Справа № 2а-7539.1/10/0170/11
Суддя: Щепанська Ольга Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 2а-7539.1/10/0170/11

04.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Щепанської О.А.,

суддів Кучерука О.В. ,

Кондрак Н.Й.

секретар судового засідання
Паздеріна О. М.

за участю сторін:

позивач, - ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1,
виданий Центральним РВ
Сімферопольського МУГУ МВС України в
АР Крим від 16.04.2010 року,

позивач, - ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Центральним РВ
Сімферопольського МУГУ МВС України в
АР Крим від 17.11.1998 року,

представник відповідача, Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в АР Крим - не з'явився, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник третьої особи, Виконавчого
комітету Сімферопольської міської
ради АР Крим - не з'явився, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, про
причину неявки суд не повідомив,

третя особа, - ОСОБА_3, паспорт серії
НОМЕР_3, виданий Центральним РВ
Сімферопольського МУГУ МВС Українив АР
Крим від 12.02.1998 р.,

представник третьої особи, ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, довіреність № 2004 від 01.03.11,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Москаленко С.А.)
від 07.11.13 у справі № 2а-7539.1/10/0170/11,

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

ОСОБА_2 (АДРЕСА_2)

до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній Республіці Крим (вул.
Крейзера, буд.6, місто Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95000)

треті особи: Виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради
Автономної Республіки Крим (вул.
Толстого, буд.15, місто Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95000)

ОСОБА_3 (АДРЕСА_3)

про визнання протиправними дій,
скасування дозволу, визнання недійсним
акту готовності об'єкту до
експлуатації та свідоцтва,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
республіки Крим від 07.11.2013 у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Не погодившись з даним рішенням суду,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з
апеляційною скаргою, в якій просять
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.12.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, проведено необхідні
підготовчі дії, передбачені статтею 190
Кодексу адміністративного судочинства
України, які достатні для закінчення
підготовки та призначення справи до
апеляційного розгляду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 25.12.2013 закінчено підготовку та
призначено справу до апеляційного
розгляду.

Розпорядженням голови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 04.02.2014 року
у складі судової колегії було
здійснено заміну судді Горошко Н.П. на
суддю Кондрак Н.Й.

У судовому засіданні, призначеному до
розгляду на 04.02.2014, позивачі підтримали
апеляційну скаргу, просили її
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову про
задоволення позову. Відповідач -
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю в
АР Крим, та третя особа явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлялися
належним чином та своєчасно.

Згідно з ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вислухавши пояснення
позивачів та представника 3-ої особи:
ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до Окружного
адміністративного суду АР Крим із
адміністративним позовом до Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в АРК, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, виконавчий комітет
Сімферопольської міської ради, про
визнання протиправними дій
відповідача в частині видачі ОСОБА_3
дозволу на виконання будівельних робіт
з реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_3 і скасування дозволу на
виконання будівельних робіт №1531 від
16.09.2009р., що виданий ОСОБА_3; визнання
протиправними дій державної
приймальної комісії Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в АРК і визнання недійсним
акту готовності об'єкту до
експлуатації за №590 від 21.09.2009р., що
виданий на ім'я ОСОБА_3; визнання
недійсним свідоцтва № від
29.09.2009р. про відповідність закінченого
будівництвом об'єкту: реконструкції
житлового будинку АДРЕСА_3, загальною
площею 117,2 кв.м., проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил.

Ухвалою суду від 26.01.2012 року
провадження у справі закрито в частині
позовних вимог про визнання недійсним
акту готовності об'єкту до
експлуатації за № 590 від 21.09.2009р., що
виданий на ім'я ОСОБА_3, а також про
визнання недійсним свідоцтва №
від 29.09.2009р. про відповідність
закінченого будівництвом об'єкту:
реконструкції житлового будинку
АДРЕСА_3, загальною площею 117,2 кв.м.,
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил.

26.01.2012р. позивачами до суду подана
заява про уточнення позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від
26.01.2012р. позивачам повернута заява про
уточнення позовних вимог від 26.01.2012р. у
зв'язку із тим, що вказаною заявою
позивачі змінюють підстави та предмет
позову.

