Справа № 9101/106605/2012
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2013 р. справа № 2а-1870/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Дурасової Ю.В.
Шлай А.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Новоархангельської
районної державної адміністрації

на постанову Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 03 жовтня 2011 року у справі №
2а-1870/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Новоархангельської
районної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання дій
відповідача протиправними та
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату позивачу,
інваліду ІІ групи 1-ї категорії,
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік згідно ст..48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
виплачених сум. В обґрунтування
позовних вимог позивач зазначав, що має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС є
інвалідом ІІ групи та віднесений до
категорії « 1» осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
повинна виплачуватись щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат, але
всупереч вказаним нормам відповідач не
нарахував та не виплатив вищезазначену
допомогу.

Постановою суду першої інстанції
адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить постанову суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову. Апелянт
вважає, що судом порушено норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів зазначає наступне.

Посвідченням серії НОМЕР_1
підтверджено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії (а.с.4).
Відповідно до довідки МСЕК останньому
встановлена ІІ група інвалідності.
Інвалідність пов'язана з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Нормами частини четвертої статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
встановлено право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат особам, евакуйованим із зони
відчуження у 1986 році, включаючи дітей.

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
пенсійні органи, і несе обов'язок по
своєчасній та повній виплаті пенсії
саме у розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.).

Наявність у позивача права щодо
отримання вищезазначеної допомоги у
розмірах, які визначені Законом
України № 796-ХІІ є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
це право гарантується Конституцією
України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

За приписами ст.70 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Кабінету Міністрів України надано
право у 2011 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Проте, в 2011 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст.48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
приймалися.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, оскільки відповідач
незаконно не нарахував та виплатив
позивачу у 2011 році одноразову щорічну
допомогу на оздоровлення, встановлено
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянта
не спростовуються матеріалами справи.
Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, постанову суду слід залишити
без змін.

Керуючись ст..197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Новоархангельської районної державної
адміністрації на постанову
Новоархангельського районного суду
Кіровоградської області від 03 жовтня
2011 року у справі № 2а-1870/2011 залишити без
задоволення.

Постанову Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 03 жовтня 2011 року у справі №
2а-1870/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
А.В. Шлай