Справа № 820/9132/13-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 р.Справа № 820/9132/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

представника відповідача Лисенко М. В.

представника позивача Борішевського
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Чугуївської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р.
по справі № 820/9132/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Граківські
комбікорма"

до Чугуївської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Граківські
комбікорма" до Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень - рішень -
задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 26.07.2013 року № про
зменшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Граківські
комбікорма" суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 718379, 00 грн. (сімсот
вісімнадцять тисяч триста сімдесят
дев'ять гривень).

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 26.07.2013 року № про
збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Граківські
комбікорма" суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 151984, 50 грн. (сто
п'ятдесят тисяча дев'ятсот вісімдесят
чотири гривні 50 копійок), в тому числі
101323, 00 грн. (сто одна тисяча триста
двадцять три гривні) за основним
платежем та 50661, 50 грн. (п'ятдесят тисяч
шістсот шістдесят одна гривня 50
копійок) за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 26.07.2013 року № про
зменшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "Граківські
комбікорма" розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 54001, 00 грн. (п'ятдесят
чотири тисячі одна гривня).

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та постановити
нове рішення, яким повністю відмовити в
позові. Скаржник зазначають, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст. 138, ст. 198
Податкового кодексу України та ст.159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо повноти та об'єктивності
розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ "Граківські комбікорма" діє на
підставі Статуту, зареєстрованого в
новій редакції Чугуївською районною
державною адміністрацією 20.12.2011 р. (а.с.
18-29 т. 3), є юридичною особою та
зареєстроване в ЄДР ЮО та ФОП, про що
свідчить копія виписки серії ААБ № 172249
від 12.12.2006 р. (а.с. 7 т.1) та витягу № 17557331
від 12.11.2013 року (а.с. 236 т.2), включено до
ЄДРПОУ згідно копії довідки АА № 593227 з
ЄДРПОУ від 14.05.2012 р., виданої Головним
управлінням статистики у Харківській
області (а.с. 30 т. 3) є платником податків
і зборів встановлених Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-IV, що
підтверджується також копією
свідоцтва № 200006705 від 01.11.2011 року про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (а.с. 8 т.1).

Видами діяльності ТОВ "Граківські
комбікорма", згідно копії довідки з
ЄДРПОУ АА № 593227 від 14.05.2012 р., виданої
Головним управлінням статистики у
Харківській області, витягу з ЄДР ЮО та
ФОП № 17557331 від 12.11.2013 року за КВЕД-2010, є:
10.91 виробництво готових кормів для
тварин, що утримуються на фермах; 10.61
виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості;
10.92 виробництво готових кормів для
домашніх тварин; 46.21 оптова торгівля
зерном, необробленим тютюном, насінням
і кормами для тварин; 46.90
неспеціалізована оптова торгівля; 52.10
складське господарство.

З матеріалів справи вбачається, що на
час виникнення спірних правовідносин
ТОВ "Граківські комбікорма" для
здійснення власної господарської
діяльності використовував нежитлові
приміщення на підставі договору оренди
з ТОВ Агропромислова Асоціація
"Агросвіт" № 1-ГК від 01.10.2011 р. за адресою:
Харківська обл., Чугуївський район, смт.
Чкаловське, вул. Польова, 1 (а.с. 3-4 т.3), що
також підтверджується копіями актів
приймання - передачі (а.с. 5 - 10 т.3),
копіями додаткових угод до договору
оренди № 1-ГК від 01.10.2011 р. (а.с. 11 - 13 т.3), а
також винаймав устаткування
комбікормового заводу.

З використанням орендованого
нерухомого майна та устаткування ТОВ
"Граківські комбікорма" веде власну
господарську діяльність. Тобто,
позивач відповідає ознакам
підприємства та здійснює систематичну
комерційну діяльність.

Відповідно до ч. 1 статті 62
Господарського кодексу України
підприємство - самостійний суб'єкт
господарювання, створений
компетентним органом державної влади
або органом місцевого самоврядування,
або іншими суб'єктами для задоволення
суспільних та особистих потреб шляхом
систематичного здійснення виробничої,
науково-дослідної, торговельної, іншої
господарської діяльності в порядку,
передбаченому цим Кодексом та іншими
законами.

