Справа № 872/5569/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 рокусправа № 0870/11425/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Мелітопольський
компресор» на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 16
січня 2013 року у справі № 0870/11425/12 за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області до публічного акціонерного
товариства «Мелітопольський
компресор» про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області 03 грудня 2012 року звернулося до
суду з адміністративним позовом до
публічного акціонерного товариства
«Мелітопольський компресор» (далі - ПАТ
«Мелітопольський компресор»), в якому,
просить стягнути з відповідача
заборгованість з відшкодування коштів,
призначених на покриття та виплату і
доставку пенсій призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у сумі 49 773,69 грн., яка
утворилась за період серпень-листопад
2012 року.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року позов задоволено: стягнуто з
відповідача на користь позивача суму
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком призначених
на пільгових умовах за списком №1 у
розмірі 49 773,69 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати оскаржувану постанову та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не повно
встановлено обставини справи та
порушено норми процесуального права, у
зв'язку з тим, що відповідач не
отримував ухвалу суду про відкриття
провадження у справі та не мав
можливості провести аналіз наданих
позивачем доказів, скласти
обґрунтоване заперечення проти позову
та направити представника для участі у
судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
відповідач зареєстрований як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інших платежів до
управління Пенсійного фонду України в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області.

ПАТ «Мелітопольський компресор»
зобов`язане вносити з коштів,
призначених на оплату праці, плату, що
покриває фактичні витрати на виплату
та доставку пенсій застрахованим
особам, які працювали або працюють на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №1 та списком
№2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, що дають право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно розрахунку фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» відповідачу необхідно
було покрити витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій в розмірі 49
773,69 грн., яка утворилася за період з
серпня по листопад 2012 року, з яких:

по пенсіонеру ОСОБА_1 сума боргу
становить 1 597,83 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_2 сума боргу
становить 708, 17 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_3 сума боргу
становить 3 080, 42 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_4 сума боргу
становить 4 553, 16 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_5 сума боргу
становить 5 679, 84 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_6 сума боргу
становить 10 866,28 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_7 сума боргу
становить 11 655, 51 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_8 сума боргу
становить 1 873, 79 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_9 сума боргу
становить 4 077, 76 грн.

по пенсіонеру ОСОБА_10 сума боргу
становить 5 680, 93 грн.

У зв`язку з несплатою суми боргу у
визначений законодавством строк у
відповідача залишилась несплаченою
заборгованість перед Управлінням щодо
витрат на виплату і доставку пенсій
колишнім працівникам підприємства, які
були зайняті на роботах з особливо
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України на
загальну суму 49 773,69 грн.

Позивачем надсилались відповідачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій
призначених відповідно до пункту «а»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з серпня по
листопад 2012 року, які були ним отримані
вчасно.

Розрахунки фактичних витрат
відповідачем не оскаржувались та є
чинними.

Стягнення з відповідача
заборгованість з відшкодування коштів,
призначених на покриття та виплату і
доставку пенсій призначених
відповідно до пункту «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є предметом спору
переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та задовольняючи позов, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що заявлені позивачем вимоги є
законними, обґрунтованими,
підтверджуються зібраними в справі
доказами та підлягають задоволенню у
повному обсязі, відповідач доказів
сплати заборгованості суду не надав.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року
№ 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 №
64/8663, (далі - Інструкція № 21-1)
передбачена чітка процедура
відшкодувань фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій призначених
на пільгових умовах відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України № 1058.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції відносно того, що якщо
працівникам призначено пенсію
відповідно до пункту «а» частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ,
то фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій за віком на пільгових
умовах покриваються підприємствами,
робота на якому дає право на пільгову
пенсію.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Між тим, доказів того, що
відповідачем зазначені вище
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту «а» частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ,
на час розгляду справи судом першої
інстанції були оскаржені суду не
надано, тому такі розрахунки
вважаються дійсними та такими, що
підлягають виконанню з боку ПАТ
«Мелітопольський компресор».

Крім того, суд апеляційної інстанції
критично ставиться до твердження
відповідача про порушення судом норм
процесуального права щодо
неповідомлення про час слухання справи
та не надіслання копії ухвали про
відкриття провадження, оскільки про
час та місце судового розгляду справи
відповідач був повідомлений, про що в
справі мається повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.49),
крім того про неотримання
процесуальних документів відповідач
не повідомляв суд першої інстанції під
час розгляду справи, хоча мав для цього
достатній час. При цьому, вказані
твердження не спростовують вірних по
суті висновків суду першої інстанції.

Враховуючи обставини, які були
встановлені судом під час розгляду
даної адміністративної справи та
приймаючи до уваги наведені норми
чинного законодавства, яке регулює
спірні правовідносини, що виникли між
сторонами у даній справі, суд
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції під час розгляду
даної справи було повно встановлено
фактичні обставини справи, вірно
застосовано норми чинного
матеріального права, яке регулює
спірні правовідносини та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
в задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, а постанову суду
першої інстанції у даній
адміністративній справі - залишити без
змін.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 200, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Мелітопольський компресор» -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року у справі № 0870/11425/12 - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений
6 лютого 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко