Справа № 2а-2684/11/0908
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/19606/12

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
березня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року у справі № 2-а-2684/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші
Івано-Франківської області про
перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші
Івано-Франківської області, в якому, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просив визнати рішення відповідача №12
від 25.11.2010 року нечинним та стягнути з
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші Івано-Франківської області на
свою користь 1571,10 грн. сум пенсії, які
були незаконно утримані з нього за 5
місяців, починаючи з грудня 2010 року.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, за
змістом якої просить їх скасувати та
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позову. Касаційна скарга
мотивована невірним застосуванням
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судом та
обґрунтованість застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
знаходить підстав до її задоволення, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами, 08 листопада 2007
року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в
м.Калуші із заявою про призначення йому
пенсії за віком згідно із Списком № 1.
До заяви ним було додано необхідні
документи, в тому числі довідку про
заробітну плату за № 1275 від 23.10.2007 року
за період з 01.08.1991 року по 31.07.1996 року,
видану ВАТ «Оріана». На підставі
поданих документів з 23.09.2007 року
позивачу була призначена вказана
пенсія.

16 листопада 2010 року
контрольно-ревізійним відділом
Головного управління ПФ України в
Івано-Франківській області була
проведена перевірка правильності
визначення розміру пенсії окремим
громадянам за довідками про заробітну
плату для призначення пенсії, виданими
ВАТ «Оріана», під час якої виявлено
розбіжність довідки про заробітну
плату позивача з первинними
документами, що призвело до переплати
пенсії в сумі 13758,56 грн. за період з
23.09.2007 року по 30.11.2010 року. Зазначеним
підприємством видано нову довідку за №
45 від 03.11.2010 року, згідно з якою на даний
час позивачу нараховано пенсію.

25.11.2010 року Міжвідомча комісія з
інвентаризації пенсійних справ та
особових рахунків переплат пенсій та
грошової допомоги прийняла рішення про
повернення позивачем зазначеної суми
переплати пенсії в розмірі 20% від
пенсії до повного відшкодування, з
огляду на те, що недостовірну довідку
про заробітну плату було подано ОСОБА_1
особисто.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суди попередніх інстанцій
вірно виходили із того, що нарахування
та виплата надмірних сум пенсії
сталися з вини ВАТ «Оріана», яке видало
недостовірну довідку про заробітну
плату позивача, тоді як відповідачем не
доведено, що надмірна виплата пенсії
сталася внаслідок зловживання
позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» довідки про заробітну
плату видаються підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією.

За приписами ст. 101 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Відповідно до п.1 ст.50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

З огляду на викладене, колегія
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що
переплата пенсії сталася з вини ВАТ
«Оріана» внаслідок внесення останнім
недостовірних даних до довідки про
заробітну плату ОСОБА_1, тоді як
відповідачем не надано доказів
зловживань з боку останнього під час
розгляду справи УПФУ в м.Калуші.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області відхилити.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
березня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року у справі № 2-а-2684/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді :