Справа № 827/2454/13-а
Суддя: Гавура О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2014 рокуСправа №827/2454/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

головуючого судді - Гавури О.В.,

при секретарі - Плаксіній О.С.,

за участю:

представника позивача - Стецюри
Валерії Валеріївни, довіреність № 7/27-2
від 08.01.2014, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі;

відповідача - ОСОБА_2, паспорт
НОМЕР_1 виданирй Білогірським РВ ГУ МВС
України в Криму від 27.06.2000;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі до ОСОБА_2 про
зобов`язання знести самочинно
побудований об'єкт,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
з адміністративним позовом до ОСОБА_2
про зобов'язання знести самочинно
збудований об'єкт.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем збудовано об'єкт
будівництва з порушенням вимог
містобудівного законодавства та з
істотними порушеннями будівельних
норм та правил.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, наполягав на задоволенні
позову. Зазначив, що Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі проведена
позапланова перевірка об'єкту
«Будівництво лазні, туалету, АДРЕСА_3».
За результатами перевірки встановлено,
що вимоги припису від 22.11.2011 року,
виданого ОСОБА_2 не виконано,
будівельні роботи не зупинені, проект
відсутній, повідомлення або реєстрація
декларації про початок будівельних
робіт до Інспекції ДАБК у м.
Севастополі не надано, що є порушенням
п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та пункту 14 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. Вказані порушення свідчать
про те, що відповідачем збудовано
об'єкт будівництва з порушенням вимог
містобудівного законодавства та з
істотними порушеннями будівельних
норм та правил.

Відповідач проти позову
заперечував, просив суд відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі,
зазначивши, що це єдиний туалет, який є
у користуванні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Засади регулювання державної
політики в сфері контролю за
додержанням законодавства про
регулювання містобудівної діяльності
визначені в Законі України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Підстави та можливість знесення
об'єкту самочинного будівництва
регламентовані ст. 376 Цивільним
кодексом України.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 376
Цивільного кодексу України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Тобто ст. 376 ЦК України визначені
конкретні підстави для знесення
об'єкту самочинного будівництва, а
саме:

- Істотне відхилення від проекту,
що суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб;

- Істотне порушення будівельних
норм та правил;

Проблеми застосування ст. 376 ЦК
України визначені в постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» (далі - Постанова).

Відповідно до ч. 4 п. 5 Постанови
розглядаючи зазначені позови
відповідно до вимог вказаної норми та
положень частини сьомої статті 376 ЦК,
суди мають встановлювати, чи було
видано особі, яка здійснила самочинне
будівництво, припис про усунення
порушень, чи можлива перебудова об'єкту
та чи відмовляється особа, яка
здійснила самочинне будівництво, від
такої перебудови.

Відповідно до п. 24 Постанови
знесення нерухомості, збудованої з
істотним відхиленням від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотним
порушенням будівельних норм і правил (у
тому числі за відсутності проекту),
можливе лише за умови, що неможлива
перебудова нерухомості відповідно до
проекту або відповідно до норм і
правил, визначених державними
правилами та санітарними нормами, або
якщо особа, яка здійснила (здійснює)
будівництво, відмовляється від такої
перебудови.

Тобто суди, вирішуючи питання про
знесення самочинно збудованого об'єкту
повинні встановити три складові: чи
видано припис про усунення порушення,
чи можлива перебудова об'єкту та чи
відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво, від такої
перебудови.

Однак, позивачем не надано до суду
доказів того, що перебудова об'єкту
самочинного будівництва неможлива та
чи відмовляється від здійснення такої
перебудови відповідач, не надано також
доказів того, що ОСОБА_2 пропонувалось
здійснити вказану перебудову.

Відповідно до рішення
Ленінського районного суду м.
Севастополя від 08 лютого 2010 року по
справі № 2-1077/10 р. (арк. с. 41), відповідачу
виділено у користування земельну
ділянку 145 кв. м (в тому числі 38 кв. м під
забудову) розташовану по червоній
лінії вул. Чорноморської, по межі із
сусідніми ділянками НОМЕР_2 та АДРЕСА_1,
по межі із сусідньою ділянкою АДРЕСА_2.

Позивачем не було з'ясовано причини
будівництва об'єкту знесення якого він
вимагає.

Позивачем цей факт до уваги не
взятий, перевірки проводились без
застосування вказаного рішення суду,
яке має істотне значення для справи.

Також треба зазначити, що
відповідно до п. 22 та п. 23 Постанови під
істотним порушенням будівельних норм і
правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також зміну
окремих конструктивних елементів
житлового будинку, будівлі, споруди, що
впливає на їх міцність і безпечність.
При вирішенні питання про те, чи є
відхилення від проекту істотним і
таким, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
суди повинні в кожному випадку
з'ясовувати, зокрема, наскільки
збудована будівля за розміром
відповідає площі, поверховості,
розміщенню та іншим умовам,
передбаченим проектом; як впливає
допущене порушення з урахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність утримання суміжних ділянок
тощо. У необхідних випадках для
з'ясування питань, що виникають при
розгляді таких справ і потребують
спеціальних знань, суд за заявою осіб,
які беруть участь у справі, може
призначити відповідну експертизу
згідно з вимогами статті 143 ЦПК.
Відсутність відповідної експертизи у
разі необхідності її проведення може
бути підставою для відмови в позові,
при цьому факт відхилення від проекту
та порушення будівельних норм і правил
має довести особа, яка пред'явила позов
про знесення самочинного будівництва
(частина сьома статті 376 ЦК, частина
перша статті 60 ЦПК).

Однак, позивачем, хоча і
зазначається у позові про істотні
порушення будівельних норм і правил,
проте, доказів таких порушень не
надано, не доведено недодержання яких
архітектурних, санітарних,
екологічних, протипожежних та інших
вимог і правил мають місце. Клопотань
та обґрунтувань проведення
відповідних експертиз суду не
надавалось.

Відповідно до ч. 1 п. 22 Постанови
знесення самочинного будівництва є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи щодо
реагування та притягнення винної особи
до відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Однак, Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі не доведено обставини,
на яких ґрунтується позов, не доведені
безумовні підстави застосування суд
ст. 376 ЦК України, як крайньої міри, не
доведено а ні факту наявності істотних
порушень будівельних норм і правил, а
ні факту того, що відповідач відмовився
від проведення перебудови об'єкту, адже
така вимога відсутня як в приписі від 22
листопада 2011 року, так і в інших
матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова складена у повному обсязі та
підписана 10.02.2014.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 158-163, 167, 186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку встановленими частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя підпис
О.В. Гавура

З оригіналом згідно

Постанова не набрала чинності

Суддя
О.В. Гавура