Справа № 2а-2690/10/0770
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Справа №
25054/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

та за участі осіб:

від відповідача - Ліуша Б.Б.,

від прокуратури - Ольшанської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Бердо» на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2011 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю «Бердо»
до Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді, Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2008 року позивач товариство з
обмеженою відповідальністю «Бердо»
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді, Державної
податкової адміністрації у
Закарпатській області, в якому просив
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 25.03.2008 року №
/0, від 09.06.2008 року № /1, від
07.06.2008 року № /2, рішення Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді від
05.06.2008 року № 15666/10/25-0 та рішення
Державної податкової адміністрації у
Закарпатській області від 07.06.2008 року №
1349/10/25-055.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2011 року у задоволенні
адміністративного позову товариства з
обмеженою відповідальністю «Бердо» до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді, Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень та рішень за
результатами розгляду відмовлено
повністю.

Не погодившись із таким рішеннням суду,
його оскаржив позивач, який в поданій
апеляційній скарзі, покликаючись те, що
оскаржувана постанова є незаконною і
прийнята без врахування норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим просить таку скасувати
та прийняти нову про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівниками Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді проведено
виїзну планову документальну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю «Бердо» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з01.10.2006 року по 30.07.2007 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт 566/23-0/33796698 від 18 березня 2008
року, згідно якого виявлено порушення
пп. 1. 22.1 та пп. 1. 22.2 п. 22 ст. 1. пп. 4.1.6 п. 4.1
ст. 4 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» внаслідок чого
встановлено заниження податку на
прибуток в сумі 4 438 695 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
25.03.2008 року, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 8065630,90 грн., у тому числі
за основним платежем - 4438695 грн. за
штрафними санкціями - 3626935,90 грн.

За результатами розгляду скарг
позивача прийнято рішення № 15623/10/25-0
від 05.06.2008 року та податкове
повідомлення-рішення № /1 від
09.06.2008 року, рішення № 1349/10/25-055 від 07.06.2008
року та податкове повідомлення-рішення
№ /2.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Бердо» укладено
договір комісії № БИ-111206 від 11 грудня
2006 року з товариством з обмеженою
відповідальністю «TBIП «Ітема».
Відповідно до умов даного договору
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бердо» - Комісіонер
зобов'язується за дорученням ТОВ «ТВП
«Ітема» - Комітент за оплату здійснити
для Комітента від свого імені одну або
декілька угод з придбання товарів за
рахунок Комітента. Асортимент,
кількість, ціна, умови поставки та
оплати товару, що придбається для
Комітента встановлюється в
Специфікаціях до даного договору, які є
невід'ємною частиною. Товар
поставляється в терміни визначені
специфікаціями до даного договору.
Специфікацією № 1 від 11 грудня 2006 року
до договору комісії № БИ-111206 від 11
грудня 2006 року передбачено: відповідно
до п. 1 Комітент доручає Комісіонеру
виконати угоду та/або угоди з покупки
товару (вантажних автомобілів, а саме:
ГАЗ 3302-415. ГАЗ 2705- 14, ГАЗ 32213-420, ГАЗ 33023-14.
ГАЗ 33023-415. ГАЗ 3307-12, ГАЗ 3302-14, ГАЗ 2217-5403.
ГАЗ 2752-404. ГАЗ 322132-414. ГАЗ 2705-415) на умовах
визначених в договорі комісії та даній
специфікації; загальна вартість
товару, яка підлягає перерахуванню
Комітентом за даною специфікацією
складає 429 000 000 грн.; відповідно до п. 4
строки поставки здійснюються у термін
до 31 грудня 2008 року з моменту
поступлення грошових засобів на
поточний рахунок Комісіонера; згідно п.
5 комісійна винагорода Комісіонера за
поставку товару відповідно до даної
специфікації складає 0,275% від суми
придбаних товарів.

На виконання вимог даного договору
комісії Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТВП «Ітема»
перерахувало на поточний рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бердо» (згідно
виписки банку призначення платежу:
оплата за авто по договору комісії від
11 грудня 2006 року) 28 грудня 2006 року - 325 000
000 грн. та 29 грудня 2006 року - 99 000 000 грн..
всього - 424 000 000 грн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бердо» на виконання
договору поставки № 2505/06-01 від 25 травня
2006 року перерахувало товариству з
обмеженою відповідальністю «ТП
«Вімар» відповідно 28 грудня 2006 року 325
000 000 грн. та 29 грудня 2006 року - 99 000 000 грн..
всього - 424 000 000 грн., як попередню оплату
за ТМЦ. Як вбачається з матеріалів
справи кошти одержані товариством з
обмеженою відповідальністю «Бердо»
від товариства з обмеженою
відповідальністю «ТВП «Ітема» на
придбання автомобілів згідно договору
№ БИ-111206 від 11 грудня 2006 року були
використані для розрахунку з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вімар» по договору
№ 2505/06-01 від 25 травня 2006 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бердо» не укладало
угод, договорів з постачальниками для
закупки товару ТОВ «ТВП «Ітема», так як
на ринку вантажних автомобілів така
пропозиція відсутня, що
підтверджується листом № 11 від 07
березня 2008 року ДП
«Автоінвестстрой-Ужгород», з якого
вбачається, що з 01 липня 2006 року, у
зв'язку із переходом на екологічні
норми Свро-2, заборонений продаж та
реєстрація автомобілів з
карбюраторами, а також інжекторними
двигунами, які не відповідають нормам
Свро-2. Дане положення закріплене в
Законі України «Про деякі питання
ввезення на митну територію України
транспортних засобів», який вступив в
дію з 01 липня 2006 року. Отже, із вказаного
переліку (специфікації № 1 від 11 грудня
2006 року до договору комісії № БИ-111206)
таким нормам відповідають і можуть
постачатися в Україну тільки дві
моделі - ГАЗ 2752-404 та ГАЗ 322132-414.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Бердо»
використовувало вищезазначені кошти в
сумі 424 000 000 грн. на інші господарські
потреби, як поворотну фінансову
допомогу, при цьому не нараховуючи
умовні відсотки та не включаючи їх до
складу валового доходу у відповідних
податкових періодах.

