Справа № 810/202/14-а
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року 810/202/14-а

м. Київ

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючий суддя Журавель
В.О., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Укртрансінспекції у Київській області,
третя особа: ОСОБА_2, про скасування
постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_1 (далі-позивач) до Управління
Укртрансінспекції у Київській області
(далі-відповідач), третя особа: ОСОБА_2,
про скасування постанови.

Ухвалою судді Володарського районного
суду Київської області від 28.10.2013
провадження у цій справі відкрито, а
ухвалою від 04.12.2013 справу №364/1520/13-а
направлено за підсудністю до
Київського окружного
адміністративного суду, де після
надходження цій справі присвоєно номер
П/810/202/14-а.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
оскаржувана постанова є незаконною,
оскільки водій транспортного засобу,
виконуючи вантажні перевезення, при
перевірці представником відповідача
мав всі необхідні документи для
здійснення перевезень, а твердження
відповідача у постанові про здійснення
пасажирських перевезень без
оформлення дозвільних документів не
відповідає дійсності. Просить визнати
постанову незаконною та скасувати її.

Про дату, час та місце судового
засідання сторони і третя особа були
повідомлені належним чином.
Представник позивача до суду надав
письмове клопотання про розгляд справи
без його участі, позовні вимоги
підтримав повністю, адміністративний
позов просив задовольнити. Представник
відповідача та третьої особи до суду
надав письмове клопотання про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження.

Згідно з приписами ст.122 КАС України
судовий розгляд справи здійснено в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні обставини справи та
правовідносини, що склалися між
сторонами.

Між ОСОБА_1 та ТОВ «Ресурс» 20.08.2010
укладено договір оренди транспортного
засобу марки DAF ХF95.480, тип вантажний
сідловий тягач, 2006 р.в., реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований в
Ставищанському МРЕВ ДАІ ГУ МВС України
Київської області, 16.11.2011 року.

31 липня 2013 року водій ОСОБА_3 керував
вантажним транспортним засобом ДАФ,
номерний знак НОМЕР_1, що належить
позивачу, і здійснював вантажне
перевезення з с. Рудого Села
Володарського району Київської
області в напрямку міста Жашків
Черкаської області та був зупинений
співробітниками автоінспекції.

На підтвердження здійснення
перевезень саме водієм ОСОБА_3
позивачем надано посвідчення НОМЕР_3
ОСОБА_3 Здійснення вантажного
перевезення товару підтверджується
видатковою накладною №РН-0000910 від
12.07.2013, укладено між ТОВ «Ресурс» та ТОВ
« 143 кілометр».

Співробітником автоінспекції складено
акт №001791 проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
від 31.07.2013, в якому зафіксовано такі
порушення: водієм не пред'явлено для
перевірки державному інспектору
посвідчення водія, чим порушено вимоги
ст. 49 Закону України «Про автомобільний
транспорт» та абз.3 чт.1 надання послуг
із перевезення вантажу (щебінь
постачальник ТОВ «Ресурс», с. Руде Село,
одержувач ТОВ « 143-кілометр») на
договірних умовах, без оформлення
протоколу калібрування тахографа та
щоденних реєстраційних листів режимів
праці та відпочинку водія, чим порушено
вимоги наказу МВС України №340 від 07.06.2010
та ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт». Крім того, а
акт зафіксовано, що водій від
письмового пояснення та підпису
відмовився.

Позивачу було направлено засобом
поштового зв'язку запрошення про
прибуття до відповідача з метою
розгляду справи про адміністративне
правопорушення.

За результатами акту перевірки
відповідачем відносно ОСОБА_1 винесено
постанову про застосування
адміністративно-господарської санкції
від 18.09.2013 за №010599, якою до ОСОБА_1
застосовано штраф в сумі 1700 грн за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт,
відповідальність за яке передбачено
абзацом статті 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт". Копію цієї
постанови супровідним листом
направлено позивачу і ним отримано.

При дослідженні постанов про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№010599 від 18.09.2013, наданих позивачем та
відповідачем, установлено, що
відповідачем допущено описку при
зазначення норми, яку порушив позивач,
а саме: зазначено порушення ст.39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
замість статті 48 цього ж Закону. Про
наявність саме описки свідчить як те,
що за твердженнями позивача ним
здійснювалося вантажне перевезення, а
не пасажирське, про що надано необхідні
документи, так і те, що в акті перевірки
вірно зазначено, що порушено статтю 48
цього Закону.

