Справа № 822/4476/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4476/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Граб Л.С. Драчук Т. О.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області, в якому просить
скасувати постанови № 012989, №012990, №012991,
№012992, №012993, №012994, №012995, №012996, №012997,
№012998 від 07.11.2013 року про застосування
адміністративно - господарського
штрафу.

Мотивуючи позовні вимоги заявник
зауважила, що притягнута до
відповідальності протиправно,
оскільки транспортними перевезеннями
не займалась, водночас автомобіль, що
належить їй на праві власності,
декілька років тому був проданий
знайомому, тобто оскільки вона не є
перевізником, отже не може відповідати
за можливе допущене ним порушення.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від
24.12.2013 року вказаний позов задовольнив
частково, а саме визнав протиправними
та скасував постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про застосування щодо СПД
ОСОБА_2 адміністративно -
господарського штрафу № 012990 - 012998 від
07.11.2013 року. В решті позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник наголошує, що на момент
проведення перевірки у водія була в
наявності лише одна тахокарта за
робочий день, тобто за 03.10.2013 року, який
і виявився днем рейдової перевірки,
водночас тахокарти за період з 23.09.2013
року по 02.10.2013 року у водія були
відсутні, що і знайшло своє
відображення в акті. При цьому судом
першої інстанції не враховано, що
згідно з абз.8 ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
адміністративно-господарські штрафи
накладаються за кожне правопорушення
окремо, зокрема за кожний робочий день.

29.01.2014 року до суду надійшли письмові
заперечення ОСОБА_2, в яких позивач
зауважує про безпідставність та
недоведеність апеляційних вимог
відповідача, та посилаючись на
правомірність і обгрунтованість
висновків суду першої інстанції
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

У судовому засіданні позивач проти
доводів апелянта заперечила та просила
апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області залишити без задоволення, з
підстав викладених у письмових
запереченнях від 29.01.2014 року.

Представник апелянта у судове
засідання не зявився, про день та час
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
03.10.2013 року державними інспекторами
управління Укртрансінспекції у
Тернопільській області проведена
рейдова перевірка додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, за результатами якої
складено акт від 03.10.2013 року №019646.

В подальшому, начальником управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області на підставі вказаного акту
прийняті постанови №№ 012989 - 012998 від
07.11.2013 року про застосування до ОСОБА_2
адміністративно - господарського
штрафу в розмірі 340 грн. згідно з кожною
постановою.

Саме правомірність вказаних постанов і
слугувала предметом оскарження в даній
адміністративній справі.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та частковому
задоволенні позову виходив з того, що
ненадання під час перевірки органу
контролю документів, які підтверджують
дотримання водієм транспортного
засобу режимів праці та відпочинку та
повинні були складатись протягом
певного безперервного періоду, є одним
правопорушенням, а не декількома
самостійними.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Основні засади організації та
діяльності автомобільного транспорту
визначені у Законі України від 05.04.2001 №
2344-III «Про автомобільний транспорт»
(далі - Закон).

Відповідно до ст. 18 Закону, з метою
організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
транспортних засобів автомобільні
перевізники зобов'язані:
організовувати роботу водіїв
транспортних засобів, режими їх праці
та відпочинку відповідно до вимог
законодавства України; здійснювати
заходи, спрямовані на забезпечення
безпеки дорожнього руху; забезпечувати
виконання вимог законодавства з питань
охорони праці.

Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України № 340 від 07.06.2010 року
затверджене Положення про робочий час
і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів (далі - Положення).

Пунктами 1.2 та 1.3 Положення встановлені
особливості регулювання робочого часу
та часу відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів та порядок його
обліку. Вимоги цього Положення
поширюються на автомобільних
перевізників та водіїв, які здійснюють
внутрішні перевезення пасажирів чи/та
вантажів колісними транспортними
засобами.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті від 24.06.2010 року №385 (далі -
Інструкція) контрольний пристрій
(тахограф) - це обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Пунктами 3.3, 3.5 вказаної Інструкції
передбачено, що водій транспортного
засобу, обладнаного тахографом,
зобов'язаний мати при собі: протокол
про перевірку та адаптацію тахографа
до транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР, або картку водія чи роздруківку
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом.

Судом апеляційної інстанції
досліджено акт перевірки в якому
зазначається, що водій ОСОБА_3, який
керував транспортним засобом марки DAF
95XF380, номерний знак НОМЕР_1, який
належить позивачу, надавав послуги з
перевезення вантажу без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтею 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт".

При цьому, як встановлено з матеріалів
справи, водієм не надані тахокарти за
попередні 10 днів перебування в дорозі,
чим порушені вимоги наказу
Міністерства транспорту і зв'язку
України від 24.06.2010 №385 «Про
затвердження Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», наказу Міністерства
транспорту і зв'язку України від 07.06.2010
р. №340 «Про затвердження Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів».

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції колегія суддів не
бере до уваги посилання
Укртрансінспекції, що
адміністративно-господарські штрафи
накладаються за кожне правопорушення
окремо, зокрема за кожний робочий день,
з огляду на нижчевикладене.

Стаття 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлює,
що при вчиненні однією особою двох або
більше правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

В даному випадку, оскільки підставою
для притягнення позивача до
відповідальності слугував факт
непред'явлення (відсутність)
необхідних документів під час
перевірки, а не факт їх неоформлення,
останньою допущене одне порушення, яке
зрештою і є підставою для прийняття
одного рішення.

Іншими словами, ненадання під час
перевірки органу контролю документів,
які підтверджують дотримання водієм
транспортного засобу режимів праці та
відпочинку та повинні були складатись
протягом певного безперервного
періоду, є одним правопорушенням, а не
декількома самостійними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що до
відповідальності у такому випадку слід
притягнути один раз, а не декілька.

Крім того, колегія суддів зважає на
положення статті 238 Господарського
кодексу України якою визначено, що за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

У розрізі наведених правових норм
можна дійти висновку, що фінансові
санкції у вигляді штрафів за надання
послуг з перевезення вантажу без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтею 48 Закону України
"Про автомобільний транспорт", є
адміністративно-господарськими
санкціями, водночас підставою
застосування даного виду санкцій є
адміністративно-господарське
правопорушення - винне, протиправне
невиконання чи неналежне виконання
суб'єктом господарювання своїх
зобов'язань, передбачених чинним
законодавством, що порушує права інших
суб'єктів господарювання.

В даному випадку суд апеляційної
інстанції зауважує, що матеріали
справи не містять належних доказів, що
на час виникнення спірних
правовідносин ОСОБА_2 здійснювала
діяльність, пов'язану з наданням послуг
з автоперевезень, оскільки матеріали
справи містять довідку Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області №25907 від 20.12.2013р. відповідно до
якої за період з 2012 року, та 1-3 квартал
2013 року, позивач не здійснює
господарську діяльність.

Таким чином враховуючи наведені
обставини суд апеляційної інстанції
вважає, що оскільки в діях ОСОБА_2
відсутній склад виявленого
правопорушення, а також те, що позивач
не являється суб'єктом
відповідальності за дане
правопорушення, управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області безпідставно застосувало до
особи адміністративно-господарський
штраф у вигляді оскаржуваних постанов.

При цьому, оскільки згідно з ч.1 ст.195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
апеляційної скарги, колегія суддів не
надає правової оцінки правомірності
постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області №012989 від 07.11.2013 року, оскільки
остання не слугувала предметом
апеляційного розгляду.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
10 лютого 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Граб Л.С.

Драчук Т. О.