Справа № 812/10038/13-а
Суддя: К.В. Агевич
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10038/13-а

приміщення суду за адресою: 91055, м.
Луганськ, вул. Поштова, 1

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

Головуючого судді
Агевича К.В.,

при секретарі судового засідання
Ліпко Т.М.,

за участю:

представника позивача: Воротченка Я.В.
(довіреність від 13.01.2014 №374/12-14-10/28)

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу по податку
з фізичних осіб,-

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2013 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу з податку
на додану вартість у сумі 12271,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що у відповідача виникла
заборгованість по податку на додану
вартість, яка складає 12278,43 грн., що
підтверджується податковим
повідомленням - рішенням № від
13.05.2011, яке було винесено за наслідками
акта №1002 від 04.05.2011 «Про результати
документальної планової невиїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства». Враховуючи сплату у
сумі 7,13 грн., станом на 23.09.2013 загальна
сума заборгованості з ПДВ ОСОБА_2
становить 12271,30 грн.

Позивач зазначив, що з метою стягнення
податкового боргу ДПІ у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області у
відповідності зі ст. 59 ПК відповідачу
було вручено податкову вимогу форми
«Ф» №13 від 13.07.2011. Але, незважаючи на
вжиті заходи, податковий борг
залишається несплаченим.

На підставі викладеного, позивач
просив стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного бюджету України податковий
борг з податку на додану вартість у
сумі 12271,30 грн.

08 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду від
відповідача надійшли заперечення на
адміністративний позов, в
обґрунтування яких зазначено наступне.

Згідно податкового повідомлення -
рішення № від 13.05.2011 загальна сума
податкових зобов'язань склала 12278,43 грн.
з податку на доходи фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності.
Згідно податкової вимоги №23 від 13.07.2011
сума податкового боргу склала: ПДВ
разом зі штрафними санкціями: 608,60 грн.;
податку на доходи фізичних осіб - СПД:
12144,34 грн., всього 12752,94 грн.

Відповідач зазначив, стосовно вимоги
позивача щодо нарахування податкових
зобов'язань з ПДВ на суму 12271,30 грн., на
думку відповідача не відповідають
дійсності і такі вимоги позивача є
незаконними. Станом на 02.01.2014
заборгованості з ПДВ він не має, сума
реальних податкових зобов'язань
відрізняється від тієї, яку зазначив
позивач у своєму позові.

Відповідач вказав, що у 2012 році
оскаржувались до Вищого
адміністративного суду України
рішення Донецького апеляційного
адміністративного суду України про
відміну рішення окружного
адміністративного суду в Луганській
області на податкове повідомлення -
рішення № від 13.05.2011 та № від
13.05.2011, проте станом на 08.01.2014 суть
прийнятого рішення за його касаційною
скаргою йому не відома.

Враховуючи наведене відповідач вважає,
що строк на оскарження вказаних
податкових повідомлень - рішень не
минув, що в свою чергу позбавляє права
Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
звернутися до адміністративного суду з
адміністративним позовом в силу ст. КАС
України.

20 січня 2014 року під час судового
засідання представник позивача надав
суду уточнення до адміністративного
позову, відповідно до якого просив
стягнути на користь Держави з ОСОБА_2
податковий борг з податку на доходи
фізичних осіб у сумі 12278,43 грн.

Представник позивача у судовому
засідання уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, надав
пояснення аналогічні викладеним у
уточненому адміністративному позові,
просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
та додатково пояснив, що позивач у
уточненому позові просить стягнути
суму заборгованості за податок у
розмірі 12278,94 грн., посилаючись на
податкове повідомлення - рішення
№ від 13.05.2011. Згідно ж податкової
вимоги на яку теж посилається позивач,
її сума податкової заборгованості
складає 12752,94 грн. Крім того, як зазначив
відповідач, що позивач не врахував
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними дій, визнання нечинними
податкових повідомлень - рішень якою
частково задовольнив позовні вимоги та
частково скасував податкове
повідомлення - рішення.

Вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС
України, суд дійшов до наступного.

Частина 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, основним завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

З 01.01.2011 року відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства визначає
Податковий кодекс України, прийнятий
02.12.2010 року.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до положень статті 15
Податкового кодексу України,
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути
платником податку за одним або
кількома податками та зборами.

Пунктами 36.1, 36.2, 36.3 статті 36 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором.

Податковий обов'язок є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38
Податкового кодексу України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

У відповідності із статтею 14
Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту
14.1);

- податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (підпункту 14.1.175
пункту 14.1).

Розділом IV Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
податком на доходи фізичних осіб
(посилання на норми Розділу IV
Податкового кодексу України
наводяться в редакції, що діяла до 20
квітня 2011 року).

Згідно із пунктом 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України податковий
встановлено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа виконавчим комітетом
Сєвєродонецької міської ради
Луганської області, що підтверджується
довідкою з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) (а.с.31-33).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як
платник податків знаходиться на обліку
в Державній податковій інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області, що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків від 16 вересня
2013 року № 055 (а. с. 6).

За відповідачем рахується
заборгованість по податку на доходи
фізичних - осіб, яка складає 12278,43 грн.,
що підтверджується податковим
повідомленням-рішенням № від
13.05.2011, винесеного на підставі акта №
1002/17- від 04.05.2011 „Про результати
документальної планової невиїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства платника податків
ОСОБА_2 за період з 01.04.2008 по 31.12.2010"
(а.с.11-19).

Судом встановлено, що податкове
повідомлення - рішення форми «Р» від
13.05.2011 № оскаржувалось
відповідачем в судовому порядку.

Так, Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 11.10.2011 по
справі №2а-7456/11/1270 адміністративний
позов ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними дій, визнання нечинними
податкових повідомлень - рішень від
13.05.2011 № та № задоволено
частково та визнано протиправними
податкові повідомлення - рішення від
13.05.2011 № та №, прийняті
Державною податковою інспекцією у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
підставі акта перевірки від 04.05.2011
№1002/17- (а.с.60-63).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року у справі №2а-7456/11/1270 - задоволено
частково. Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2011 року у справі №2а-7456/11/1270
скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправним податкове повідомлення -
рішення № від 13.05.2011 в частині
збільшення податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 167
грн. В решті позову відмовлено. (а.с.64-66).

Так, рішення суду, яке набрало законної
сили - має преюдиціальне значення,
згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
(обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини).
Відповідно до статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Таким чином, податкове повідомлення -
рішення форми «Р» від 13.05.2011 № є
чинним та підлягає виконанню і у
відповідності із частиною 1 статті 72 та
частиною 2 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
при розгляді даної справи не
доказуються.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового повідомлення -
рішення.

Податкова вимога не надсилається (не
вручається), якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. У разі
збільшення загальної суми податкового
боргу до розміру, що перевищує двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, орган державної податкової
служби надсилає (вручає) податкову
вимогу такому платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що позивачем на
адресу відповідача надсилалась
податкова вимога форми «Ф» від 13 липня
2011 року №23 з повідомленням про
податковий борг у сумі 12752,94 грн. (а.с.10).

Однак на адресу податкового органу
повернувся конверт з позначкою «за
закінченням терміну зберігання» (а.с.9).

Порядок формування, надсилання,
вручення та відкликання податкових
вимог органами державної податкової
служби визначений Порядком
направлення органами державної
податкової служби податкових вимог
платникам податків, який затверджено
Наказ Державної податкової
адміністрації України 24.12.2010 № 1037 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 30 грудня 2010 року за № 1432/18727
(далі - Порядок).

Пунктом 4.7 Порядку встановлено, що у
разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкову вимогу в
зв'язку з: відсутністю за
місцезнаходженням посадових осіб,
відмовою посадових осіб прийняти
податкову вимогу, незнаходженням
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкова вимога
вважається врученою платнику податків
у день, зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Таким чином, податкова вимога форми «Ф»
від 13 липня 2011 року №23 вважається
врученою фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_2.

Доказів оскарження відповідачем даної
податкової вимоги суду не надано.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95
Податкового кодексу України, орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.2 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги.

За даними управління УДАІ ГУМВС
України у Луганській області, довідка
№ 11/8-64-1093 від 22.11.2013 за ОСОБА_2
зареєстровано дев'ять одиниць
транспорту, перелік транспортних
засобів зазначено у додатку (а.с.22,23).

За даними Реєстраційної служби
Сєвєродонецького міського управління
юстиції Луганської області, довідка №
13255570 від 22.11.2013, за ОСОБА_2 зареєстровано
право власності на: будівлі та споруди
виробничої бази, за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.20).

За даними Реєстраційної служби
Сєвєродонецького міського управління
юстиції Луганської області, довідка №
13255181 від 22.11.2013, за ОСОБА_2 у державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
відомості відсутні (а.с.21).

Положенням пп. 20.1.19 п.20.1. ст.20
Податкового кодексу України
передбачено право контролюючого
органу застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87
Податкового кодексу України, орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службо відповідно до закону
про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області є
обґрунтованими, підтверджуються
наявними у справі доказами та
підлягають задоволенню.

Щодо строків звернення податкових
органів із вимогою про стягнення
податкового боргу з платників
податків, судом зазначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 102.1. Податкового
кодексу України контролюючий орган,
крім випадків, визначених пунктом 102.2
цієї статті, має право самостійно
визначити суму грошових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Кодексом, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Отже, наведені законодавчі норми
встановлюють строк примусового
стягнення податкового боргу - це 1095
днів з дня виникнення податкового
боргу.

Як вбачається з податкового
повідомлення - рішення форми «Р» від
13.05.2011 № позивачем дотриманий
строк звернення до адміністративного
суду, який визначений Податковим
кодексом України.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також те, що позивач від
сплати судового збору звільнений,
судові витрати у цій справі не
підлягають стягненню з відповідача,
оскільки у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 158-163, 167, 1832, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу по податку
з фізичних осіб - задовольнити.

Стягнути фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в
доход Державного бюджету України суму
податкового по податку з фізичних осіб
у розмірі 12278,43 грн. (дванадцять тисяч
двісті сімдесят вісім гривень 43 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд у порядок і строки, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 10 лютого 2014 року.

Суддя
К.В. Агевич