Справа № 801/19/14
Суддя: Афанасьєв М.С.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2014 року о 14:48 Справа №801/19/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді - Афанасьєва М.С., при
секретарі судового засідання
Плешановій О.В.,

за участю сторін:

від позивача - ОСОБА_1, представник
ОСОБА_2,

від відповідача - Шилін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим

про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

Обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позов мотивований тим, що оскаржувані
рішення відповідача прийняті
необґрунтовано, оскільки не
передбачено, що акцизна марка повинна
бути збережена при відкритті пляшок
для продажу алкогольних напоїв на
розлив, крім того, пляшка з якої
відбувався налив алкогольних напоїв не
була встановленого зразка пляшок, на
яких передбачена бути акцизна марка.

Позивач в судовому засіданні просив
задовольнити позов з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засідання проти
позову заперечував з підстав
викладених у письмових запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_1 23.08.2002 року
була зареєстрована у якості фізичної
особи - підприємця.

Як зазначено у торговому патенті серії
НОМЕР_2 СПД ОСОБА_1 має право на
здійснення підприємницької діяльності
у сферах роздрібної торгівлі.

Як вбачається з матеріалів справи ФОП
ОСОБА_1 має ліцензію від 06.06.2013 року
серії НОМЕР_3 на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями за адресою: АДРЕСА_1,
кафе-піцерія «ІНФОРМАЦІЯ_1».

На підставі наказу ГУ Міндоходів в АР
Крим №710 від 16.10.2013 року про призначення
та проведення фактичної перевірки та
направлень на перевірку №113, №114, №115
від 22.10.2013 року, у період з 23.10.2013 року по
24.10.2013 року була проведена перевірка
кафе-піцерії, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
що належить ФОП ОСОБА_1, про що складено
акт №47/21.1-17//24102013 про результати
фактичної перевірки з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами.

Згідно даного акту встановлено, що в
реалізації знаходиться 1 закоркована
пляшка вина «Ай-Серез» об'ємом 0,5 літра
за ціною 29,50 грн. без марки акцизного
податку (збору) невідомого виробника.
Супровідні документи на вказану пляшку
відсутні. Тобто, встановлено порушення
ст.11 Закону України від 19 грудня 1995
року №482/95-ВP «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (далі -
Закон №482/95-ВР), ст.266 Податкового
кодексу України, п.12 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

На підставі вказаного акту винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 18.11.2013 року про застосування суми
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у
розмірі 59 грн. за порушення ст.3.12 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та рішення про
застосування штрафних фінансових
санкцій від 18.11.2013 року № в
розмірі 8500 грн. за зберігання,
реалізацію алкогольних напоїв без
марок акцизного податку встановленого
зразка.

Вислухавши позивача, представників
сторін та свідків, вивчивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
наступне.

Згідно абз.11 ст.15 Закону №482/95-ВР
роздрібна торгівля алкогольними
напоями (крім столових вин) або
тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Відповідно до ст.1 Закону №482/95-ВР
роздрібна торгівля - діяльність по
продажу товарів безпосередньо
громадянам та іншим кінцевим
споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків, у тому числі на
розлив у ресторанах, кафе, барах, інших
суб'єктах господарювання громадського
харчування.

Кафе-піцерія, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» що
належить ФОП ОСОБА_1 є закладом
громадського харчування, отже, ФОП
ОСОБА_1, за місцем проведення перевірки,
в кафе-піцерії, магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
мала право займатися роздрібною
торгівлею алкогольним напоями, у тому
числі торгівлею алкогольними напоями
на розлив.

Згідно п.21, п.22 Положення про
виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2010 року №1251 (далі - Положення 1251),
для прикріплення марок
використовується клей (дисперсійний,
дескрин тощо), який не дає змоги зняти
їх з виробів без пошкодження і
змивається у разі потреби в митті
пляшок для повторного їх використання.
Марки наклеюються на пляшку П- чи
Г-подібним способом через горловину.

Пунктом 20 Положення 1251 передбачено що у
разі виробництва на митній території
України алкогольних напоїв і тютюнових
виробів чи ввезення таких товарів на
митну територію України покупці марок
зобов'язані забезпечити їх маркування
марками встановленого зразка у такий
спосіб, щоб марка розривалася під час
відкупорювання (розкривання) товару.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону №482/95-ВР
розлив виноробної продукції (крім
сидру і перрі (без додання спирту)
здійснюється виключно у передбачену
діючими стандартами скляну тару, а
також у сувенірні пляшки та художньо
оформлений посуд із скла, глазурованої
кераміки або дерева, упаковку типу
"Tetra-Pak" і "Bag in box".

В судовому засіданні було встановлено
що під час проведення перевірки в
приміщенні кафе-піцерія «ІНФОРМАЦІЯ_1»
знаходилось у продажу вино на розлив у
великих пляшках. Також в судовому
засіданні, з пояснень свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було встановлено, що продаж
вина на розлив відбувався шляхом
наповнення вина у пластмасові пляшки,
які також знаходились у приміщенні
магазину. З пояснень позивача які були
надані їй під час проведення перевірки
було встановлено що у пластмасовій
пляшки об'ємом 0,5 літра знаходиться
вино без заводської упаковки, оскільки
вино було перелито у цю пляшку з
заводської пляшки. Тобто пластмасова
пляшка об'ємом 0,5 літра з надписом вино
«Ай серез», про яку було зазначено у
акті перевірки не являється заводською
упаковкою. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
також у судовому засіданні
підтвердили, що під час перевірки вони
встановили що у пластмасовій пляшки
об'ємом 0,5 літра знаходиться віно лише
по надпису маркером на самої пляшки.

Таким чином, суд вважає що застосування
до позивача штрафних санкцій саме за
реалізацію та зберігання алкогольних
напоїв без марок акцизного податку
встановленого зразка є безпідставним.

Крім того, досліджуючи правомірність
прийняття позивачем рішення саме у
вигляді рішення про застосування
фінансових санкцій, а не податкового
повідомлення-рішення, суд встановив
таке.

Відповідач застосував до позивача
фінансові санкції, передбачені абз. 15 ч.
2 ст. 17 Закону № 481, відповідно до якого
до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі виробництва,
зберігання, транспортування,
реалізації алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку - 200 відсотків вартості товару,
але не менше 8500 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 р. № 790 затверджений Порядок
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" (далі - Порядок № 790),
який визначає механізм застосування
фінансових санкцій, передбачених
статтею 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Пунктами 2, 3 Порядку № 790 визначено, що
фінансові санкції застосовуються за
порушення, передбачені статтею 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів". До суб'єктів підприємницької
діяльності, винних у вчиненні порушень,
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у розмірах,
передбачених Законом.

Згідно пункту 8 Порядку № 790 рішення про
застосування фінансових санкцій до
суб'єкта підприємницької діяльності за
порушення норм Закону складається за
формою згідно з додатком до цього
Порядку, яким визначено форму такого
рішення у вигляді рішення про
застосування фінансових санкцій.

Втім з прийняттям Податкового кодексу
України суд вважає, що правових підстав
для застосування відповідачем
Постанови Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 р. № 790 "Про затвердження
Порядку застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" - немає.

Так, згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК України у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Разом з тим, згідно з наказом ДПА
України від 22 грудня 2010 року № 985 "Про
затвердження Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків", зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 30.12.2010р.
за №1440/18735 (далі - Порядок № 985), з метою
забезпечення єдиного порядку
нарахування (зменшення) грошового
зобов'язання, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування, та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість встановлено єдиний
порядок складання та надіслання
(вручення) платникам податків під час
податкового контролю податкових
повідомлень-рішень, в т.ч. за
результатами всіх видів перевірок щодо
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби, а також у
випадках, коли визначити податкове
зобов'язання платника відповідно до
законодавства повинен орган державної
податкової служби.

Відповідно до Порядку № 985 замість
податкових повідомлень, податкових
повідомлень-рішень та рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій передбачено складання та
надсилання платникам податків лише
податкових повідомлень-рішень.