Свої позовні вимоги позивачі
мотивували тим, що зведений ОСОБА_3
житловий будинок не відповідає
показникам реконструкції, а за своєю
суттю є новим будівництвом, яке
виконано з численними порушеннями
вимог державних стандартів,
будівельних норм і правил, тому дії
відповідача з надання третій особі
дозволу на виконання будівельних робіт
є протиправними.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

У відповідності до договору міни від
02.09.1992 року ОСОБА_3 придбав у власність
розташований на земельній ділянці,
розташованій за адресою АДРЕСА_3,
житловий будинок з надвірними
спорудами , який складається з: літер
«А» - житловою площею - 21,3 кв.м., літер
«В» - житловою площею 9 кв.м, літер «Д»
уборна, літер «Б» навіс» (а.с.81, т.1).

Згідно з Державним актом на право
власності на земельну ділянку від
05.11.2007 року серії ЯГ №093483, власником
земельної ділянки, площею 0,0178 га, за
адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 (а.с.83, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи,
третьою особою без відповідно дозволу
на виконання робіт здійснено
реконструкцію житлового будинку літ.
«В» з надбудовою другого поверху та
тамбуру літер «В-1».

Відповідно до технічного паспорту,
виданого та затвердженого
Сімферопольським міжрайонним бюро
реєстрації та технічної
інвентаризації, станом на 14.11.2008 року
домоволодіння за адресою пров.
Скалістий, м. Сімферополь складається з
наступних будівель, житловий будинок
літер «А», житловий будинок літер «В»,
тамбур літер «В», навіс літер «Е»,
огородження №1-2 (а.с.99, т.1).

Так, за фактом встановленого порушення,
а саме самовільної реконструкції
відповідачем складено постанову про
адміністративне правопорушення №2401
від 10.11.2008 року та припис інспекції
ДАБК в АР Крим від 28.10.2008 року про
припинення будівельних робіт та
надання відповідачу
правовстановлюючої документації
(а.с.85, 86, т.1).

Згідно з ст.24 Закону України «Про
планування і забудову територій» від
20.04.2000 № 1699-III (у редакції чинній на
момент виникнення спірних відносин)
право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та відповідно до
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, встановлених згідно
з вимогами цього Закону.

Замовник, що має намір забудови
належної йому на праві власності або
користуванні земельної ділянки, або
уповноважена ним особа звертається до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування із
заявою (клопотанням) щодо намірів
забудови земельної ділянки, в якій
зазначаються призначення будівлі,
споруди та орієнтовні характеристики
забудови. До заяви (клопотання) можуть
бути додані передпроектні роботи.

У відповідності до ст.29 Закону України
«Про планування і забудову територій»
дозвіл на виконання будівельних робіт -
документ, що засвідчує право замовника
та підрядника на виконання підготовчих
(якщо підготовчі роботи не були
виконані раніше відповідно до дозволу
на виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Замовник та підрядник для одержання
дозволу на виконання будівельних робіт
подають до відповідної інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю письмову заяву, до якої
додаються документи від замовника
будівництва:

- документ, що засвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, або договір суперфіцію;

- проектна документація на будівництво,
погоджена та затверджена в порядку,
визначеному законодавством;

- відомості про здійснення авторського
і технічного нагляду;

- копія документа, що посвідчує право
власності на будинок чи споруду, або
письмової згоди його власника на
проведення зазначених робіт (у разі
здійснення реконструкції, реставрації,
капітального ремонту об'єктів
містобудування);

- фінансова звітність, що складається
відповідно до статті 11 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", та копія ліцензії
на здійснення діяльності з надання
фінансових послуг, засвідчена в
установленому законом порядку (у разі
здійснення будівництва, що передбачає
пряме або опосередковане залучення
фінансових активів від фізичних осіб).

