Справа № 825/352/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/352/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представників позивача -
Картушинського М.О., Суботної Г.Н.,

представника відповідача -
Труби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державного
підприємства "Семенівське" до
Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 21.01.2014 року звернувся з позовом
до Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області і просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 23.09.2013 року №,
щодо збільшення податкових зобов'язань
по податку на додану вартість та
стягнути з Державного бюджету України
на його користь судові витрати. Свої
вимоги мотивує тим, що відповідачем
неправомірно в акті перевірки зроблено
висновки про заниження позивачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість. Позивач наполягає на
тому, що господарські взаємовідносини
між ним та ТОВ «Українські лікарські
рослини» створили юридичні наслідки
для обох сторін. Позивачем було
укладено угоди з ТОВ «Українські
лікарські рослини» про виконання
сільськогосподарських робіт,
виконання яких з боку контрагента
підтверджено всіма необхідними
первинними бухгалтерськими
документами, зокрема актами прийняття
виконаних робіт. На суму ПДВ в ціні
поставлених послуг контрагентом
позивача було виписано податкові
накладні, що відповідно до Податкового
кодексу України є єдиною підставою для
формування суб'єктом господарювання
податкового кредиту з ПДВ. ДП
«Семенівське» наполягає на тому, що
угоди з ТОВ «Українські лікарські
рослини» не були визнані недійсними в
судовому порядку, вони спричинили
юридичні наслідки для обох сторін.
Враховуючи наведене, позивач вважає, що
податкове повідомлення-рішення
Новгород-Сіверської ОДПІ є
протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що акти
надання послуг, що надані позивачем на
підтвердження виконання ТОВ
«Українські лікарські рослини» своїх
зобов'язань за договорами з позивачем
не містять інформації щодо витрачених
людино-годин по виконанню робіт, період
виконання робіт, не зазначено хто
виконував роботи, скільки було
використано витратних матеріалів при
виконанні робіт. Новгород-Сіверська
ОДПІ вважає, що критерієм віднесення
сум до податкового кредиту є
можливість на підставі наявних
документів зробити беззаперечний
висновок про те, що витрати фактично
понесені та спрямовані на отримання
доходу, а відтак на підтвердження
витрат, понесених у зв'язку з оплатою
послуг (які були предметом спірних
договорів), позивач повинен надати,
зокрема, документи, що свідчать про
фактичне виконання постачальником
конкретних видів послуг та про
результат виконання кожної послуги у
вигляді звіту, висновку тощо. Однак
акти виконаних робіт не розкривають
змісту наданих послуг, позаяк не
містять деталізованої інформації про
фактично надані послуги, їх обсяг та
характер, строки виконання та
результант здійснених заходів, що, у
свою чергу, виключає можливість оцінки
подальшого використання спірних
послуг у діяльності позивача. Також
відповідач наполягає на тому, що роботи
з внесення міндобрив та посіву
соняшника ТОВ «Українські лікарські
рослини» виконувало на тракторі марки
Білорус 892 на підставі трудової угоди з
трактористом ОСОБА_4, для вищевказаних
робіт трактористу було надано 24
календарних днів. Відповідач вважає, що
для трактора марки "Білорус 892" за 24
календарних днів неможливо виконати
передбачений договорами обсяг робіт.
Крім того, роботи по дискуванню ґрунту
ТОВ «Українські лікарські рослини»
виконувало не власними силами, а ФГ
«Мрія Агро-Маш». Виконання робіт
здійснювалось за допомогою техніки ФГ
«Мрія Агро-Маш», а паливно-мастильні
матеріали надавались ТОВ «Українські
лікарські рослини», які зберігались у
ДП «Семенівське» і передавалися ФГ
«Мрія Агро-Маш» відповідно до акта
списання товарів посадовими особами
ТОВ «Українські лікарські рослини».
Відповідач зазначає, що довіреність на
отримання ПММ ФГ «Мрія Агро-Маш» до
перевірки не було надано. Також
позивачем не надано до перевірки
документи, що підтверджують наявність
у ДП «Семенівське» необхідних умови
для зберігання паливно-мастильних
матеріалів. Також, відповідач зазначає,
що від Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Житомирській області отримано акти
перевірки від 30.08.2013 року №398/15-2/38373718/0100
та від 07.10.2013р. №75/22-5/38373718 про
результати перевірки ТОВ «Українські
лікарські рослини», якими не
встановлено реальності здійснення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Українські лікарські рослини» із
ДП «Семенівське» за період квітень,
травень, червень 2013 року. Враховуючи
наведене, відповідач просить відмовити
в задоволенні позовних вимог ДП
«Семенівське».

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками
Новгород-Сіверською ОДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку ДП
«Семенівське» з питань
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Українські
лікарські рослини», щодо правомірності
формування податкового кредиту за
період з 01.04.2013р. по 31.07.2013р.

За результатами перевірки складено акт
від 10.09.2013р. №68/2240/00857203.

Перевіркою було встановлено порушення
п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198.
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на 32261 грн., в тому числі
за квітень 2013 року - 9450,00 грн., травень 2013
року - 10582,00 грн., червень 2013 року - 10206,
грн.. липень 2013 року - 2013,00 грн.

На підставі акту перевірки
Новгород-Сіверською ОДПІ було винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 23.09.2013 року, яким ДП
«Семенівське» збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість по
вітчизняних товарах (роботах, послугах)
на 40326,25 грн., з них за основним платежем
32261,00 грн., та штрафні санкції в сумі 8065,25
грн.

ДП «Семенівське» було оскаржено
зазначене податкове
повідомлення-рішення до Міністерства
доходів та зборів України, рішенням
якого № 18265/6/99-99-10-01-15 від 25.12.2013 року
податкове повідомлення-рішення
Новгород-Сіверської ОДПІ № від
23.09.2013 року було залишено без змін.

В ході проведення перевірки ДП
«Семенівське» було встановлено, що в
квітні та травні 2013 року ДП
«Семенівське» мало господарські
взаємовідносини з ТОВ «Українські
лікарські рослини», відповідно до
договору від 22.04.2013р. №2 (а.с. 56-57).
Відповідно до вказаного договору ТОВ
«Українські лікарські рослини», як
виконавець зобов'язується надати
послуги замовнику - ДП «Семенівське» по
дискуванню ґрунту на глибині 12 см. на
площі 586 га. Якість виконаних послуг
підтверджується підписанням акта
приймання-передачі послуг з обробки
ґрунту, який є додатком до цього
договору.

Виконання ТОВ «Українські лікарські
рослини» своїх зобов'язань
підтверджується актами надання послуг
№ 1 від 30.04.2013 року, № 2 від 20.05.2013 року
(а.с. 72,73).

На суму податкових зобов'язань ТОВ
«Українські лікарські рослини» було
виписано позивачу податкові накладні
від 30.04.2013 року №2, від 20.05.2013 року №3 (а.с.
75,76).

Між позивачем, як замовником, та ТОВ
«Українські лікарські рослини», як
виконавцем, було також укладено
договір від 22.04.2013р. №4 про падання
послуг з розкидання добрив на площі 519
га (п'ятсот дев'ятнадцять) (а.с. 58-59).

Виконання умов договору
підтверджується актом надання послуг
від 20.05.2013 року № 3, також виконавцем за
договором було виписано ДП
«Семенівське» податкову накладну від
20.05.2013 року №4 (а.с. 71, 77).

Перевіркою було встановлено, що в
травні 2013 року ДП «Семенівське» мало
господарські взаємовідносини з ТОВ
«Українські лікарські рослини»,
відповідно до договору від 22.04.2013 №5
(а.с. 60-61).

Відповідно до умов цього договору ТОВ
«Українські лікарські рослини»
(виконавець) зобов'язується протягом
визначеного в договорі строку надати
ДП «Семенівське» (замовнику) за плату
послуги з посіву соняшника з
додаванням добрив на площі 219 га.

Між сторонами було складено акти
надання послуг № 4 від 20.05.2013 року (а.с.
70). На суму податкових зобов'язань ТОВ
«Українські лікарські рослини» було
виписано позивачу податкову накладну
№ 5 від 20.05.2013 року (а.с. 78).

Також перевіркою було встановлено, що
між ДП «Семенівське», як замовником та
ТОВ «Українські лікарські рослини»
було укладено договір № 6 від 22.04.2013
року, відповідно до умов якого
виконавець зобов'язується протягом
визначеного в договорі строку надати
ДП «Семенівське» за плату послуги з
посіву кукурудзи з додаванням добрив
па площі 300 га.

Між сторонами було складено акт
надання послуг № 5 від 20.05.2013 року (а.с.
69), також контрагентом позивача було
виписано податкову накладну (а.с. 79).

Також в ході проведення перевірки
Новгород-Сіверською ОДПІ було
встановлено, що в червні 2013 року між ДП
«Семенівське» та ТОВ «Українські
лікарські рослини» було укладено
договір від 22.04.2013 №7 про надання
послуг з обприскування посівів із
системою паралельного водіння, на
площі 519 га (а.с. 64-65). На підтвердження
виконання сторонами умов договору було
складено № 7 від 25.06.2013 року та
податкова накладна № 2 від 25.06.2013 року
(а.с. 68, 80).

Відповідно до договору поставки № 8 від
31.05.2013 року ТОВ «Українські лікарські
рослини» поставляє до ДП «Семенівське»
дизпаливо та оливу в кількості і за
цінами, зазначеними в підписаних
сторонами видаткових накладних, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей товар на умовах
визначених договором (а.с. 66-67).

Поставка паливно-мастильних
матеріалів підтверджується видатковою
накладною № 6 від 19.06.2013 року (а.с. 74).
Контрагентом позивача виписано
податкову накладну на суму податкових
зобов'язань з ПДВ № 1 від 19.06.2013 року (а.с.
81).

Згідно ст.. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт виконання робіт іншою особою та
документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

В ході проведеної перевірки було
встановлено наявність підтверджуючих
проведення господарської операції
документів, а саме актів надання робіт,
податкових накладних, які повністю
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88. та повністю
відображають реальність проведених
господарських операцій між ДП
«Семеніське» та ТОВ «Українські
лікарські рослини». Суд критично
ставиться до посилань
Новгород-Сіверської ОДПІ про
невідповідність акті виконаних робіт
встановленій формі, оскільки в
судовому засіданні встановлено
наявність всіх встановлених
реквізитів в актах, а саме в актах
зазначено який вид робіт виконано,
вартість цих робіт, кількість
виконаних робіт, та акти виражають
згоду сторін щодо якості обсягу
виконання робіт та їх фактичного
виконання.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Закон України «Про податок
на додану вартість» та Податковий
кодекс України визначає податкові
накладні. Наявність таких податкових
накладних, щодо яких не виникло
заперечень під час проведення
перевірки, було встановлено актом
перевірки Новгород-Сіверської ОДПІ.
Тому у позивача були законні підстави
для формування податкового кредиту з
податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що Новгород-Сіверська ОДПІ зробила
висновки про відсутність реального
виконання робіт з боку ТОВ «Українські
лікарські рослини» на користь ДП
«Семенівське» оскільки під час
проведення перевірки було встановлено,
що для виконання робіт за договорами з
ДП «Семенівське» ТОВ «Українські
лікарські рослини» було укладено
договір № 1 від 01.02.2013 року з
Фермерським Господарством «Мрія
Агро-Маш». Предметом вказаного
договору є надання послуг з обробки
грунту технікою ФГ «Мрія Агро-Маш»,
надання послуг здійснюється на паливі
ТОВ «Українські лікарські рослини»,
яке є його власністю. Паливно-мастильні
матеріали зберігалися на складі ДП
«Семенівське» і передавалися ФГ «Мрія
Агро-Маш» відповідно до акта списання
товарів.

В судове засідання позивачем було
надано договір добровільного
зберігання № 1 від 31.03.2013 року,
відповідно до умов якого депонент ТОВ
«Українські лікарські рослини»
передало, а виконавець ДП
«Семенівське» приймає на
відповідальне зберігання майно,
найменування, кількість, ціна, сума
якого вказується в акті
приймання-передачі, що являється
невід'ємною частиною цього договору
(а.с. 110). Відповідно до актів
приймання-передачі від 31.03.2013 року, від
08.04.2013 року, від 19.04.2013 року, № 23.05.2013
року. Відповідно до зазначених актів
приймання-передачі контрагентом
позивача було передано
паливно-мастильні матеріали.
Відповідно до додатків № 1,2,3,4,5,6,7,8 до
актів виконаних робіт під час
виконання робіт по дискуванню ґрунту,
посіву кукурудзи, соняшника,
обприскування посівів було
використано паливно-мастильні
матеріали.

Відповідно до актів № 1 від 30.04.2013 року,
№ 2 від 31.05.2013 року, № 3 від 27.06.2013 року
паливно-мастильні матеріали були зняті
з відповідального зберігання ДП
«Семенівське». Таким чином, в судовому
засіданні документально підтверджено,
що паливо перебувало на зберіганні у
позивача для видачі ФГ «Мрія Агро-Маш»,
яке фактично виконувало роботи з
дискування землі ДП «Семенівське».
Тому суд не погоджується з висновками
Новгород-Сіверської ОДПІ щодо того, що
належним чином не підтверджено
наявності паливно-мастильних
матеріалів на зберіганні у позивача
для передачі його ФГ «Мрія Агро-Маш».

Роботи з розкидання мінеральних добрив
па площі 519 га, з посіву соняшника на
площі 219 га. та з посіву кукурудзи на
площі 300 га виконувались трактористом
ОСОБА_4 відповідно до трудової угоди
від 27.04.2013 року № 1, що було встановлено
під час проведення перевірки позивача.
Роботи виконувались за допомогою
трактора Білорус 892, відповідно до
трудової угоди термін виконання робіт
складає 24 календарні дні. Оскільки
позивачем надано і в судове засідання і
на перевірку документи, що
підтверджують виконання сторонами
своїх договірних зобов'язань, а саме
виконання сільськогосподарських робіт
ТОВ «Українські лікарські рослини» на
замовлення ДП «Семенівське», суд
вважає, що посилання відповідача на
неможливість трактора Білорус 892
виконати визначений договорами обсяг
робіт за 24 календарні дні є
безпідставними.

Також, в акті перевірки зазначено, що
Новгород-Сіверською ОДПІ було
отримано акт Житомирської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Житомирській області
№398/15-2/38373718/0100 від 30.08.2013 року «Про
результати невиїзної позапланової
документальної перевірки ТОВ
«Українські лікарські рослини» з
питань фінансово-господарських
взаємовідносин з ДП «Семенівське» за
період з 01.06.2013 року по 30.06.2013 року, яким
не встановлено реальність здійснення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Українські лікарські рослини» із
ДП «Семенівське» за червень 2013 року.

Чинним податковим законодавством не
передбачено право Новгород-сіверської
ОДПІ при складанні акту перевірки
одного платника податків приймати за
основу акт перевірки іншого платника
податків, як підставу для висновку про
наявність порушень з боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, а відповідачем не
доказана правомірність своїх дій.

Враховуючи, що в ході проведеної
перевірки було встановлено наявність
всіх підтверджуючих проведення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом первинних
бухгалтерських документів, зокрема
належним чином складених податкових
накладних, що не мають дефекту форми та
змісту, суд вважає, що позивачем
дотримано вимоги Податкового кодексу
України та правомірно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість, а тому позовні вимоги про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 23.09.2013 року, підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області № від
23.09.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
182 грн. 70 коп. судових витрат на користь
Державного підприємства "Семенівське".

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Кашпур