Справа № 820/11261/13-а
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р. Справа № 820/11261/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.,

представників сторін: позивача -
Растопчінової О.В., відповідача -
Красникової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Дергачівська Райагрохімія"
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від
18.12.2013р. по справі № 820/11261/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дергачівська
Райагрохімія"

до Харківської митниці
Міндоходів, Головного
управління державної казначейської
служби України в Харківській області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
"Дергачівська Райагрохімія" (далі по
тексту - позивач, ПАТ "Дергачівська
Райагрохімія") звернулось до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської митниці Міндоходів (далі
по тексту відповідач), Головного
управління державної казначейської
служби України в Харківській області
(далі по тексту ГУДКУ в Харківській
області), в якому просить суд:

- скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 807000003/2013/000912/2
від 27.05.2013р.;

- скасувати картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/00513 від 28.05.2013р.;

- скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 807000003/2013/000937/1
від 31.05.2013р.;

- скасувати картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/00539 від 31.05.2013р.;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Дергачівська Райагрохімія"
надмірно сплачене ввізне мито в
розмірі 3097,43 ( три тисячі дев'яносто сім
грн. 43 коп.);

- зобов`язати Головне управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області списати
в безспірному порядку з рахунку, на
якому обліковуються кошти Державного
бюджету України, на користь Публічного
акціонерного товариства "Дергачівська
Райагрохімія" суму надмірного
сплаченого ввізного мита в розмірі 3
097,43 (три тисячі дев'яносто сім грн. 43
коп.).

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. по
справі № 820/11261/13-а у задоволенні
зазначеного адміністративного
позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р.
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
"Дергачівська Райагрохімія".

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції ст.ст.
53, 55 Митного кодексу України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, представників
сторін, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
10 квітня 2012 року між ПАТ "Дергачівська
Райагрохімія" та виробником товару
BORSODCHEM Zrt було укладено контракт №
2012/0410/1, відповідно до якого фірмою
BORSODCHEM Zrt (продавець) зобов'язувався
продати, а ПАТ "Дергачівська
Райагрохімія" (покупець) - прийняти та
оплатити матеріали ("товар ") (а.с. 44-51).

На виконання умов Контракту, згідно
комерційного інвойсу №93366371 від 15.05.2013
року на адресу позивача поставлено
товари "ONGRONAT 1080" CAS №36471-62-5(а.с.54), для
виробництва поліуретану,
країна-виробник : HU. Торгівельна марка:
"BorsodChem" за товарною позицією УКТЗЕД 2929.

21.05.2013р. позивач надав до Харківської
обласної митниці митну декларацію ІМ 40
ДЕ 807100000/2013/022629 та вказав митну вартість
товару 509180,84 грн., що на дату митного
оформлення складало 49563,02 Євро (ціна
товару 48300,00 Євро (496205,36 грн.) з
додаванням витрат на транспортування
7737,49 грн.

30.05.2013р. позивач надав до Харківської
обласної митниці митну декларацію ІМ 40
ДЕ 807100000/2013/024722 та вказав митну вартість
507764/88 грн., що на дату митного
оформлення складало 49047,40 Євро ( ціна
товару 48300,00 Євро (500027,39 грн.) з
додаванням витрат на транспортування 7
737,49 грн.) (а.с. 82-85).

Митну вартість товару позивачем було
визначено за ціною контракту № 2012/0410/1
від 10.04.2012 року.

На підтвердження митної вартості
товару позивач надав до Харківської
обласної митниці наступні обов'язкові
документи: декларацію митної вартості;
контракт з фірмою BORSODCHEM Zrt № 2012/0410/1 від
10.04.2012р.; інвойси №92266371 від 15.05.201Зр., №
92267296 від 23.05.2013р. до Контракту.