Згідно з п.1.1 Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженого
наказом Держбуду України 05.12.2000 року
№273, зареєстрованого Міністерством
юстиції України 25.12.2000р. за №945/5166 (далі -
Положення №273), чинного на момент
надання відповідачем дозволу третій
особі, дозвіл на виконання будівельних
робіт з нового будівництва,
реконструкції, реставрації та
капітального ремонту будинків, споруд
та інших об'єктів, розширення і
технічного переоснащення (далі -
роботи з будівництва) є документом, що
посвідчує право забудовника
(замовника) та генерального підрядника
на виконання будівельних робіт, у
відповідності до затвердженої
проектної документації, підключення
до інженерних мереж та споруд та надає
право відповідним службам на видачу
ордера на проведення земляних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які одночасно ведуть реєстр наданих
дозволів.

Виконання будівельних робіт без
вищезазначеного дозволу
забороняється.

Пунктом 3.11 Положення №273 визначено, що
індивідуальним забудовникам житлових
будинків, господарських та побутових
споруд дозволи на виконання
будівельних робіт надаються на
підставі заяви забудовника, документа,
що посвідчує право власності чи право
користування (у тому числі на умовах
оренди) земельною ділянкою, дозволу на
будівництво об'єкта містобудування,
який видається відповідним органом
виконавчої влади, проектної
документації, погодженої місцевими
органами у справах містобудування і
архітектури, а також зобов'язання
виконавця робіт, якщо будівництво
здійснюється підрядним способом.

У разі спорудження індивідуального
житлового будинку в сейсмонебезпечних
районах, на територіях із складними
інженерно-геологічними умовами, а
також при спорудженні будівель у два
поверхи і більше, індивідуальний
забудовник зобов'язаний забезпечити
здійснення технічного й авторського
нагляду в порядку, установленому
Законом України "Про архітектурну
діяльність"

Згідно з п.5.1 Положення №273 виконання
будівельних робіт на об'єктах без
одержання дозволу або його завчасної
перереєстрації, а також виконання не
зазначених у дозволі будівельних робіт
уважається самовільним і тягне за
собою відповідальність згідно з чинним
законодавством.

Таким чином, виконання будівельних
робіт за відсутністю відповідного
дозволу на час виникнення спірних
відносин не допускалось та має
наслідком притягнення винної особи до
відповідальності, при цьому ані
Законом України «Про планування і
забудову територій», ані Положенням
№273 не передбачено неможливість
отримання зазначеного дозволу у
випадку, коли будівельні роботи вже
було розпочато.

З представлених доказів в матеріалах
справи вбачається, що 09.09.2009 року третя
особа звернулась до відповідача із
письмовою заявою про надання дозволу
на виконання будівельних робіт (а.с.185,
т.1).

До письмової заяви про надання дозволу
надано наступні документи:

- зобов'язання представника
авторського надзору віл 12.08.2009 року
(а.с.181, т.1),

- підписка працівника технічного
нагляду (а.с.182, т.1),

- витяг з рішення Сімферопольської
міської ради №502 від 23.12.2005 року про
затвердження проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки, площею
0,0178 га АДРЕСА_3 (а.с.183, т.1),

- державний акт на право власності на
земельну ділянку(а.с.186, т.1);

- договір міни від 02.09.1992 року (а.с.187, т.1),

- проект реконструкції житлового
будинку АДРЕСА_3 по пров. Скалістому в м.
Сімферополі, складений ДП ВАТ
«Кримстрой», узгоджений Кримською
республіканською санітарною
епідеміологічною станцією,
начальником відділу архітектури та
дизайну районного середовища
Центральної районної ради м.
Сімферополя (а.с.201, т.1);

- технічний паспорт на житловий будинок
літер «А», «В» по пров. Скалісте,
м.Сімферополь.

Відтак, ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в АР Крим були надані усі
передбачені чинним на той час
законодавством документи, які
вимагалися для отримання відповідного
дозволу на будівництво або
реконструкцію об'єкта, а відтак
відповідач не мав підстав для відмови у
видачі ОСОБА_3 дозволу на початок
будівельних робіт.

Крім того, проект реконструкції
житлового будинку АДРЕСА_3 по пров.
Скалістому в м. Сімферополі, складений
ДП ВАТ «Кримстрой» не є робочим
проектом, а є виконавчим проектом,
складеним по фактично виконаним
будівельним роботам.

Нормами статті 28 Закону України "Про
планування і забудову територій"
встановлено, що проектна документація
на будівництво об'єктів містобудування
розробляється згідно з вихідними
даними на проектування з дотриманням
вимог державних стандартів, норм і
правил, регіональних і місцевих правил
забудови та затверджується замовником
в установленому законом порядку.
Порядок розроблення і затвердження
проектної документації на будівництво
об'єктів містобудування
встановлюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань архітектури
та містобудування. У випадках,
передбачених законодавством,
розроблення проектної документації
здійснюється на конкурсній основі.

Відповідно до ДБН А 2.2-3-2004 "Склад,
порядок розроблення, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва", затвердженого
наказом Держбуду України від 20.01.2004
року N 8, під проектною документацією
слід розуміти затверджені у
встановленому порядку текстові та
графічні матеріали, якими визначаються
містобудівні об'ємно-планувальні,
архітектурні, конструктивні, технічні,
технологічні рішення, а також
кошториси об'єктів будівництва.

Разом з цим, надання дозволу на
виконання будівельних робіт було
необхідно позивачу для оформлення
відповідно до вимог законодавства
об'єкту самовільної реконструкції як
житлового будинку, тобто будівництво
об'єкту вже було розпочато та
знаходилось на стадії завершення.

Як вбачається з матеріалів справи, у
травні 2009 третьою особою було отримано
технічний висновок про відповідність
реконструйованого житлового будинку
за адресою АДРЕСА_3, вимогам ДБН з
питань об'ємно-планувального та
конструктивного рішення будівлі,
інженерної мережі об'єкту,
забезпечення пожежної безпеки(а.с.19,
т.2).

Таким чином, станом на день звернення
із відповідною заявою третя особа
фактично мала всі документи, необхідні
для надання їй дозволу на проведення
будівельних робіт.

21.09.2009 року ОСОБА_3 звернувся до
відповідача із заявою про видачу
свідоцтва про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил.

Так, за результатами розгляду заяви
відповідачем складено висновок
підсумкової перевірки відповідності
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил
та готовності його до експлуатації, акт
готовності об'єкта до експлуатації,
видано свідоцтво про відповідність
збудованого об'єкта проектній
документації, вимогам державних
стандартів, будівельних норм і правил.

13.11.2009 року виконавчим комітетом
Сімферопольської міської ради
прийнято рішення №2997 про оформлення
права власності на житловий будинок з
господарсько-побутовими будівлями по
АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_3 (а.с.92, т.1).

На підставі вищенаведеного рішення
№2997 ОСОБА_3 видано свідоцтво про право
на нерухоме майно.

Позивачі у судовому засіданні
наполягали на тому, що результат
здійснених будівельних робіт на
об'єкті літ. «В» АДРЕСА_3 не є
реконструкцією будівлі, а будівництвом
нового будинку, а також наявна
невідповідність будинку літер «В»
виконавчому проекту, висновкам
підсумкової перевірки відповідача, у
зв'язку із чим суд вважає за необхідне
зауважити, що відповідність
реконструкції об'єкту АДРЕСА_3 з питань
дотримання вимог проектної
документації, державних стандартів,
будівельних норм вже двічі
перевірялась у судовому порядку.

Проте, з представлених доказів в
матеріалах справи вбачається, що під
час розгляду цивільної справи №2-1603/09
за фактом самовільної реконструкції
будинку за адресою АДРЕСА_3, в якому
Виконавчий комітет Центральної
районної ради м. Сімферополя просив
зобов'язати ОСОБА_3 відновити за
власний рахунок відповідача
самовільно реконструйований житловий
будинок АДРЕСА_3, ані Центральний
районний суд м. Сімферополя, ані
Апеляційний суд АР Крим не знайшли
підстав для задоволення позову,
оскільки ОСОБА_3 здійснювались усі
необхідні дії для оформлення
самочинного судочинства, відсутні
істотні порушення будівельних норм та
правил (а.с.95, 97, т.1). Під час розгляду
цивільної справи №2-1363/10 суди першої та
апеляційної інстанції дійшли
аналогічних висновків(а.с.137-140, т.1).