Суд приймає до уваги, що станом на день
розгляду справи залишається чинним
Порядок застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів",
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 02.06.2003 р. № 790,
яким керувався відповідач при
оформленні оскарженого рішення про
застосування фінансових санкцій.

Проте відповідно до п. 5.2 статті 5
Податкового кодексу України у разі
якщо поняття, терміни, правила та
положення інших актів суперечать
поняттям, термінам, правилам та
положенням цього Кодексу, для
регулювання відносин оподаткування
застосовуються поняття, терміни,
правила та положення цього Кодексу.

Крім того, суд зазначає, що п.4. наказу
ДПА України від 22 грудня 2010 року № 985
"Про затвердження Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків", зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 30 грудня
2010 року за №1440/18735 наказано
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів, розробити та надати
Департаменту
інформаційно-аналітичного
забезпечення процесів оподаткування
замовлення на внесення змін до
інформаційної системи з метою
автоматичного формування податкових
повідомлень-рішень.

Аналізуючи вищезазначені
нормативно-правові акти суд приходить
до висновку про те, що відповідач,
реалізуючи надану компетенцію в сфері
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів за результатами
проведення перевірок в сфері
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями повинен складати лише
податкові повідомлення-рішення, які є
єдиною та уніфікованою формою
прийняття рішень всіма органами ДПС за
результатом податкових перевірок.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що рішення про
застосування фінансових санкцій №
від 18.11.2013 року, яким до ФОП ОСОБА_1
застосовані фінансові санкції в
розмірі 8500 грн. не відповідає
встановленій Податковим кодексом
України формі, та як наслідок не може
бути визнане правомірним.

Таким чином податкове рішення про
застосування фінансових санкцій
№ від 18.11.2013 року являється
противоправним та таким що підлягає
скасуванню.

Відносно позивних вимог в частині
визнання противоправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.11.2013 року суд також вважає
необхідним зазначити наступне.

Відповідно до пп.14.1.157 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Пунктом 58.1 ст.58 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі коли
сума грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків.

Як вбачається з податкового
повідомлення-рішення від 18.11.2013 року
№ підставою застосування
штрафних санкцій до ФОП ОСОБА_1 є
порушення нею ст.3.12 Закону України
№265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Дослідивши Закон України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суд вважає необхідним вказати,
що зазначений вище нормативно-правовий
акт містить ст.3, яка в свою чергу
передбачає 15 пунктів, та не містить
положень статті 3.12, що свідчить про
відсутність у податковому
повідомленні-рішенні посилання на
норму закону яку порушено позивачем.

Крім того у оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні від 18.11.2013 року
№ взагалі немає посилання на
статтю яка передбачає
відповідальність за порушення про яке
йдеться в акті перевірки. Податкове
повідомлення рішення містить
посилання тільки на загальну норму ст.54
Податкового Кодексу. Таким чином на
підставі чого до позивача застосовано
штрафну санкцію в розмірі 59 гривень
взагалі не вбачається.

Таким чином, винесене податкове
повідомлення-рішення не відповідає
вимогам норм Податкового кодексу
України.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, а податкове
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних фінансових
санкції, являються противоправними та
підлягають скасуванню.

Під час прийняття постанови суд,
зокрема, вирішує, як розподілити між
сторонами судові витрати (стаття 161
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа) (частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України).

У зв'язку зі складністю справи судом
7.02.2014 року проголошена вступна та
резолютивна частини постанови, а 12.02.2014
року постанова складена у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Чорноморського відділення
Євпаторійської ОДПІ ГУ Міндоходів в АР
Крим № від 18.11.2013 року.

Визнати противоправним та скасувати
рішення Чорноморського відділення
Євпаторійської ОДПІ ГУ Міндоходів в АР
Крим про застосування штрафних
фінансових санкцій № від 18.11.2013
року.

Стягнути з державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 172,06
грн. (сто сімдесят сім гривень шість
копійок).

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Афанасьєв М.С.