Судом першої інстанції встановлено, що
Чугуївською ОДПІ було здійснено
перевірку відповідача за результатами
якої було складено акт "Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ "Граківські комбікорма",
код 37525412, з питання взаємовідносин з
ТОВ "Агро-Крокус" (), за
період з 01.07.2012р. по 31.01.2013 р." від 12.07.2013 р.
№ 17/20-29-22/37525412 (далі по тексту - акт
перевірки)(а.с. 9-30 т.1).

Відповідно до висновку акту перевірки
перевіркою встановлено порушення з
боку позивача вимог:

- п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-IV із змінами
та доповненнями в результаті чого
встановлено завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування на
загальну суму 718379, 00 грн., у т.ч. за 3
квартал 2012 року в сумі 587281, 00 грн., за 4
квартал 2012 р. в сумі 131098, 00 грн.;

- п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-IV із
змінами та доповненнями, в результаті
чого встановлено заниження податку на
додану вартість на суму 101323, 00 грн., у
т.ч. за серпень 2012 року на суму 101323, 00
грн. та завищення від'ємного значення з
податку на додану вартість у сумі 54001, 00
грн. за січень 2013 року.

На підставі акту перевірки були
винесені податкові повідомлення -
рішення від 26.07.2013 року: № про
зменшення ТОВ "Граківські комбікорма"
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 718379, 00 грн.; № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в сумі 151984,
50 грн., в тому числі 101323, 00 грн. за
основним платежем та 50661, 50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами); № про зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
54001, 00 грн. (далі по тексту - податкові
повідомлення-рішення) (а.с. 31-33 т.1).

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги стосовно скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.07.2013 року №
, № та № як таких, що
прийняті з порушенням норм діючого
законодавства України,
підтверджуються матеріалами справи, не
спростовані відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач у перевіряємих податковим
органом періодах мав господарські
правовідносини із ТОВ "Агро-Крокус",
пройшло у встановленому
законодавством порядку процедуру
державної реєстрації, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 № 427529, виданого 13.01.2011 року
виконавчим комітетом Харківської
міської ради, (а.с. 150 т.1), включене до ЄДР
ЮО та ФОП про що свідчить копія виписки
серії ААВ № 586201 від 17.08.2012 року (а.с. 151 т.
1), витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців (а.с. 237 т.2) та є платником
податків і зборів, встановлених
Податковим кодексом України, що
підтверджується копією свідоцтва №
100322099 та № 200069796 від 04.02.2011 року про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (а.с. 152, 153 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що у
перевіряємих податковим органом
періодах між позивачем та ТОВ
"Агро-Крокус" були укладені та
виконувалися наступні договори
поставок: № 240712 від 24.07.2012 р. (а.с. 34- 36 т.1),
№ 020812 від 02.08.2012 р. (а.с. 60- 61 т.1), № 111212 від
11.12.2012 р. (а.с. 71- 72 т.1), згідно яких ТОВ
"Агро-Крокус" зобов'язалось передати у
власність покупцю - ТОВ "Граківські
комбікорма" кукурудзу, шрот та жмих
соняшниковий (далі по тексту - товар), а
покупець в свою чергу зобов'язався
прийняти вказаний товар та сплатити за
нього.

Реальність вчинення господарських
операцій між ТОВ "Граківські
комбікорма" та ТОВ "Агро-Крокус"
підтверджується копіями: видаткових
накладних, податкових накладних,
товарно-транспортних накладних,
платіжних доручень (а.с. 37-59, 62-71, 73-89 т.1),
рецептів на виготовлення готової
продукції - комбікормів, довідок про
вироблення комбікормів і використання
сировини на комбікормовому заводі за
формою № 114 (а.с. 154 - 247 т.1).

Також, як встановлено при судовому
розгляді справи позивач має атестовану
виробничо-технологічну лабораторію, що
підтверджується копією свідоцтва про
атестацію № 100-4285/2011 від 26.12.2011 року,
виданого ДП "Харківський регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації", чинного до 25.12.2014 року
(а.с. 238 т.2).

Якість придбаної у ТОВ "Агро-Крокус"
продукції підтверджується копіями
посвідчень про якість (а.с. 239 - 250 т.2, а.с.
1-2 т.3).

Перевіркою встановлено, що суми
придбання ТМЦ були включені позивачем
до складу валових витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у загальній сумі 718379, 00
грн., у тому числі за 3 квартал 2012 року в
сумі 587281, 00 грн., за 4 квартал 2012 року у
сумі 131098 грн., а суми ПДВ за виписаними
ТОВ "Агро-Крокус" податковими
накладними включені до складу
податкового кредиту, відображено у
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних до податкової
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року, січень 2013
року.

Подальше використання позивачем
придбаних у ТОВ "Агро-Крокус"
товарно-матеріальних цінностей у
власній господарській діяльності
підтверджується копіями: договорів з
додатковими угодами та специфікацій до
них (а.с. 1-46 т.2), видаткових накладних,
довіреностей, банківських виписок (а.с.
47 - 231 т.2).

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011 року, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, який набрав чинності з
01.01.2011 року, податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльні платника податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенні
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативної або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, п відбулася
раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податкової накладною.

В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
сумі податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Отже, для отримання права на податковий
кредит із сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), платник ПДВ
повинен мати податкові накладні,
видані на фактично отриманий товар
(роботи, послуги), що призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Проаналізувавши надані документи
відповідно до чинного законодавства
можна зробити висновок, що договори
було складено з метою їх реального
виконання. Позивач ставив за мету
здійснення господарської діяльності, а
не отримання податкової вигоди.

Судом першої інстанції також
перевірено та встановлено, що усі
витрати позивача з придбання товарів
були об'єктивно необхідні позивачу для
забезпечення господарської
діяльності, та підтверджені належним
чином складеними первинними
документами.

За змістом ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які були видані за
договорами за своєю формою та змістом
відповідають вимогам, які актами
чинного законодавства встановлені для
первинних документів.

Крім того, як встановлено судовим
розглядом , ТОВ "Агро-Крокус" включено
до Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб -
підприємців.

Статтею 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" від 15.05.2003 р. № 755-IV із
змінами та доповненнями якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, що підлягають
внесенню до цього реєстру є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатись на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

За таких обставин покупець не може
нести відповідальність ні за несплату
податків продавця, ні за можливу
недостовірність інформацію про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер. Згідно зі ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Відповідно до ч. 1
ст. 19 Конституції України правовий
порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Чинне
законодавство, зокрема Податковий
кодекс України, не встановлює обов'язку
покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету,
якщо такий податок не буде сплачено
продавцем або іншою особою, з
урахуванням суми податку, отриманого
від покупця у складі ціни товару. Сума
податку на додану вартість, включена до
ціни товару, є податковим зобов'язанням
продавця товарів (послуг), і саме
продавець має сплачувати цей податок
до бюджету.

Факт реєстрації контрагента позивача,
на момент складання на адресу позивача
податкових накладних та час здійснення
господарських операцій із позивачем,
платником податку на додану вартість
відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Так, відповідно до п.п. 4-6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 р. № 984 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

В акті перевірки позивача податковий
орган не вказав первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача, що підтверджують наявність
фактів порушень ним норм податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, а лише посилається
на акт іншого податкового органу, який
не є первинним документом.

Дані перевірок контрагентів позивача
іншими податковими органами не можуть
бути підставою для висновку про
неправомірність віднесення сум до
валових витрат та визнання податкового
кредиту непідтвердженим.

Доказами порушення правил віднесення
сум до валових витрат та формування
податкового кредиту є лише матеріали
перевірки платника податків,
проведених з дослідженням його
первинних бухгалтерських документів.

Крім того, відповідачем не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій, доказів, які б
вказували на відсутність реальності
господарських операцій та наявності
між позивачем та його контрагентом
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад.

Щодо твердження відповідача про
відсутність у ТОВ "Граківські
комбікорма" товарно-транспортних
накладних та помилки при їх заповненні
суд зазначає наступне.

Так, відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р.
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Згідно листа Вищого адміністративного
суду України від 01.11.2011, № 1936/11/13-11 "Щодо
підтвердження даних податкового
обліку" сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про правомірність
віднесення позивачем суми 718379, 00 грн.
до складу валових витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток, а
також 155324, 00 грн. до складу податкового
кредиту по господарським операціям із
ТОВ "Агро-Крокус".

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт
донарахування податку на прибуток та
податку на додану вартість, відсутні
підстави застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів).

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, доводи апеляційної скарги
відповідача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ст. 138, ст. 198 Податкового кодексу
України та норм ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чугуївської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р. по
справі № 820/9132/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 27.01.2014 р.