Враховуючи те. що грошові кошти
отримані на виконання договору комісії
були використані позивачем у власній
господарській діяльності, то
податковою інспекцією правомірно
визначено їх як поворотну фінансову
допомогу, яка відповідно до пп. 4.1.6 п. 4.1
ст. 4 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» підлягає
включенню до складу валового доходу
підприємства.

В силу ст. 1011 Цивільного кодексу
України, за договором комісії одна
сторона (комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Істотними умовами договору комісії, за
якими комісіонер зобов'язується
прелати або' купити майно, відповідно
до ч. 3 ст. 1012 Цивільного кодексу України
є умови про це майно та його ціну.

Згідно ч. 1 ст. 1014 Цивільного кодексу
України комісіонер зобов'язаний
вчиняти правочини на умовах, найбільш
вигідних для комітента, і відповідно до
його вказівок. Якщо у договорі комісії
таких вказівок немає, комісіонер
зобов'язаний вчиняти правочини
відповідно до звичаїв ділового обороту
або вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що істотними умовами
Договору комісії № БИ - 111206 від 11 грудня
2006 року на закупку майна було
відповідне майно та його вартість,
визначена Специфікацією № 1 від 11
грудня 2006 року, то комісіонер -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Бердо» повинен
перед укладенням вивчити можливість
виконання істотних умов договору
комісії.

Зазначені обставини, які
унеможливлюють виконання
«Комісіонером» даного Договору та їх
усвідомлення свідчать про завідомість
укладення Комісіонером договору без
наміру його фактичного виконання, а
лише з метою одержання у Комітента
(товариства з обмеженою
відповідальністю «ТВП «Ітема»)
грошових коштів у безоплатне
користування.

Тобто, завідомість неможливості
виконання договору комісії та
використання комісіонером цільових
коштів, призначених на закупку товарів
згідно з специфікацією, для власної
господарської діяльності свідчить про
удаваність договору комісії № БИ від 11
грудня 2006 року, а відповідно
приховування іншого правочину -
надання фінансової допомоги.

Також підтвердженням фактичної
удаваності договору комісії є і те, що
до Комісіонером не вчинено жодних дій
щодо забезпечення виконання договору
комісії або внесення до нього змін у
зв'язку із неможливістю його виконання.
Разом з тим, за кошти Комітента
проводилося придбання інших
товарно-матеріальних цінностей, що дає
підстави вважати приховування за
договором комісії іншого правочину -
договору про надання поворотної
фінансової допомоги.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України удаваним є правочин який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щод( правочину,
який сторони насправді вчинили.

Цивільним кодексом чи іншими
нормативними документами не
передбачені необхідності визнання
правочину удаваним у судовому порядку.

Відповідно до пп. 1.22. 2 п. 1.22 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутк;
підприємств» поворотна фінансова
допомога - це сума коштів, передана
платнику податку користування на
визначений строк відповідно до
договорів, які не передбачають
нарахуванн процентів або надання інших
видів компенсацій як плати за
користування такими коштами.

Згідно пп. 1.22.1 п. 1.22 ст. 1 Закону України
«Про оподаткування прибуток
підприємств», безповоротна фінансова
допомога - сума процентів, умовно
нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається
неповерненок) на кінець звітного
періоду, у розмірі облікової ставки
Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

В силу пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валового доходу
включаються суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному періоді,
вартості товарів (робіт, послуг),
безоплатно наданих платнику податку у
звітному періоді.

Відтак, кошти, отримані до договору
комісії є поворотною фінансовою
допомогою, так як відповідають
законодавчо встановленому визначенню,
- грошові кошти були отримані у
користування відповідно до договору,
строк дії якого до 31 грудня 2009 року,
який не передбачає нарахування
процентів або інших компенсацій і
фактично були використані позивачем на
власні господарські потреби, не
пов'язані з виконанням договору
комісії, відповідно до пп. 1.22.1 та пп. 122.2
п. 1.22 ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» умовно нараховані
відсотки на ці кошти повині
нараховуватися та включатися до складу
валових доходів підприємства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
правомірності прийнятих податковими
органами оскаржуваних рішень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Бердо»
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2011 року у справі № 2а-2690/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 11.02.2014