Справа № 2а/819/102/13
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
Справа №
876/5423/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

з участю секретаря судових засідань
Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Кременецької міжрайонної державної
податкової інспекції на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кременець АГРО» до Кременецької
міжрайонної державної податкової
інспекції Тернопільської області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 05.10.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кременець АГРО"
с.Крижі Кременецького району
Тернопільської області звернулося в
суд з позовом до Кременецької
міжрайонної державної податкової
інспекції Тернопільської області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 05.10.2012 року яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 65 012.00 грн. та 547 936.00
грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року позов задовольнено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу,
вважає таке рішення незаконним та
необґрунтованим, вважає також, що судом
першої інстанції при винесенні
постанови порушено норми
матеріального права, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги тим, що ТОВ
«КРЕМЕНЕЦЬ АГРО» у декларації за
червень 2012 року зайво віднесено до
податкового кредиту ПДВ в сумі 15 305,33
грн. по операціях з придбання товарів,
що не підтверджені в повному обсязі
належними первинними документами,
тобто в додаток до податкових
накладних відсутні товарно -
транспортні накладні, та безпідставно
включено суми ПДВ в сумі 49 706,67 грн. на
поставку хлористого калію від ТОВ «ТД
Агроімпорт ЛТД», так як згідно наданих
залізнично - дорожних накладних
вказані відправник та одержувач
вантажу, які не передбачені договором
поставки, що не може свідчити про
отримання вантажу ТОВ «КРЕМЕНЕЦЬ
АГРО», а також проведено
документування фінансово - грошових
взаємовідносин з ТОВ «НовоФарм», ТОВ
«Техніка Агросервіс», ТОВ «ГОРИНЬ
АГРО», ФОП ОСОБА_3 з метою одержання
Позивачем економічної вигоди у вигляді
мінімізації податкових зобов'язань за
рахунок неправомірного визначення
податкового кредиту в оподаткованих
операціях з податку на додану вартість.

Наступне, про що зазначає Відповідач в
апеляційній скарзі це те, що Позивачем
порушено норми податкового
законодавства, а саме «завищено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (р.24) на
суму 547 936,00 грн. згідно п.200.4 ст.200 ПКУ».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Кременецькою міжрайонною державною
податковою інспекцією у
Тернопільській області було здійснено
позапланову виїзну перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Кременець Агро" за
результатами якої було складено Акт №
248/2200/35190634 від 21.09.2012 року, з питань
правомірності нарахування податку на
додану вартість (від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту) за червень 2012 року. На підставі
даного Акту 05 жовтня 2012 року було
винесено податкове повідомлення -
рішення № яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 65
012.00 грн. та 547 936.00 грн.

Позивачем - ТОВ "Кременець Агро" було
укладено договори поставки продукції з
контрагентами, зокрема :

- укладеним договором між ТОВ II
«НовоФарм» та ТОВ КРЕМЕНЕЦЬ АГРО» №
25/01-12 від 25.01.2012р. на поставку запасних
частин передбачено в п.6.1, що товар
передається від поставщика до покупця
по дорученню на підставі видаткової
накладної. Факт отримання товару
Товариством підтверджується
видатковими накладними № РН-П-0013957 від
11.06.2012 у, №Р-Н-0014508 від 14 06.2012 року, №
РН-П-00114957 від 15.06.2012 року. У вказаних
видаткових над них зазначено всі
необхідні реквізити, у тому числі
номер, дату доручень і особу, яка
отримувала товар. Кошти за товар
перераховано 06.06.2012р., 12.06.2012р, 20.06.2012р.,
що підтверджується випискою із банку.

Контрагент ТОВ «Техніка - агросервіс»:
товариство отримало товар на підставі
видаткової накладної №12060024 від 07.06.2012р.
Кошти за товар перераховані 07.06.2012р., що
підтверджується випискою із банку.

Контрагент ТОВ «ГОРИНЬ АГРО»:
відповідно до укладеного договору
поставки №04/05-12 від 04.05.2012 року
матеріальні цінності Товариство
отримало згідно видаткових накладних
№92 від 30.06.2012року, №93 від 30.06.2012 року, №96
від 30.06.2012 року. У вказаних видаткових
накладних зазначено номер, дату
доручення та особу яка отримувала
товар. Кошти за товар перераховано
25.06.2012р., 06.07.2012р., 16.07.2012р., що
підтверджується випискою із банку.
Крім того, договором поставки
визначено, що товар забирається
покупцем (ТОВ «КРЕМЕНЕЦЬ - АГРО»)
самостійно зі складу продавця, таким
чином товарно - транспортна накладна не
могла бути складена, так як це було б
порушенням правил складання первинних
бухгалтерських документів.

-укладеним договором між ФОП ОСОБА_3 та
ТОВ «КРЕМЕНЕЦЬ АГРО» № 2011/07/251 від
27.07.2011р. на купівлю запасних частин (п.2.2)
передбачено, що поставка продукції
вважається виконаною після підписання
довіреною особою Покупця видаткової
накладної на продукцію. Факт отримання
товару Товариством підтверджується
видатковою накладною № 010860 від 19.05.2012
року. У вказаній видатковій накладній
зазначено необхідні реквізити. Кошти
за товар перераховано 20.06.2012р., 25.06.2012р.,
04.07.2012р. що підтверджується випискою із
банку, оборотно - сальдовою відомістю
по рахунку №631 за червень місяць,
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку №208 за червень місяць.

-згідно договору №ДГ-585 від 25.05.2012 року,
укладеного між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ
«АГРОІМПРОТ ЛТД» та ТОВ «КРЕМЕНЕЦЬ
АГРО» на поставку мінеральних добрив,
продавець реалізував Товариству товар
- калій хлористий. Так як ТОВ ГРОІМПОРТ
ЛТД» не є виробником добрив, то він
придбав, у свою чергу, даний товар у ДП
«Агроценгр ЄвроХім-Україна».

Згідно договору №ДГ-585 поставка товару
здійснюється Продавцем, таким чином
саме на Продавця ліг обов'язок
організувати доставку товару для ТОВ
«КРЕМЕНЕЦЬ АГРО»: або самостійно, або ж
залученими силами (п.2.1 даного
договору). Це підтверджує лист від ТОВ
«Агроімпорт ЛТД» до ДП «Агроцентр
ЄвроХім- Україна» №1-2 від 31.05.2012 року.

Перевезення товару здійснювалося
залізничним транспортом. Залізнична
накладна містить чітко визначений
перелік граф та порядок їх заповнення.
Порушень заповнення залізничної
накладної не встановлено. Із
залізничної накладної видно, що
вантажовідправником було ДП
«Агроцентр ЄвроХім-Україна». Зазначена
накладна є провідним документом для
залізничного транспортування та не
містить відомостей про купівлю - продаж
товару. І даний документ не підтверджує
факту переходу права власності від
продавця до покупця.

Товар відправлявся для ТОВ «КРЕМЕНЕЦЬ -
АГРО» по договору №ДГ-585, про що в
залізничній накладній зроблена
відмітка (п.7): товар відвантажений по
договору № ДГ-585 від 25.05.2012 року і
власником вантажу є ТОВ «КРЕМЕНЕЦЬ
АГРО».

Вказані факти; які документально
підтвердженні, висвітлюють шлях
отримання Позивачем мінеральних
добрив від ТОВ «ТД Агроімпорт ЛТД»
згідно договору № ДГ-585 від 25.05.12 року до
моменту його використання.

Відповідно до п. 198.1. ст.198 ПКУ, право на
податковий кредит виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Так, товар ТОВ
«КРЕМЕНЕЦЬ АГРО» придбавало від
постачальника згідно видаткових
накладних, кошти за нього
перераховувалися (банківські виписки).
Тобто, вимог п. 198.1. ст.198 ПКУ дотримано,
порушення цієї норми відсутнє та судом
першої інстанції не встановлено.

Відповідно до п. 198.3. ст.198 ПКУ,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно статті 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Таким чином, з боку Позивача не було
завищення від'ємного значення між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду.

Судом першої інстанції об'єктивно
досліджено надані Позивачем докази та
вірно встановлено фактичні обставини
справи, і у зв'язку з цим прийнято
відповідне рішення про задоволення
вимог Позивача.

Щодо завищенння залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (р.24) на суму 547 936,00
грн. згідно п.200.4 ст.200 ПКУ» бачимо
наступне.

Згідно п.200.6 ст.200 ПКУ передбачено, що
платник податку може прийняти
самостійно рішення про зарахування в
повному обсязі належної йому суми
бюджетного відшкодування або її
частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених п. 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Згідно п.200.7 ст.200 ПКУ встановлює, що
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Тобто, чинне законодавство передбачає:
умови, коли є можливим заявлення сум до
бюджетного відшкодування; та способи
його отримання (зарахування у
зменшення податкових зобов'язань
наступних періодів або повернення).

Але чинне законодавство не встановлює
обов'язку для платника податку
заявляти суми сплаченого податкового
кредиту до бюджетного відшкодування.
Це тільки право платника, що передбачає
обрання чи необрання заявлення сум до
бюджетного відшкодування.

Згідно п. 16.1.4. ст.16 ПКУ, платник податків
зобов'язується сплачувати податки та
збори в строки у розмірах, встановлених
цим Кодексом та законами з питань
митної справи.

І мас право, згідно п.17.1.10. ст.17 ПКУ, на
залік чи повернення надміру сплачених,
а також надміру стягнутих сум податків
та зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Таким чином заявлення суми до
бюджетного відшкодування - це право
платника податків, а не його обов'язок.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не можуть бути
прийнятими до уваги оскільки
відповідачем не було наведено
достатніх підстав для скасування
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд вважає, що
правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, що
наведені в апеляційній скарзі, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необгрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню тому
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. 160, ст.196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції,-

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Кременецької
міжрайонної державної податкової
інспекції залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі № 2а-819/102/13 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька

Повний текст виготовлено 11.02.2014 року.