Справа № 1570/2633/2012
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/2633/2012

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Катаєва Е. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О.,
Єщенка О.В.,

за участю секретаря
Фурмана А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Одесі апеляційну скаргу заступника
прокурора Київського району м.Одеси на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року у справі за позовом заступника
прокурора Київського району м.Одеси в
особі Державного агентства земельних
ресурсів України до Одеської міської
ради, за участю третіх осіб ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області про
скасування п.3 рішення Одеської міської
ради №3633-IV від 28.01.2005р. в частині
передачі безоплатно у приватну
власність громадянам України
земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У 2007 році заступник прокурора
Київського району м. Одеси звернувся до
суду в інтересах держави в особі
Державного агентства земельних
ресурсів України з позовом до Одеської
міської ради в якому, з урахуванням
неодноразового уточнення позовних
вимог, просив визнати протиправним та
скасувати п.3 рішення Одеської міської
ради від 28.01.2005р. №3633-ІV «Про зміну
цільового призначення, затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу у
приватну власність громадянам України
земельної ділянки загальною площею 3,3155
га за адресою: АДРЕСА_1, для будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель» в частині
передачі безоплатно у приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,0805 га.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що до прийняття
оскаржуваного рішення спірна земельна
ділянка належала до земель оздоровчого
призначення, на якій знаходився
санаторій ім. Горького, та не підлягала
приватизації. Одеська міська рада,
приймаючи рішення про надання
громадянам (фізичним особам) земельних
ділянок, не мала достатніх та законних
підстав для приватизації та зміни
цільового призначення вказаної
земельної ділянки, будівлі на якій
передавались, як будівлі санаторію, у
зв'язку з чим рішення від 28.01.2005р. №3633-ІV
є незаконним та таким що не відповідає
вимогам законодавства, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню. Змінивши цільове
призначення землі Одеська міська рада
при прийнятті рішення порушила п.1 ч.1
ст.377 ЦК України відповідно до якого до
особи, яка придбала будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Представник третьої особи ОСОБА_2
вважає позов таким, що задоволенню не
підлягає, зазначивши, що ДП «Кліничний
санаторій ім. Горького» ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофздоровниця» не мало
передбачених законодавством
документів на право користування
земельною ділянкою, у зв'язку з чим не
було і правових підстав для виникнення
права користування нею, а тому відсутні
права, які підлягають захисту у
судовому порядку прокурором. Внаслідок
відсутності проекту землеустрою з
визначенням меж земельної ділянки в
натурі, однозначно встановити межі та
площу земельної ділянки, яка
знаходилась у користуванні санаторію і
яка використовувалась виключно в
оздоровчих цілях, при відсутності
правовстановлюючих документів на
землекористування і акту встановлення
меж земельної ділянки в натурі,
неможливо і тому відсутні докази
визначення площі земельної ділянки
виключно оздоровчого призначення.
Позивачем не доведено, що спірна
земельна ділянка Санаторію ім.
Горького, як земельна ділянка
оздоровчого призначення, була
зареєстрована в Державному кадастрі
природних територій курортів і
відносно неї обласною державною
адміністрацією у відповідності до
Закону України «Про курорти»
приймалось рішення про встановлення
меж санітарної зони санаторію із
забороною передачі її у власність
фізичних або юридичних осіб.

Третя особа ОСОБА_3, який придбав
земельну ділянку у ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 24.07.2012р.,
проти задоволення позовних вимог також
заперечував та пояснив, що при
оформленні договору купівлі-продажу
земельної ділянки жодної норми
українського законодавства ним не було
порушено.

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3
просили відмовити.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22.01.2013р.
позов заступника прокурора Київського
району м. Одеси залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, заступник прокурора
Київського району м. Одеси подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що прийнята із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без повного
з'ясування обставин справи, та прийняти
нову постанову, якою його позов
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
16.05.2004р. ЗАТ лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофздоровниця» продало, а ТОВ
«Марс» придбало 179/1000 частин будівель
санаторію ім. Горького, що знаходяться
в АДРЕСА_1.

У подальшому ТОВ «Марс» подарувало
придбане майно 35 громадянам, в тому
числі ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ОСОБА_2 разом з іншими громадянами (35
осіб, які придбали частки майна)
звернулись із заявами до Одеської
міської ради про затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу у приватну
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, які були ними виготовлені та
погоджені з відповідними установами у
встановленому законодавством порядку.

Рішенням Одеської міської ради від
28.01.2005р. №3633-ІV «Про зміну цільового
призначення, затвердження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу у приватну
власність громадянам України
земельної ділянки загальною площею 3,3155
га за адресою АДРЕСА_1, для будівництва
та обслуговування житлового будинку і
господарських будівель» змінено
цільове призначення земельної ділянки
площею 3,3155 га, розташованої за адресою
АДРЕСА_1 (п.1); затверджено проекти
землеустрою щодо відведених земельних
ділянок згідно додатку 1 (п.2); передано
безоплатно у приватну власність
громадянам України земельну ділянку
загальною площею 3,3155 га, за адресою
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, із земель
міста (п.3).

Вказане рішення містить перелік 35 осіб,
яким передано безоплатно у приватну
власність земельні ділянки та їх
розмір, у тому числі ОСОБА_4- 0,0887 га,
ОСОБА_2-0,0805 га.

Відмовляючи в задоволенні позову
заступника прокурора Київського
району м. Одеси про визнання
протиправним та скасування п.3 рішення
Одеської міської ради від 28.01.2005р.
№3633-ІV в частині передачі безоплатно у
приватну власність ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0,0805 га. суд першої
інстанції, на підставі ч.1 ст.72 КАС
України, дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог,
оскільки рішення суду на яке
посилається позивач в обґрунтування
своїх вимог, а саме постанову
Приморського районного суду м.Одеси
від 20.12.2010р., скасовано в апеляційному
порядку та в задоволенні позову
прокурора про скасування п.1 та п.2
рішення Одеської міської ради від
28.01.2005р. №3633-ІV відмовлено.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком Одеського окружного
адміністративного суду, оскільки
правомірність рішення Одеської
міської ради від 28.01.2005р. №3633-ІV, у тому
числі й п.3 вказаного рішення, було
предметом судового розгляду.

Так, постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 20.12.2010р. визнано
протиправним та скасовано п. 1, 2, 3
рішення Одеської міської ради №3633-IV
від 28.01.2005р. в частині зміни цільового
призначення земельної ділянки,
загальною площею 3,3155 га, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1, затвердження
проекту землеустрою та надання ОСОБА_4,
безоплатно земельної ділянки
загальною площею 0,0982 га за адресою:
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2012р.
скасовано постанову Приморського
районного суду міста Одеси від 20.12.2010р.
та прийнято нову постанову, якою
відмовлено в задоволенні
адміністративного позову заступника
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Головного управління
Держкомзему у Одеської області до
Одеської міської ради про визнання
протиправними та скасування п.п. 1, 2, 3
рішення Одеської міської ради №363З-IV
від 28.01.2005р. У вказаній постанові
апеляційного суду зазначено, що
рішення №363З-IV від 28.01.2005р. прийнято
міською радою на підставі і в межах
повноважень, що передбачені
Конституцією України та статями 12, 20 ЗК
України, які дають право органам
місцевого самоврядування
розпоряджатися землями територіальної
громади, встановлювати та змінювати
цільове призначення земель.

На підставі викладеного, колегія
суддів не бере до уваги доводів
апелянта, що міською радою незаконно
змінено цільове призначення земель,
частина яких передана безоплатно у
приватну власність ОСОБА_2, оскільки п.1
та п.2 рішення Одеської міської ради
№363З-IV від 28.01.2005р. є чинними і в
установленому законодавством порядку
не визнані протиправними та не
скасовані. Тобто, цільове призначення
земельної ділянки змінено п.1
оскаржуваного рішення міської ради,
правомірність прийняття якого
підтверджена рішенням суду, яке
набрало законної сили.

Більше того, як правильно встановлено
судом першої інстанції, при перегляді в
касаційному порядку постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012р., в
ухвалі 27.09.2012р. Вищий адміністративний
суд України зазначив, що чинним на час
прийняття оскаржуємого рішення
міськради законодавством не
передбачалося можливості розташування
на землях рекреаційного призначення
житлових будинків, що знаходяться у
приватної власності. Водночас, у
відповідача після виготовлення та
належного узгодження землевпорядної
документації були відсутні підстави
для відмови у наданні власникам цих
будівель землі у приватну власність. За
таких обставин, прийнявши рішення про
зміну цільового призначення землі та
про надання у приватну власність
земельних ділянок, розташованих під
об'єктами нерухомості, відповідач діяв
без перевищення своїх повноважень та з
утриманням чинного на той час
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що п.3
рішення від 28.01.2005р. №3633-ІV фактично
прийнятий на підставі п.1 та п.2
вказаного рішення щодо зміни цільового
призначення земельної ділянки та
затвердження проектів землеустрою
щодо відведених земельних ділянок
громадянам. Тому, при наявності чинних
п.1 та п.2 рішення від 28.01.2005р. №3633-ІV
законодавством не встановлено жодної
підстави щодо відмови у передачі
безоплатно в приватну власність ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,0805га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана відповідна правова
оцінка. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
підстав для скасування рішення суду та
задоволення апеляційної скарги не
вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київського району м.Одеси
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 22 січня 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено
07.02.2014р.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.