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, позиція позивачів про
виконання будівельних з істотними
порушеннями вимог державних
стандартів, будівельних норм і правил
не підтверджується матеріалами справи
та є необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У відповідності до статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси. У
випадках, установлених законом, до суду
можуть звертатися органи та особи, яким
надано право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб. Ніхто не може бути
позбавлений права на розгляд його
справи в адміністративному суді, до
підсудності якого вона віднесена цим
Кодексом. Відмова від права на
звернення до суду є недійсною.
Іноземці, особи без громадянства та
іноземні юридичні особи користуються в
Україні таким самим правом на судовий
захист, що і громадяни та юридичні
особи України.

Право на звернення до
адміністративного суду з позовом є
складовою права на судовий захист, яке
передбачено статтею 55 Конституції
України. Згідно з цією статтею, права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом і кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень дій чи бездіяльності
органів державної органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Право на звернення до
адміністративного суду з позовом є
первинним диспозитивним правом в
адміністративному процесі, тобто
правом, яким особа розпоряджається на
власний розсуд. Вона самостійно
вирішує, реалізувати їй це право чи
добиватися захисту в інший,
позасудовий, спосіб або ж змиритися з
порушенням.

Право на звернення до
адміністративного суду з позовом
доцільно відрізняти від права на
судовий захист, що закріплене у статті 6
Кодексу адміністративного судочинства
України. Саме по собі звернення до
адміністративного суду за захистом ще
не означає, що суд зобов'язаний надати
такий захист. Адже для того, щоб було
надано судовий захист, суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить, і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем у
публічно-правових відносинах.

Право на судовий захист має лише та
особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Право на звернення до
адміністративного суду з позовом має
ширше коло суб'єктів - таке право мають
також представники, у тому числі
законні представники, зокрема й органи
та особи, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб.

Нормами ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Отже, згідно з вищевказаними нормами
права, особа має право звернутись до
адміністративного суду з позовом лише
у разі, якщо вона вважає, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення відповідачем прав, свобод чи
інтересів позивача має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що хоча з позовом до
суду може звернутися будь-яка особа,
але право на судовий захист, тобто
право на задоволенні заявлених
позовних вимог, має лише та особа, чиї
права, свободи чи законні інтереси
порушені суб'єктом владних
повноважень.

Таким чином у випадку оскарження
особою рішень та дій суб'єкта владних
повноважень, особа може звернутися до
адміністративного суду по конкретній
адміністративної справі лише, якщо ці
дії, рішення суб'єкту владних
повноважень порушують саме права,
свободи та закони інтересі цієї особи -
позивача по справі, тобто особа є
учасником спірних правовідносин та має
юридичну зацікавленість у результаті
розгляду спору.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що
оцінка факту самовільного будівництва
надавалась у цивільних справах №2-1363/10,
№2-1603/09, в яких ОСОБА_2, ОСОБА_1 приймали
участь в якості третіх осіб та
позивачів, порушень прав даних осіб не
встановлено.

Під час розгляду справи №2-1363/10
Центральним районним судом м.
Сімферополя АР Крим вирішувалось
питання наявності завдання ОСОБА_3
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 матеріальної та
моральної шкоди саме фактом здійснення
самовільної реконструкції житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_3, що
передбачає як необхідне встановлення
порушення суб'єктивних прав осіб,
позивачів у справі. Рішенням
Центрального районного суду м.
Сімферополя від 06.04.2010 року у справі
№2-1363/10, яка залишена без змін судом
апеляційної інстанції, позовну заяву
залишено без задоволення, не
встановлено наявність шкоди та
причинного зв'язку між діями ОСОБА_3 з
реконструкції будівлі та
пошкодженнями квартири, яка належить
позивачам (а.с.137,139, т.1).

