо
порушення такою діяльністю його прав
та негативного впливу на стан його
здоров'я, оточуюче середовище.

За результатами перевірки складено акт
від 18.12.2013 року, яким зафіксовано ряд
порушень вимог санітарного
законодавства, а саме: закінчився строк
дії договору оренди земельної ділянки,
на якій розміщений торговий павільйон;
торговий павільйон не забезпечений
водопостачанням; торговий павільйон не
забезпечений каналізуванням; торговий
павільйон не забезпечений вбиральнею,
що унеможливлює дотримання персоналом
павільйону правил особистої гігієни.

Так, згідно ч.2 ст.17 Закону України "Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення"
від 24.02.1994 № 4004-XII, підприємства,
установи, організації та громадяни, які
виробляють, зберігають, транспортують
чи реалізують харчові продукти і
продовольчу сировину, несуть
відповідальність за їх безпеку для
здоров'я і життя населення,
відповідність вимогам санітарних норм.

Згідно вимог ст. 22 Закону № 4004-XII, у
процесі експлуатації виробничих,
побутових та інших приміщень, споруд,
обладнання, устаткування, транспортних
засобів, використання технологій їх
власник зобов'язаний створити
безпечні і здорові умови праці та
відпочинку, що відповідають вимогам
санітарних норм, здійснювати заходи,
спрямовані на запобігання
захворюванням, отруєнням, травмам,
забрудненню навколишнього середовища.

Закон України "Про захист населення від
інфекційних хвороб" від 06.04.2000 № 1645-III -
визначає правові, організаційні та
фінансові засади діяльності органів
виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування,
підприємств, установ та організацій,
спрямованої на запобігання
виникненню і поширенню інфекційних
хвороб людини, локалізацію та
ліквідацію їх спалахів та епідемій,
встановлює права, обов'язки та
відповідальність юридичних і фізичних
осіб у сфері захисту населення від
інфекційних хвороб.

Як передбачає стаття 10 Закону № 1645-III,
основними принципами профілактики
інфекційних хвороб є ,зокрема,
дотримання підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності та громадянами
санітарно-гігієнічних та
санітарно-протиепідемічних правил і
норм при здійсненні будь-яких видів
діяльності.

Права та обов'язки підприємств, установ
і організацій у сфері захисту
населення від інфекційних хвороб
визначено в ст. 18 Закону № 1645-III. Згідно
ч. 1 вказаної статті, права та обов'язки
підприємств, установ і організацій
незалежно від форм власності у сфері
захисту населення від інфекційних
хвороб щодо забезпечення населення
доброякісними, безпечними для здоров'я
харчовими продуктами, продовольчою
сировиною та питною водою,
запобігання забрудненню збудниками
інфекційних хвороб відкритих водойм
і грунту, утримання в належному
санітарному стані територій
населених пунктів, місць масового
відпочинку населення, рекреаційних
зон тощо визначені законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 1645-III,
власники, а також керівники та інші
посадові особи підприємств, установ
і організацій незалежно від форм
власностізобов'язані в межах своїх
повноважень сприяти медичним
працівникам у здійсненні заходів
щодо захисту населення від
інфекційних хвороб.

У відповідності до ч. 5 ст. 4 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", повне або
часткове зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг допускається за постановою
адміністративного суду, ухваленою за
результатами розгляду позову органу
державного нагляду (контролю) щодо
застосування заходів реагування.
Вжиття інших заходів реагування,
передбачених законом, допускається за
вмотивованим письмовим рішенням
керівника органу державного нагляду
(контролю) чи його заступника, а у
випадках, передбачених законом, - із
наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Як визначає ст. 11 Закону України "Про
захист населення від інфекційних
хвороб" в частині першій, організація
та проведення профілактичних і
протиепідемічних заходів, зокрема щодо
санітарної охорони території
України, обмежувальних заходів
стосовно хворих на інфекційні хвороби
та бактеріоносіїв, виробничого
контролю, у тому числі лабораторних
досліджень і випробувань при
виробництві, зберіганні,
транспортуванні та реалізації
харчових продуктів і продовольчої
сировини та іншої продукції, при
виконанні робіт і наданні послуг, а
також організація та проведення
медичних оглядів і обстежень,
профілактичних щеплень, гігієнічного
виховання та навчання громадян,
інших заходів, передбачених
санітарно-гігієнічними та
санітарно-протиепідемічними
правилами і нормами, у межах
встановлених законом повноважень
покладаються на органи виконавчої
влади, органи місцевого
самоврядування, органи державної
санітарно-епідеміологічної служби,
заклади охорони здоров'я,
підприємства, установи та
організації незалежно від форм
власності, а також на громадян.

Перевіривши матеріали
адміністративної справи та
законодавство, що врегульовує дані
відносини, суд приходить до висновку,
що діяльність суб'єктів господарювання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинялась з
порушенням вказаних норм чинного
законодавства, а отже, така
господарська діяльність повинна бути
тимчасово припинена, а саме шляхом
припинення виробництва продуктів
харчування у торговельному павільйоні
приватних підприємців ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1 - до усунення встановлених
порушень.

В силу положень ст. 94 КАС України
підстав для стягнення судового збору з
відповідачів немає, оскільки позивачем
у справі є суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження, виконуються
негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 86, 94, 158, 162, 183-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Застосувати заходи реагування у
сфері державного нагляду до приватних
підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3, котрі
здійснюють господарську діяльність за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: припинити
виробництво продуктів харчування у
торговельному павільйоні приватних
підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 - до
усунення порушень.

3. Постанова підлягає негайному
виконанню.

Відповідно до ст.ст. 183-2, 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом
10 днів з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Суддя
Г.Г. Спіжавка