Крім того, декларант надав до митниці
наступні додаткові документи:
специфікації № 9 від 15.05.2013р., № 10 від
23.05.2013р. до Контракту; міжнародну
товарно-транспортну накладну СМК (144400
від 15.05.2013р., 14 1573 від 23.05.2013р.) яка
підтверджує факт отримання і
перевезення товару, та інші документи,
що підтверджують вартість перевезення
товару (контракти № 154012 від 16.05.2012р., №
152012 від 16.05.2012р., довідки про
транспортні витрати МВ0197 від 15.05.2013р., №
05-13/063 від 24.05.2013р.); пакувальні листи
(Т02650/2013 від 15.05.2013р„ Т022820/2013 від
23.05.2013р.); сертифікат походження товару
(№ 521595 від 15.05.2013р., № 521709 від 23.05.2013р.);
лист про відсутність взаємозалежності
між позивачем та постачальником;
експортні вантажно-митні декларації
(13НU41103023СВ10Е8 від 15.05.2013р., 13НU41103023D22FE9 від
23.05.2013р.); експертний висновок щодо
товару № 12/03/2013/01 від 24.05.2013р. (за МД ІМ №
0/2013/032309); лист про страхування
товару (від 21.05.2013р., 30.05.201Зр.); дозвіл
позивача про транспортування
небезпечної речовини від 05.10.2012р.;
прайс-лист від підприємства BORSODCHEM Zrt
від 22.05.2013р. (був наданий під час митного
оформлення за МД ІМ № 807100000/2013/024722 від
30.05.2013р.

У запиті, наданому позивачу 21.05.2013р. (до
декларації митної вартості
№807100001/2013/022629) відповідачем були
витребувані наступні додаткові
документи: виписку з бухгалтерської
документації; ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

22.05.2013р. для підтвердження митної
вартості товару АТ "Дергачівська
райагрохімія" були надані до
Харківської митниці письмові
пояснення стосовно визначення митної
вартості товарів за першим методом
(лист вих. № 25/05 від 22.05.2013р.), а також
додаткові документи, а саме:

- звіт про оцінку майна № 23/05/2013/01 від
23.05.2013р.;

- прайс-лист від підприємства BORSODCHEM Zrt
від 22.05.2013р.;

- лист від підприємства BORSODCHEM Zrt від
22.05.2013р.

У запиті, наданому позивачу 30.05.2013р.,
відповідачем були витребувані
наступні додаткові документи: 1)договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2)рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 8)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

31.05.2013р. ПАТ "Дергачівська райагрохімія"
були надані письмові пояснення
стосовно визначення митної вартості
товарів за першим методом (лист вих. №
31/05 від 31.05.2013р.) та звіт про оцінку майна
№ 23/05/2013/01 від 23.05.2013р.

З посиланням на відсутність достатньої
інформації для визначення рівня митної
вартості, при розгляді запиту відділом
контролю митної вартості було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення, цінову інформацію на
ідентичні та аналогічні товари.

Відповідачем було видано картки
відмови у прийнятті митних декларацій,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2013/00513
від 28.05.2013р. та № 807100000/2013/00539 від 31.05.2013р.,
якими повідомлено позивача про відмову
у митному оформленні (випуску) товарів,
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів : №
807000003/2013/000912/2 від 27.05.2013р., яким
встановлена вартість 2,2 євро/кг замість
вартості, визначеної декларантом у
розмірі 2,1 євро/кг.; № 807000003/2013/000937/1 від
31.05.2013р., яким встановлена вартість 2,2
євро/кг замість вартості, визначеної
декларантом у розмірі 2,1 євро/кг.
(а.с.13-14, 17-18), та зобов`язано сплатити
позивача ввізне мито в розмірі 3 097,43
грн.

Позивач, не погодившись з прийнятими
відповідачем рішеннями, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з даним позовом
про їх оскарження, скасування карток
відмови у прийнятті митних декларацій,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та стягнення
з Державного бюджету України надмірно
сплаченого ввізного мита.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
посадові особи митниці діяли на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством України з питань митної
справи, а оскаржувані рішення
відповідача відповідають вимогам ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю ПАТ "Дергачівська
райагрохімія" не підлягають
задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

За визначенням статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
визначено перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів.

Так, згідно з приписами статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено статтею 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
також визначено Методичними
рекомендаціями щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362 (далі по тексту - Методичні
рекомендації).

У відповідності до пункту 6 розділу 2
Методичних рекомендацій, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами п'ятою
- восьмою ст.58 Кодексу, до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесені
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
мигну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22 31 (у частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (у частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
розділу 2 Методичних рекомендацій).

Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, утому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Частиною 1 статті 58 Митного кодексу
України встановлено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень ч.10 цієї статті; 4)
покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Зі змісту наведених положень частини 3
ст. 53, частин 2, 4-6 ст. 54, ст. 58 МК України
та пунктів 6. 7 розділу 2 Методичних
рекомендацій вбачається, що митний
орган при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись у
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, коли надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Колегія суддів вважає необхідним
вказати, що у спірних рішеннях щодо
коригування митної вартості товарів,
відповідачем не було зазначено, які
саме обмеження для визначення
позивачем митної вартості ввезеного
товару за першим методом (за ціною
договору), передбачені ч.1 ст.58 МК
України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
наказом Міністерства Фінансів України
24.05.2012 року №598 затверджено Форму
рішення про коригування митної
вартості товарів, а також Правила
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів.

Так, відповідно до Правил заповнення
рішення, у графі 33 «Обставини прийняття
Рішення та джерела інформації, що
використовувалися митним органом
для визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

1)неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

2) невірно проведений розрахунок митної
вартості;

3)невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

В пункті 10 статті 55 МК України
зазначено, що у разі ненадання митним
органом відповіді на додаткові
документи, митна вартість товарів, яка
була визначена декларантом, є
правильною, а митний орган на підставі
імперативної норми МК України повинен
скасувати рішення про коригування.

Так, частинами 7-8 ст. 55 МК України
передбачено, що у випадку незгоди
декларант може випустити товар у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів та протягом 80 днів надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Частиною 9 статті 55 Митного кодексу
України встановлено, що у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів митний
орган розглядає подані додаткові
документи і протягом 5 робочих днів з
дати їх подання виносить письмове
рішення щодо визнання заявленої митної
вартості та скасовує рішення про
коригування заявленої митної вартості
або надає обгрунтовану відмову у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Відповідно до частини 10 ст. 55 Митного
кодексу України якщо митний орган
протягом строку, зазначеного у частині
дев'ятій цієї статті, не надає
обґрунтованої відмови у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, позивач
при митному оформленні товару
застосував саме перший метод
визначення митної вартості товарів, що
ввезені на митну територію України.

Відмовляючи в митному оформленні
товару за основним (першим) методом,
митний орган послався на те, що
декларантом не надано додаткових
документів на підтвердження митної
вартості товару.

Колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
декларантом були подані всі документи,
необхідні для митного оформлення
товару за ціною договору. Крім того,
листами надані письмові пояснення щодо
неможливості надання документів,
зазначених пунктами 1-5 запиту у зв'язку
з їх об`єктивною відсутністю щодо даної
поставки товару.

Також, позивачем, додатково, на вимогу
митного органу, надані документи на
підтвердження митної вартості товару,
а саме: звіт про оцінку майна № 23/05/2013/01
від 23.05.2013р. прайс-лист від підприємства
BORSODCHEM Zrt від 22.05.2013р.; лист від
підприємства BORSODCHEM Zrt від 22.05.2013р.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що позивачем для підтвердження митної
вартості товару та її визначення за
ціною договору, надано всі документи,
які передбачені ч. 2 ст.53 МК України.

Колегія суддів зауважує, що
відповідачем не надано доказів
неможливості застосування попередніх
методів визначення митної вартості
під час прийняття рішень про
коригування митної вартості товарів.

Крім того, позивач використав своє
право на випуск товар у вільний обіг,
закріплене у ч. 7 ст. 55 МК України) та
знову надав основні та додаткові
документи, які були наявні у нього та у
повній мірі підтверджують митну
вартість товару, визначену саме за
першим методом (лист № 85-2013 від 19.06.2013р.
та лист №107-2013 від 15.07.2013р.).

Колегія суддів відхиляє твердження
митниці щодо наявності сумніву у
визначенні позивачем митної вартості
товарів за першим методом з
посиланням на невідповідність
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України, в зв'язку з виявленими
і непідтвердженими розбіжностями в
документах, в зв'язку з тим, що
використані декларантом відомості не
підтверджені в повній мірі
документально, а також в зв'язку з
ненаданням декларантом додаткових
документів, передбачених пунктом 3
сатті 53 Митного кодексу України, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем 09.12.2013р. були надані
пояснення стосовно того, що
постачальником ціна товару постійно
змінювалась. Так, позивачем зазначено,
що ціна за поставку товару, яка була
встановлена постачальником у
Спеціфікації № 7 від 29 березня 2013р.(2299,00
Евро/т) відрізнялась від ціни, яка була
встановлена у травні 2013 року згідно
специфікації № 9 від 15.05.2013р., № 10 від
23.05.2013р. (2100,00 Евро/т). Зміна цін на товар
є об'єктивним відображенням ринку. Так,
"ONGRONAT 1080", який являє собою суміш двох
ізомерів органічної сполуки
толуілендіїзоціанату безпосередньо
пов'язаний з ринком збуту
нафтопродуктів, який у свою чергу є
досить нестабільний та тісно
пов'язаний з торгами на
спеціалізованих біржах.

Також, позивачем вказано, що зміна ціни
на Оngrоnаt 1080, була обумовлена світовим
падінням ціни на даний товар.
Постачальник, який є виробником даного
товар, досить залежний від цін на
ідентичний товар з боку інших
виробників. Для того, що залишатись
конкурентоспроможним на цьому
специфічному ринку товарів, він
повинен враховувати скачки цін на
товар на ринку. Нестабільність цін
підтверджується наявною інформацією
світових інформаційних порталів. Так,
позивач надавав до суду інформацію с
офіційного спеціалізованого сайту
Plastics Informational Europe, яка відображає
нестабільність цін на товар та у повній
мірі підтверджує падіння ціни,
зазначеної постачальником у
специфікаціях та інвойсах.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачем у повній мірі
надана об'єктивна інформація, яка
підтверджує зміну ціни на товар по
незалежним від декларанта причинам.
Однак, така інформація не була
враховані відповідачем по справі при
прийнятті спірних рішень про
коригування митної вартості.

Судом першої інстанції зазначено, що
зміна ціни на товар не знайшла своє
відображення в будь-яких документах
передбачених контрактом для подібних
випадків. З приводу такого твердження
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 3 Контракту оплата Товару
здійснюється Покупцем на умовах 100%
передоплати, однак позивачем під час
митного оформлення товарів були надані
оригінали інвойсів до контракту, у яких
чітко зазначались умови оплати товару,
а саме відстрочення оплати 30 днів,
аналогічні пояснення були надані під
час проведення процедури
консультування листами (лист вих. № 25/05
від 22.05.2013р., лист вих. № 31/05 від 31.05.2013р.).

Таким чином колегія суддів зазначає, що
зміна ціни на товар підтверджується
матеріалами справи. Крім того, дані
зміни умов оплати товару у повній мірі
відповідають праву сторін на зміну
відповідних умов, у тому числі умов
оплати (відповідно ч.2 п. 14 контракту
фірмою BORSODCHEM Zrt № 2012/0410/1 від 10.04.2012р.) та
не суперечать чинному законодавству.

Колегія суддів вважає помилковим та
таким, що спростовується матеріалами
справи, твердження суду першої
інстанції про те, що саме відсутність
достатньої інформації щодо оплати
товару (зазначення у контракті
передплати та ненадання підтвердження
оплати) стали підставою для сумнівів та
застосування інформації щодо рівня цін
на ідентичні товари, враховуючи
наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач під час використання права на
випуск товару у вільний обіг листами №
85-2013 від 19.06.2013р. та № 85-2013 від 19.06.2013р.
надав до митного органу належним чином
засвідчені копії платіжного доручення
про сплату товару (п. 14 додатків до
листів). Таким чином, надання платіжних
доручень вищезазначеними листами
спростовує сумніви щодо оплати товару.

Колегія суддів вважає хибними доводи
відповідача про те, що позивачем не
було надано вчасно висновки незалежних
експертних установ, з огляду на
наявність в матеріалах справи
експертного висновку щодо товару №
12/03/2013/01 від 24.05.2013р., який був наданий
митному органу під час митного
оформлення, про що свідчать зокрема,
копії листів № 25/05 від 22.05.2013р., № 31/05
від 31.05.2013р., № 85-2013 від 19.06.2013р.

Крім того, колегія суддів зауважує, що
експертний висновок зроблений
суб'єктом оціночної діяльності, який
діяв на підставі кваліфікаційного
свідоцтва оцінювача ХЦНТУШ та ФДМУ №
5928, виданого Фондом Держмайна України
та ХЦНТЕШ від 19.04.2008р. Оцінка виконана у
відповідності з Національним
стандартом № 1, Міжнародними
стандартами оцінки та Нормами
професійної діяльності оцінювача
Українського Товариства Оцінювачів.
Саме ціна, яка може бути фактично
сплачена на ринку ідентичних товарів,
була досліджена експертом.

Щодо посилань відповідача на те, що
згідно інформації спеціалізованої
бази даних Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України найменша митна вартість товару
на ідентичний товар значно перевищує
заявлену декларантом, колегія суддів
зазначає, що митний орган при
здійсненні митного контролю має діяти
у спосіб, визначений Митним кодексом
України, а відомості, які містяться в
автоматизованій системі мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті митним органом відповідних
рішень.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яку було взято за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів; умов поставки, комерційних
умов, тощо. Таких даних відповідачем не
наведено.

Колегія суддів вважає необхідним
вказати, що відповідач повинен був
належним чином довести, що позивачем
навмисно занижена вартість товару.
Однак, відповідач не надав таких
доказів та не довів, що митна вартість
товару, заявлена позивачем, була нижче
вартості сировини та вартості
ідентичних та подібних товарів,
оформлених іншими митницями України.

Вищевказане свідчить про те, що
коригування митної вартості названого
товару відповідачем за другорядними
методами проведене з порушенням вимог
ч. 9 ст. 58 Митного кодексу України, тобто,
не на основі об`єктивних даних, що
підтверджуються документально та
підлягають обчисленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті оскаржуваних
рішень про коригування митної вартості
товарів, а також карток відмови у
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807100000/2013/00513
від 28.05.2013р. та № 807100000/2013/00539 від 31.05.2013р.,
діяв не на підставі та не у спосіб, що
передбачені Митним кодексом України, з
порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України, у
зв'язку з чим, вищевказані картки
відмови та рішення про коригування
митної вартості підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Дергачівська
Райагрохімія" надмірно нарахованої
Харківською обласною митницею та
сплаченої ПАТ "Дергачівська
Райагрохімія" суми ввізного мита в
розмірі 3 097,43 грн., колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України визначено Порядком повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженим наказом Державної митної
служби України від 20 липня 2007 року №618,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 25 вересня 2007 року (із змінами і
доповненнями, внесеними наказом
Державної митної служби України від 24
грудня 2010 року № 1536) (далі по тексту -
Порядок № 618).

Відповідно до Порядку для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/а надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Керівник (заступник керівника) митного
органу на підставі результатів
перевірки (у разі її проведення)
підписує Висновок про повернення,
Реєстр висновків про повернення та
супровідний лист, адресований органу
Державного казначейства України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
повернення надмірно сплачених
платежів, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами можливо
при наявності наступних чинників:
наявність факту надмірної сплати
коштів, звернення до митного органу
платника податків, відповідно до якого
останній визначається щодо напряму
зарахування коштів.

Оскільки зазначені умови були виконані
позивачем по справі, колегія суддів
вважає позовні вимоги позивача про
стягнення надмірно сплаченого
ввізного мита правомірними та такими,
що підлягають задоволенню.

Водночас, слід відмітити, що нормами
Порядку № 618 не передбачено
безспірного списання Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Харківській області з
рахунку, на якому обліковуються кошти
Державного бюджету України, надмірно
сплачених митних платежів.

У зв'язку з чим, позовні вимоги про
зобов'язання Головного управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області списати
в безспірному порядку з рахунку, на
якому обліковуються кошти Державного
бюджету України, на користь Публічного
акціонерного товариства "Дергачівська
Райагрохімія" суму надмірного
сплаченого ввізного мита в розмірі 3
097,43 (три тисячі дев'яносто сім грн. 43
коп.), задоволенню не підлягають.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може
прийняти нову постанову, якою суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013 року
по справі № 820/11261/13-а прийнята з
порушенням норм матеріального права,
при невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, а тому в
силу приписів ч.1 ст.198, п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС
України підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дергачівська
Райагрохімія" задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 18.12.2013р. по
справі № 820/11261/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Дергачівська
Райагрохімія" задовольнити частково.

Скасувати рішення Харківської
обласної митниці про коригування
митної вартості товарів № 807000003/2013/000912/2
від 27.05.2013р. та № 807000003/2013/000937/1 від
31.05.2013р.

Скасувати картки відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
807100000/2013/00513 від 28.05.2013р. та № 807100000/2013/00539
від 31.05.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Дергачівська
Райагрохімія» (код 05491072) р/р 1600 в
АТ "Укрсиббанк" МФО 05491072 надмірно
сплачене ввізне мито в розмірі 3 097,43
грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Жигилій
С.П.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Перцова Т.С. Повний текст постанови
виготовлений 10.02.2014 р.