Доводи позивачів про те, що житлові
приміщення будинків АДРЕСА_3, АДРЕСА_2
мають спільний конструктивний елемент
(спільну стіну) тому виконання
будь-яких дій з будівництва у
домоволодінні АДРЕСА_2 (реконструкції
чи знесення існуючих будівель) тягне за
собою зміну цілісності конструктивних
елементів шляхом зміни геометричних
розмірів, безпосередньо впливає на
об'єм прав власників АДРЕСА_3 суд також
вважає необґрунтованими. Ухвалою
Апеляційного суду АР Криму у справі
№22-ц-0190/1943/11 від 23.03.2011 року, на яке
посилається позивач, встановлено, що
житлове приміщення АДРЕСА_2 (№1, №2 в
літері «А»), та приміщення будинку
АДРЕСА_3 (літер «А», А-1») мають спільну
стіну, проте не викладено обставин щодо
наявності жодних спільних конструкцій
житлового приміщення АДРЕСА_3 (літер
«В») із будівлею, яка належить ОСОБА_2,
ОСОБА_1.

Більше того, позивачами також не надано
доказів знаходження житлового
приміщення АДРЕСА_3 (літер «В») за
межами земельної ділянки по АДРЕСА_3,
тому за наявності належним чином
оформленого права власності на
земельну ділянку третя особа має право
володіти, користуватися,
розпоряджатися своїм майном в межах
земельної ділянки на власний розсуд, у
тому числі здійснювати реконструкцію
будівель з дотриманням вимог діючого
законодавства.

Крім того, при розгляді апеляційної
скарги, було ще раз встановлено, що
третя особа - ОСОБА_3 став власником
житлового будинку 02.09.1992 і в цей же час
почав будівництво.

Позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_1 стали
вланиками квартири 02.07.1997, на цей час
ОСОБА_3 же був самовільно збудований
будинок.

Таким чином, згідно з матеріалами
справи, судова колегія дійшла висновку,
що не встановлено порушення прав
ОСОБА_1 при здійсненні ОСОБА_3
реконструкції будинку; не встановлено
збитків та причинного зв'язку між діями
3-ої особи по реконструкції будинку та
пошкодженнями квартири, яка належить
позивачам; відсутні суттєві порушення
будівельних норм та правил при
проведенні реконструкції.

Інші доводи позивачів, викладені в
апеляційній скарзі, не дають підстав
для висновків про помилкове
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, які привели чи
могли привести до невірного вирішення
спору у даній справі.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що дії
Інспекції ДАБК, пов'язані з видачею
3-тій особі дозволу на виконання
будівельних робіт №1531 від 16.09.2009
відповідають вимогам законодавства,
компетенції відповідача та
встановленим судом обставинам справи.

Так, для вирішення питання про
наявність порушення оскаржуваним
рішенням та діями відповідача прав
позивачів, за клопотанням останніх
ухвалою Окружного адміністративного
суду АР Крим від 26 січня 2012 р. у справі
була призначена комплексна
будівельно-технічна та землевпорядна
експертиза, обов'язок оплати якої
покладено на позивача. На вирішення
експертизи були поставлені питання
щодо відповідності об'єкту будівництва
за адресою: АДРЕСА_3, який належить
ОСОБА_3, будівельним нормам та правилам
та чи впливають порушення ДБН, якщо
такі є, на руйнування житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_2.

Проте, позивачі неодноразово були
повідомлені про необхідність оплати
експертного дослідження, але у зв'язку
із несплатою матеріали справи були
повернуті до суду першої інстанції без
проведення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Однак, жодних обґрунтованих доказів на
підтвердження факту порушення
оскаржуваними діями відповідача прав
та охоронюваних законом інтересів
позивачем не надано, а матеріалами
справи не встановлено.

Відтак, судова колегія апеляційної
інстанції вважає правомірним та
обгрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що надання
відповідачем дозволу на виконання
будівельних робіт з реконструкції
житлового будинку АДРЕСА_3 не порушує
жодним чином прав позивача, а тому
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 196, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

2.Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Москаленко С.А.)
від 07.11.13 у справі № 2а-7539.1/10/0170/11 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 10 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
О.А.Щепанська

Судді підпис
О.В.Кучерук

підпис Н.Й. Кондрак

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.А.Щепанська