Справа № 2а-1687/10/2033
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р.Справа № 2а-1687/10/2033Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова на постанову Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 30.11.2010р.
по справі № 2а-1687/10/2033

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова

про визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

04.01.2010 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова, в
якому просив визнати діяльність
відповідача неправомірною, зобов'язати
відповідача провести позивачу згідно
встановленої групи інвалідності
перерахунок та виплату пенсій в
розмірах, встановлених ч.1 ст. 50, ч. 4 ст. 54
, ч.3 ст. 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", починаючи з 01.12.2008 року.

Постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 30.11.2010 року позов
ОСОБА_1 - задоволено .

Визнано відмову Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова у перерахунку та виплаті
ОСОБА_1 державної і додаткової пенсії з
01.12.2008 року в розмірах, які відповідають
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
незаконними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії по інвалідності у розмірах 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з встановленого
законом мінімального розміру пенсії за
віком, визначеного ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати за період з 01.12.2008
року з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Виходячи з приписів ст. 197 КАС України
вищезазначена апеляційна скарга
розглядається в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач є інвалідом 3 групи, віднесений
до 1 категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується посвідченням особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи серії
НОМЕР_1 від 25.03.2009 року (а..с 3) та довідкою
серії МСЕК ХАР-07 № 039786. (а..с. 2).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова.

16.12.2009 року ОСОБА_1 звернувся із заявою
до правління Пенсійного фонду України
в Фрунзенському районі м. Харкова про
перерахунок пенсії відповідно до ст.
ст. 50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". (а..с. 4)

Із матеріалів справи убачається, що
державна пенсія та додаткова пенсія
позивачу нараховується, виходячи із
розміру 19,91 грн.

Не погодившись з розміром отриманої
пенсії, позивач звернувся з зазначеним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції застосував до спірних
правовідносин норми матеріального
права, надавши перевагу ст. ст.50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
над постановою Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року як
нормативно-правового акту, що має вищу
юридичну силу.

Між тим, при ухваленні рішення судом
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
04.01.2010 року із вимогами щодо захисту
його порушених прав що мали місце,
починаючи з 01.12.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
яка діяла до 30.07.2010 року) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлювався річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

30.07.2010 року Законом України "Про
судоустрій України" від 07.07.2010 року
зазначений строк звернення з позовом
до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

Таким чином, перебіг річного строку
розпочався з 05.01.2009 року.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду, річний строк на
звернення до суду з позовом та період,
за який позивач просить суд захистити
його права, колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача підлягають
захисту з 05.01.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції щодо
позовних вимог за період з 01.12.2008р. по
04.01.2009 р. підлягає скасуванню та в силу
приписів статті 100 КАС України
залишенню в цій частині без розгляду.

Переглянувши ж рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог за період з 05.01.2009р. по
04.01.2010 року, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно зі ст. 50 вищезазначеного Закону
особам, віднесеним до 1 категорії,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам 2 групи - в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. І як
передбачає ст. 53 того самого Закону,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю 54 ЗУ "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладено у такій редакції:
у всіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими - для учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
1986 році: по ІІІ групі інвалідності 180%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; статтю 50 ЗУ
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" викладено в
новій редакції - особам, віднесеним до 1
категорії, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам ІІ групи
- 15% прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.Статтею 64
Конституції України встановлено, що
Конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст. ст. 51 ЗУ "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" дію статті 51 ЗУ "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не було
зупинено. Відповідно до ч.2 ст. 52 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
передбачено, що розміри державних
соціальних гарантій на 2010 р., що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цими Законами та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано
деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян, зокрема
громадян, які отримують пенсії,
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Так, ст. 4
зазначеної постанови передбачена
щомісячна додаткова пенсія інвалідам
IІІ групи у розмірі - 15% від розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність. Згідно ст. 6 вказаної
Постанови мінімальний розмір пенсії
для інвалідів ІІІ групи не може бути
нижче 870 грн. Постановою Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 "Про
підвищення пенсійного забезпечення
громадян" для осіб, що отримують пенсію
відповідно до Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 01.07.2008 р.
встановлено мінімальний розмір пенсій
для інвалідів ІІІ групи -980 грн.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами під
час вирішення цього спору судом першої
інстанції правомірно застосовані
норми Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанови КМУ № 530 від
28 05 2008 року .

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
виходячи із засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, для
визначення позивачеві пенсії підлягає
застосуванню положення Конституції
України як норми прямої дії, які мають
найвищу юридичну силу, а також ч.1 ст.51
ЗУ "Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанову КМУ від 28.05.2008 року № 530.

Положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки ч.1 цієї
статті передбачено лише один
мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог за
період з 05.01.2009р. є законним та
обґрунтованим, а тому не вбачає підстав
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 167, 195, п. 4 ч.1 ст.
198, ст. 203, п.4 ч.1 ст. 205, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова -
задовольнити частково.

Постанову Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 30.11.2010.2011р. по справі
№ 2а-1687/10/2033 скасувати в частині
задоволення позову про визнання
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Фрунзенському районі м. Харкова у
проведенні перерахунку та виплати
державної та додаткової пенсії ОСОБА_1
за період з 01.12.2008 року по 04.01.2009 року,
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Фрунзенському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 державної додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю
згідно ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян ,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50
% мінімальної пенсії за віком,
починаючи з 01.12.2008 року по 04.01.2009 року,
залишивши адміністративний позов в цій
частині без розгляду.

В іншій частині постанову
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 30.11.2010.2011р. по справі №
2а-1687/10/2033 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.