Справа № 803/1853/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.
Справа № 12546/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
25.09.2013 року у справі за позовом Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О
В И В:

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ) звернулася з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу в розмірі 14 124,67 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 25.09.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про те, що грошове зобов»язання по
сплаті єдиного податку станом на 10.09.2013
року у відповідача було відсутнє, а
тому не було підстав для нарахування
пені за податковий борг якого не
існувало.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив позивач - Луцька ОДПІ, яка
покликаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до безпідставної відмови у
задоволенні позовних вимог, просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Як на доводи апеляційної скарги
посилається на те, що за відповідачем
рахувався податковий борг з єдиного
податку в сумі 14124,67 грн. Позивачем
04.09.2013 року ФОП ОСОБА_1 були подані
уточнені декларації, у зв'язку з чим
податковий борг було зменшено і
залишок станом на 10.09.2013 року (по
несплаченій пені) складає 445,96 грн., який
в добровільному порядку відповідачем
не сплачений.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що згідно з розрахунком про наявність
заборгованості по платежах до бюджету
та довідки про наявність
заборгованості за платежами до бюджету
станом на 08.08.2013 року за ФОП ОСОБА_1 з
врахуванням переплати в сумі 1068,12
рахується податковий борг у сумі 14124,67
грн., який виник в результаті несплати
самостійно визначених податкових
зобов'язань відповідно до податкових
декларацій по єдиному податку № 42079
від 22.10.2012 року, № 59364 від 17.01.2013 року, №
від 13.05.2013 року.

З метою погашення податкового боргу,
позивачем було винесено та надіслано
ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу № 1913 від
21.11.2012 року, однак, вжиті податковим
органом заходи не призвели до
погашення податкового боргу
відповідачем.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України (далі ПК
України) податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 строком сплати
податку та збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.

Підпунктом 59.1 статті 59 ПК України
передбачено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.5 ст. 59 у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

Згідно з п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Положенням п. 49.8 ст. 49 Податкового
кодексу України визначено, що
прийняття податкової декларації є
обов'язком органу державної податкової
служби.

04 вересня 2013 року ФОП ОСОБА_1 подано
відповідачу уточнюючі декларації
платника єдиного податку - фізичної
особи-підприємця у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
методологічних або арифметичних
помилок в деклараціях за І півріччя 2012
року, за 3 квартали 2012 року, за 2012 рік, за
І півріччя 2013 року. Таким чином,
відповідач відкоригував показники
своєї податкової звітності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачем відкориговано
показник податкової звітності шляхом
подання уточнюючих декларацій, що
підтверджується актом звірки
розрахунків платника з бюджетом за
період з 01.01.2013 року по 10.09.2013 року №4567-20
від 10.09.2013 року, а тому станом на 10.09.2013
року у ФОП ОСОБА_1 була відсутня
заборгованість по сплаті єдиного
податку, а відтак відсутні підстави до
стягнення пені у розмірі 445,96 грн.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 25
вересня 2013 року у справі № 803/1853/13-а - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник