Справа № 806/7185/13-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2014 р.
Справа № 806/7185/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Хаюк Т.В. ,

за участю представника позивача
Вознюка О.М.

представника відповідача -Забродської
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" грудня
2013 р. у справі за позовом Приватного
підприємства "Українська
дистрибуційна система" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
визнання недійсним та скасування
картки відмови, рішення, стягнення
коштів,- ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Приватне
підприємство "Українська дистрибуцій
на система" звернулося до суду з даним
адміністративним позовом та просило
визнати недійсними та скасувати
картку відмови №101060000/2013/00872 від 01.11.2013
р. та рішення Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №101060000/2013/3000731/2 від
01.11.2013 р. Також, просило стягнути на
користь підприємства надмірно
сплачені 9484,23 грн. податку на додану
вартість, 2894,25 грн. ввізного мита та
понесені судові витрати.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
картку відмови № 101060000/2013/00872 від 01.11.2013
року та рішення коригування митної
вартості товарів № 101060000/2013/3000731/2 від
01.11.2013 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Українська дистрибуційна система"
надмірно сплачені 12378,48 грн., з яких 9484,23
грн. податку на додану вартість та 2894,25
грн. ввізного мита.

В апеляційній скарзі Житомирська
митниця, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить судове
рішення скасувати та прийняти нове -
про відмову у задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
митницею правомірно прийнято
оскаржуване рішення та видана картка
відмови у митному оформленні товару,
оскільки подані документи до митної
декларації № /2013/018921 від 01.11.2013 р.
містили розбіжності, а саме: доповнення
до зовнішньоекономічного договору від
28.10.2013 р. та зовнішньоекономічний
договір № 03/2009 від 26.02.2009 р. підписані
різними особами, в доповненні не
визначено конкретні умови поставки.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що між
Приватним підприємством "Українська
дистрибуційна система" та фірмою PROFILE
VOX Sp. z o.o. Sp. k.,ul. Gdyсska 143, 62-004 Czerwonak k.Poznania,
Польща було укладено прямий
зовнішньоекономічний Контракт №03/2009
від 26.02.2009 р. (далі - Контракт) щодо
поставки товару (вироби з ПВХ) у
відповідності до специфікації, на
умовах FCA Czerwonak. Специфікації, що
містять докладний опис товару і його
ціну та є додатками до цього Контракту
(а.с.38-42).

Зі змісту пункту 4 параграфу 2 (ціна)
Контракту в ціну товару включена
вартість тари, упакування і маркування,
а також вартість митного оформлення.

Для митного оформлення товарів
Приватним підприємством "Українська
дистрибуційна система" було надано до
Житомирської митниці митну декларацію
№/2013/018921 від 01.11.2013 р., в якій ПП
"Українська дистрибуційна система"
визначило митну вартість товару за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, а також, надало на
підтвердження заявленої митної
вартості товару наступні
товаросупровідні документи: контракт
№ 03/2000 від 26 лютого 2009 р. з додатками;
рахунок-фактура №139300693 від 28.10.2013 р.;
експортна ВМД; CMR; довідка про
транспортно-заготівельні витрати; ДМВ;
прайс-лист; листи від виробника;
прайс-листи; специфікації до контракту
№ 03/2009 від 26.02.2009р.; комерційну
пропозицію; виписки з бухгалтерської
документації; каталог виробника.

01 листопада 2013 р. позивачу було
відмовлено у митному оформленні
(випуску) товарів по митній декларації
№ /2013/018921 від 01.11.2013 р. та прийнято
рішення про коригування митної
вартості №101060000/2013/3000731/2 від 01.11.2013 р. та
запропоновано подати належним чином
оформлену митну декларацію відповідно
до рішення про коригування митної
вартості та сплатити платежі в повному
обсязі (а.с.16-19).

Зокрема, обставинами, які слугували
підставою для відмови в оформленні
митної декларації за ціною контракту
та прийняття рішення про коригування
митної вартості, митним органом
зазначено, що митна декларація не може
бути оформлена, оскільки декларантом
заявлена митна вартість, яка не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
документи, зазначені у частині другій
ст.53 Митного кодексу України містять
розбіжності (доповнення до
зовнішньоекономічного договору б/н від
28.10.2013 р. та зовнішньоекономічний
договір № 03/2009 від 26.02.2009 р. підписані
різними особами, в доповненні не
визначено конкретні умови поставки).
Також, у зв"язку з неподанням митному
органу відповідно до ч.3 ст.53 Митного
кодексу України додаткових документів,
що підтверджують заявлену митну
вартість товару, а саме: каталоги,
прейскуранти виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

При проведенні процедури консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору
другорядних методів визначення митної
вартості відповідно до вимог ст.59-64
Митного кодексу України встановлено,
що методи 2а і 2б не можуть бути
застосовані у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні та
подібні (аналогічні) товари, методи 2в і
2 г, у зв'язку з відсутністю основи для
віднімання та додавання вартості.

У зв"язку з викладеним, митна вартість
визначена за резервним методом, яка
ґрунтується на раніше визначених
митними органами митних вартостях: на
основі МД №101060000/2013/018718 від 29.10.2013, з
урахуванням опису товару, кількості
товару, що відповідає принципам і
критеріям, визначеним Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
Джерелом інформації для такого
висновку стала інформація цінової бази
ЄАІС ДМСУ щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Надаючи правову оцінку діям митного
органу щодо визначення митної вартості
за шостим (резервним) методом, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що рішення
про коригування митної вартості
№101060000/2013/3000731/2 від 01.11.2013 р. є
необґрунтованим та суперечить вимогам
ст. 58 МК України, оскільки позивачем під
час митного оформлення товару були
надані всі необхідні документи на
підтвердження його митної вартості, в
тому числі додаткові документи, що
окремо вимагалися митним органом.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Так, статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст.52 Митного кодексу
України визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

За змістом частини 1 та 2 ст.53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Зокрема, документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У відповідності ст.54 МК контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту відповідно до
ст.57 Митного кодекс України,
здійснюється за основним методом - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) та другорядними:а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Згідно ст.64 МК у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Виходячи з приписів зазначених
правових норм, саме митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Так, у відповідності до положень ч. 3 ст.
53 МК України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті
(документи, що підтверджують митну
вартість), містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи.

В силу ч. 5 ст. 53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Виходячи із змісту зазначених норм,
митний орган має право витребувати
додаткові документи лише у випадку
виявлення обставин, що свідчать про
розбіжності, наявні ознаки підробки
поданих на підтвердження митної
вартості документів або такі документи
не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів і не
має права витребувати інших
документів.

Проте, як встановлено судом першої та
не заперечується представником
відповідача Приватним підприємством
"Українська дистрибуційна система"
було надано до митного оформлення усі
необхідні документи передбачені
частинами 1 та 2 ст.53 Митного кодексу
України.

Як на підставу для витребування від
позивача додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, митний орган
посилався лише на те, що доповнення до
зовнішньоекономічного договору б/н від
28.10.2013 р. та зовнішньоекономічний
договір № 03/2009 від 26.02.2009 р. підписані
різними особами, а в доповненні не
визначено конкретні умови поставки.

Проте, витребовуючи додаткові
документи митним органом не було
вказано про обставини, передбачені ч. 3
ст. 53 МК України, зокрема у зв"язку з чим
необхідно надати висновок про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями. Також, у
запиті не вказано на жодні розбіжності
або ознаки підробки в наданих
декларантом (позивачем) документах при
підтвердженні митної вартості.

Окрім того, посилаючись на зазначені
суперечності, митним органом не
зазначено яким чином дані суперечності
впливають на числові значення
складових митної вартості товарів і
позбавляють підприємства права на
застосування методу визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Разом з тим, слід зазначити, що
позивачем до декларації надавалась
Специфікація від 28.10.2013 р., а не
доповнення, яка у свою чергу скріплена
печатками сторін. Відсутність у
специфікації умов поставки обумовлена
тим, що Умови поставки визначені
безпосередньо контрактом № 03/2000 від
26.02.2009 р., що залишилося поза увагою
митного органу. Окрім того, умови
поставки дублюються в інвойсі та у
специфікації до інвойсу.

З огляду на викладене, сумніви у
митного органу щодо митної вартості
задекларованого позивачем товару, є
необґрунтованими, оскільки позивач
подав до митного органу всі
передбачені чинним законодавством
документи, необхідні для визначення
митної вартості ввезеного товару, а
отже, і витребування додаткових
документів безпідставне.

Проте, з матеріалів справи убачається,
що в процесі консультацій, позивачем
надавалися додаткові документи, які
витребовувалися митним органом (окрім
висновку про якісні та вартісні
характеристики), однак, всупереч ч. 2 ст.
55 МК України, прийняте митним органом
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, з
поміж іншого, не містить обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано за
поданими позивачем документами при
митному оформленні та під час
консультацій.

При цьому, суд першої інстанції
обґрунтовано посилався на те, що
аналогічний товар за ВМД №/2013/018921
від 01.11.2013 р. декларувався позивачем
за першим методом (за ціною контракту)
та був випущений у вільний обіг
Житомирською митницею Міндоходів по
ВМД №101060000/2013/000826 від 21.01.13 р., ВМД №
101060000/2013/008612 від 27.05.13 р., ВМД №
101060000/2013/007302 від 30.04.13 р. та ВМД №
101060000/2013/0012094 від 11.02.13 р. (а.с.58-131).

Також, відповідачем не було надано до
суду жодних допустимих доказів в
обґрунтування скоригованої митної
вартості товару, яка перевищує митну
вартість, визначену позивачем,
відповідно до першого методу, майже у
два рази. Приймаючи рішення про
коригування митної вартості
імпортованого позивачем товару за
шостим (резервним) методом у розмірі, що
збільшило загальну вартість товару на
9484,23 грн., митний орган не вказав, яким
чином митна вартість товару була
визначена саме в такому розмірі, які
складові вплинули на формування такої
вартості, та не навів жодних
розрахунків, за якими митним органом
було визначено таку вартість товару.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що відповідач у
рішенні про коригування митної
вартості товарів належним чином не
обґрунтував причини його винесення.

Правомірності прийняття оскаржуваного
рішення не було доведено в ході
розгляду справи судом першої інстанції
та при розгляді справи судом
апеляційної інстанції, а зазначені
відповідачем розбіжності не впливають
на числові значення складових митної
вартості товарів і не позбавляють
підприємства права на застосування
методу визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, з
врахуванням того, що позивачем
використані відомості, які повністю
підтверджені документально.

Отже, є правильними висновки суду
першої інстанції, що картка відмови №
101060000/2013/00872 від 01.11.2013 р. та рішення
Житомирської митниці про коригування
митної вартості товарів №
101060000/2013/3000731/2 від 01.11.2013 р. прийняті з
порушенням вимог закону, а відтак, є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Також, є обґрунтованими висновки суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог про стягнення з
Державного бюджету на користь ПП
"Українська дистрибуційна система"
надмірно сплаченого 9484,23 грн. податку
на додану вартість та 2894,25 грн. ввізного
мита.

З матеріалів справи убачається, що для
недопущення простою транспортних
засобів та уникнення збільшення
збитків, ПП "Українська дистрибуційна
система" сплатила необхідні платежі з
суми товару, що була визначена
відповідачем відповідно до ст. 55
Митного кодексу України.

У зв"язку з чим, різниця в сумі оплат в
разі застосування основного метода (за
ціною контракту) та в результаті
застосування резервного методу
(шостого) склала 12378,48 грн., з яких: 9484,23
грн. податку на додану вартість та 2894,25
грн. ввізного мита, які зайво сплачені
позивачем при митному оформленні
товару.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "31" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "Українська
дистрибуційна система"
вул.Баранова,89,м.Житомир,10001

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

Головне управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області вул. 1-го
Травня,24,м.Житомир,10008