До суду ні позивачем, ні відповідачем
не надано ніяких інших доказів, окрім
вищеназваних документів, які
досліджено судом.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Статтею 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції у вигляді
штрафу. Накладати такі санкції від
імені центрального органу виконавчої
влади з питань автомобільного
транспорту уповноважені посадові
особи урядового органу державного
управління з питань контролю на
автомобільному транспорті. Цією ж
статтею передбачено, що порядок
стягнення у вигляді штрафу за
порушення, викладені у цій статті, та
порядок оскарження і опротестування
постанови по справі про правопорушення
визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.2006 за №1567 затверджено порядок
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті загального
користування, згідно з пунктом 3 якого
органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, місті
Києві та Севастополі.

Згідно з вимогами статті 6 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
державний контроль автомобільних
перевізників здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
(далі - посадові особи) шляхом
проведення рейдових перевірок.

Відповідно до абзацу 3 частини першої
статті 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються санкції
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтею 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

У разі перевезення небезпечних
вантажів крім документів, передбачених
частиною другою цієї статті,
обов'язковими документами також є: для
автомобільного перевізника - ліцензія
на надання відповідних послуг; для
водія - ліцензійна картка, свідоцтво
про допущення транспортного засобу до
перевезення певних небезпечних
вантажів, свідоцтво про підготовку
водіїв транспортних засобів, що
перевозять небезпечні вантажі,
письмові інструкції на випадок аварії
або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з
перевищенням габаритних або вагових
обмежень обов'язковим документом також
є дозвіл, який дає право на рух
автомобільними дорогами України,
виданий компетентними уповноваженими
органами, або документ про внесення
плати за проїзд великовагових
(великогабаритних) транспортних
засобів, якщо перевищення вагових або
габаритних обмежень над визначеними
законодавством становить менше семи
відсотків.

Суд не бере до уваги твердження
позивача про наявність у водія на час
перевірки всіх документів, на підставі
яких виконуються вантажні перевезення,
оскільки їх не було пред'явлено під час
перевірки, не надано ні до позовної
заяви, ні в подальшому на вимогу суду.
Це підтверджується записом в акті
перевірки.

Надаючи оцінку цим документам і
зазначеним у них обставинах справи, суд
визнає, що під час перевірки водієм
дійсно не було надано вищезазначені
документи, а перевіряючими правильно
встановлено відсутність цих
документів, що і зафіксовано в акті
перевірки. До суду позивачем ці
документи не надано.

Суд визнає, що в оскарженій постанові
відповідачем допущено описку при
зазначенні норми, яку порушив позивач,
а саме: зазначено порушення ст.39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
замість ст.48 цього Закону, проте ця
описка в силу малозначності не надає
підстав для скасування постанови про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
№010599 від 18.09.2013, оскільки по суті
відповідачем правильно встановлено як
факт наявності порушення, так і
причетність позивача до його вчинення.

Оскільки перевіркою встановлено
порушення вимог ст.48 Закону України
"Про автомобільний транспорт" -
відсутність документів, що дозволяють
на договірних умовах здійснювати
вантажні перевезення (посвідчення
водія, протокол калібрування тахографа
та щоденних реєстраційних листів
режимів праці та відпочинку водія), то
суд вважає винесення постанови про
застосування фінансової санкції
обґрунтованим.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами.

Твердження позивача про дотримання ним
вимог законодавства відповідачем
спростовано. З урахуванням наведеного
суд не бере їх до уваги, оскільки вони
суперечать встановленим судом
обставинам та вимогам чинного
законодавства.

Суд визнає, що оскаржувану постанову
прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. За
таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
оскаржувана постанова є правомірною,
підстави для її скасування відсутні,
викладені в позовній заяві доводи
позивача є необґрунтованими, а позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз.

Законом України від 19.09.2013 №590-VІІ
внесено зміни до деяких законодавчих
актів України щодо сплати судового
збору, зокрема і до Закону України "Про
судовий збір". Під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги. Оскільки позивачем при подачі
позовної заяви сплачено неповну
частину судового збору (68,82 грн), а спір
вирішено на користь суб'єкта владних
повноважень, і доказів понесення ним
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи суду не надано, то з позивача
підлягає стягненню решта сума судового
збору в розмірі 103,23 грн.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) до Державного бюджету
України решту суми судового збору у
розмірі 103 (сто три) грн 23 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Журавель В.О.