Справа № 821/2736/13-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2014 р. 16 год.27 хв.Справа №
821/2736/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представників:

позивача - Ревенко О.М.,

відповідача - Палінічака К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Херсонський комбінат
хлібопродуктів" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Херсонський комбінат хлібопродуктів"
(далі - позивач, ПАТ "Херсонський
комбінат хлібопродуктів") звернулось
до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ), у якому просить визнати нечинними
та скасувати податкові повідомлення -
рішення від 16.04.2013 року -

- № про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість всього на загальну суму 243 645,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 194917,00 грн. та за штрафними
санкціями у сумі 48 728,00 грн.;

- № про зменшення розміру
від'ємного значення податку на додану
вартість у сумі 287 321,00 грн.;

- № про зменшення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у сумі 2 411 187,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
вказує, на безпідставність висновків
податкового органу щодо безтоварності
господарських операцій з
контрагентами-постачальниками ПП
"Інвестагропівдень" та ТОВ "Таврійська
Зернова компанія", оскільки вони
ґрунтуються виключно на актах
зустрічних звірок вказаних
контрагентів без урахування того, що
підприємством до перевірки були надані
первинні документи, які підтверджують
фактичне придбання пшениці від
вказаних контрагентів, та подальше її
використання шляхом переробки у
борошно. Позивач вказує, що вищевказані
контрагенти під час здійсненні
господарських операцій були
зареєстровані, як юридичні особи та
мали статус платників ПДВ, що
підтверджує їх право на вчинення
господарської операції та оформлення
видаткових, податкових накладних.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити.

В судовому засіданні від 03.10.2013 року,
відповідно до ст. 55 КАС України, судом
було ухвалено щодо процесуального
правонаступництва шляхом заміни
відповідача - Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби на
правонаступника - Державну податкову
інспекцію у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач, ДПІ).

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив щодо позовних
вимог, вказавши, що в ході перевірки ПАТ
"Херсонський комбінат хлібопродуктів"
встановлено заниження нарахованої до
сплати суми ПДВ та завищення від'ємного
значення по податку на прибуток та
податку на додану вартість у зв'язку з
визнанням безтоварними угоди позивача
з контрагентами ПП "Інвестагропівдень"
та ТОВ "Таврійська зернова компанія", а
тому оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті у
відповідність з вимогами чинного
законодавства. Відповідач зазначив, що
безтоварність вказаних господарських
операцій підтверджується
відпрацюванням діяльності
контрагентів ПП "Інвестагропівдень" та
ТОВ "Таврійська зернова компанія" в
рамках кримінальних справ, що свідчить
про безпідставність формування
позивачем валових витрат та
податкового кредиту з ПДВ на підставі
первинних документів, отриманих від
таких контрагентів.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав вказані
заперечення та просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши думку представників сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтується позов та заперечення,
дослідивши норми законодавства, які
регулюють дані правовідносини та їх
застосування сторонами, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство "Херсонський
комбінат хлібопродуктів"
зареєстроване як юридична особа 15.05.1998
року Виконавчим комітетом Херсонської
міської ради, перебуває на обліку в ДПІ
у м. Херсоні та є платником податку на
додану вартість.

Згідно довідки з ЄДРПОУ АА №598817
основними видами діяльності ПАТ
"Херсонський комбінат хлібопродуктів"
за КВЕД-2010 є виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості,
неспеціалізована оптова торгівля,
пасажирський річковий транспорт,
складське господарство, постачання
інших готових страв, будівництво
житлових і нежитлових будівель.

Судом встановлено, що відповідно до пп.
20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст.
79 Податкового кодексу України, ДПІ було
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку ПАТ
"Херсонський КХП" з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія" за липень-вересень 2010
року, ПП "Інвестагропівдень" за
березень-червень 2010 року та з
контрагентами покупцями за вказані
періоди, за результатами якої складено
акт від 04.04.2013 року №2095/22.4/952367 (далі - акт
перевірки).

Висновками даного акту є встановлені
порушення, а саме:

1) п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп.7.2.1, пп. 7.2.3 п. 7.2,
пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" при отриманні товару від
постачальників ПП "Інвестагропівдень"
у березні - червні 2010 року, ТОВ
"Таврійська Зернова Компанія" у липні -
вересні 2010 року, внаслідок чого
завищено податковий кредит за квітень,
травень, червень, вересень 2010 року, та
завищено від'ємне значення з податку на
додану вартість за березень, липень,
серпень 2010 року, що призвело до
заниження податку на додану вартість у
перевіряємих періодах на загальну суму
ПДВ - 482238,00 грн.

2) п. 5.1 ст. 5, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
підприємством завищено від'ємне
значення об'єкту оподаткування за
період з 01.01.2010 року по 30.09.2010 на суму
2411187,00 грн.

3) перевіркою неможливо підтвердити
факт реального здійснення
господарських операцій, встановлено
невідповідність первинних документів
нормам діючого законодавства.

На підставі вказаних висновків
податковим органом були прийняті
податкові повідомлення - рішення від
16.04.2013 року № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість всього на загальну
суму 243645,00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 194917,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 48728,00 грн.;
№ про зменшення розміру
від'ємного значення податку на додану
вартість у сумі 287321,00 грн.; № про
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
сумі 2411187,00 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень, суд виходить з встановлених в
ході розгляду справи фактичних
обставин та їх узгодженості з діючими
положеннями податкового
законодавства.

Правова позиція податкового органу,
покладена в основу зазначеного
донарахування грошового зобов'язання
по податку на додану вартість та
зменшення від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток та
податку на додану вартість, полягає у
тому, що позивач незаконно включив до
валових витрат та податкового кредиту
суми вартості товару та ПДВ за
видатковими та податковими накладними,
виданими контрагентами ПП
"Інвестагропівдень", ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія".

При цьому, ДПІ посилається на
інформацію, викладену в актах ДПІ у м.
Херсоні про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП
"Інвестагропівдень" та ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія", зокрема -

- щодо ПП "Інвестагропівдень", то згідно
акту від 14.12.12 №685/22-33511741 про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП
"Інвестагропівдень" щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами постачальниками та
покупцями за період з січня 2010 року по
грудень 2012 року, встановлено, що стан
платника ПП "Інвестагропівдень" - "8" - до
ЄДР внесено запис про відсутність за
місцем знаходження, за результатами
відпрацювання ПП "Інвестагропівдень" в
рамках кримінальної справи, порушеної
за ст.205, 212 КК України, встановлено, що у
ПП "Інвестагропівдень" відсутній
кваліфікований персонал, незначний
штат працюючих осіб при тому, що
статутна діяльність потребує участі
більшої кількості людей, в т.ч. за
спеціальною освітою; наявність в штаті
тільки керівних посад; відсутні
основні фонди (за умови, що вони
необхідні для здійснення операцій), у
тому числі; транспортні засоби,
приміщення для зберігання товарів,
неможливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо;

- щодо контрагента ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія", то відповідно акту
від 06.03.2013 №1015/22-4/33173245 про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ "Таврійська Зернова
Компанія" щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами постачальниками та
покупцями за січень 2010 року - грудень 2010
року, встановлено, що вказане
підприємство входило до складу
фіктивних суб'єктів підприємництва з
метою незаконного формування
податкового кредиту для
вигодонабувачів, що було встановлено у
ході проведення оперативно -
розшукових заходів та оперативного
супроводження розслідування
кримінальної справи №330205-11. Відповідно
до висновку ГВПМ ДПІ у м.Херсоні
Херсонської області ДПС від 05.03.2013 року
№704/07.50-09 та у зв'язку з не
підтвердженням первинними
документами, податкового кредиту та
податкових зобов'язань у період з січня
2010 року по грудень 2010 року вчинені ТОВ
"Таврійська Зернова Компанія" протягом
вказаного періоду правочини мають
ознаки нікчемності, а саме: ч.1-5 ст. 203, ч.
1-2 ст. 215, ч.1 ст. 216, 626, 629, 662, 655, 656 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах.

Отже, наведені обставини було
розцінено відповідачем як доказ
укладення позивачем правочину без мети
настання відповідних йому правових
наслідків та як свідчення участі
позивача у штучній схемі для
мінімізації податкових зобов'язань та
отримання необґрунтованої податкової
вигоди, а тому ДПІ вважає, що первинні
документи, надані до перевірки ПАТ
"Херсонський комбінат хлібопродуктів"
щодо взаємовідносин з постачальниками
не мають юридичної сили та не можуть
слугувати підставою для формування
валових витрат та податкового кредиту
у відповідних звітних періодах.

У період здійснення позивачем
господарських операцій з вказаними
контрагентами порядок формування
платником податку валових витрат був
врегульований Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994 року №334/94-ВР (далі - Закон
України №334/94-ВР), а порядок формування
платником податку податкового кредиту
був врегульований Законом України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997
року №168/97-ВР (далі - Закон України
№168/97-ВР).

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №334/94-ВР
валові витрати виробництва та обігу
(надалі - валові витрати) - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно до пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 зазначеного
Закону до складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону
передбачено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України "Про
податок на додану вартість" від 03.04.1997
року №168/97 податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно абзацу першого пп.7.4.1 п.7.4 ст.7
Закону №168/97 податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
/послуг/ - актом прийняття робіт /послуг/
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт /послуг/
/підпункт 7.4.5 цього ж пункту/.

Підпунктом 7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону №168/97
передбачено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку на
додану вартість.

З аналізу вказаних норм Закону №334/94-ВР
та Закону №168/97 вбачається, що право
платника податку на включення сум до
складу валових витрат та податкового
кредиту за вчиненими господарськими
операціями обумовлено юридичним
складом, до якого входять такі юридичні
факти, як придбання платником податку у
інших платників цього податку товарів
(послуг), що відповідають цілям
господарської діяльності платника
податку; підтвердження первинними
документами, у т.ч. податковою
накладною, виписаними постачальником -
платником податку, суми сплаченої
вартості придбаних товарів, у т.ч. ПДВ.

При цьому, суд відмічає, що дослідженню
підлягають усі первинні документи, які
належить складати залежно від певного
виду господарської операції та
з'ясовуються фізичні, технічні та
технологічні можливості позивача та
його спірного контрагента
(контрагентів) до вчинення тих чи інших
дій, що становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо, якщо такі
умови необхідні для здійснення певної
операції; можливість здійснення
операцій з відповідною кількістю
певного товару (послуг) у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
докази подальшого використання
придбаного товару у господарській
діяльності та відповідно наслідки
зміни руху активів платника податків
внаслідок такої господарської
операції.

Ці обставини відповідно до частини 1
статті 138 КАС України входять до
предмета доказування при розгляді
судом адміністративного позову
стосовно правомірності рішення
контролюючого органу про
донарахування сум податкових
зобов'язань внаслідок вчинення
нереальних господарських операцій.

Як вбачається з акту перевірки, то
податковим органом за даними "Системи
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" та поданими
деклараціями встановлено включення
ПАТ "Херсонський КХП" до валових витрат
та податкового кредиту наступні
господарські операції, а саме:

- по контрагенту ПП "Інвестагропівдень"
у березні, квітні, травні, червні 2010
року валові витрати у загальній сумі 1
102 235,15 грн., податковий кредит в сумі 220
447,03 грн.;

- по контрагенту ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія" у липні, серпні,
вересні 2010 року валові витрати у
загальній сумі 1 308 802,24 грн., податковий
кредит в сумі 261 760,48 грн.

З наданих до матеріалів справи
документів, судом встановлено, що
протягом березня - травня 2010 року між
ПАТ "Херсонський комбінат
хлібопродуктів" (за договором -
покупець) та ПП "Інвестагропівдень" (за
договором - продавець) було укладено
ряд договорів купівлі - продажу, а саме
від 29.03.2010 року №248, від 30.03.2010 року №251,
від 07.04.2010 року №255, від 28.05.2010 року №400,
від31.05.2010 року №401, за умовами яких
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю товар, а саме пшеницю
2-4 класів врожаю 2009 року, у кількості та
за ціною, визначеною у договорі, місце
поставки: м. Херсон, Херсонський КХП,
розрахунок за договорами здійснюється
в безготівковій формі на підставі
рахунків продавця.

На виконання умов вказаних договорів
ПП "Інвестагропівдень" було поставлено
на адресу позивача у березні, квітні,
травні, червні 2010 року пшеницю всього
на загальну суму 1322682,18 грн., в т. ч. ПДВ
220447,03 грн., що підтверджується
податковими та видатковими накладними,
описаними на стор. 5-7 акту перевірки.

Як зазначається в акті перевірки та
підтверджується матеріалами справи,
оплата товару здійснювалась у
безготівковій формі, що
підтверджується копіями платіжних
доручень, проведених банком.

Крім цього, протягом липня-вересня 2010
року між ПАТ "Херсонський комбінат
хлібопродуктів" (за договором -
покупець) та ТОВ "Таврійська Зернова
Компанія" (за договором - продавець)
було укладено ряд договорів купівлі -
продажу, а саме від 09.07.2010 року №506, від
26.07.2010 року №541, від 27.07.2010 року №546, від
29.07.2010 року №552, від 30.07.2010 року №556, від
03.08.2010 року №557, від 05.08.2010 року №562, від
10.08.2010 року №574, від 10.08.2010 року №573, від
10.08.2010 року №644, від 16.09.2010 року №646, від
16.09.2010 року №645, за умовами яких
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю товар, а саме пшеницю
врожаю 2010 року, у кількості та за ціною,
визначеною у договорі, місце поставки:
м. Херсон, Херсонський КХП, розрахунок
за договорами здійснюється в
безготівковій формі на підставі
рахунків продавця.

На виконання умов вказаних договорів
ТОВ "Таврійська Зернова Компанія" було
поставлено на адресу позивача у липні,
серпні, вересні 2010 року пшеницю всього
на загальну суму 1570562,88 грн., в т. ч. ПДВ
261760,48 грн., що підтверджується
податковими та видатковими накладними,
описаними на стор. 9-10 акту перевірки.

Як зазначається в акті перевірки та
підтверджується матеріалами справи,
оплата товару здійснювалась у
безготівковій формі, що
підтверджується копіями платіжних
доручень, проведених банком.

На підтвердження отримання ПАТ
"Херсонський комбінат хлібопродуктів"
від спірних контрагентів пшениці
позивачем надано акти приймання
сільгосппродукції у розрізі
постачальника, номеру автотранспорту,
назви культури, кількість прийнятого
зерна з урахуванням показників вологи,
засміченості, механічних втрат, витяг з
журналу реєстрації с/г культур з
зазначенням власника зерна, місця
приймання, акту приймання зерна,
транспортних документів, залікова вага
прийнятого зерна у порівнянні з
документами власника зерна.

Про реальність економічної мети,
зацікавленості позивача у дійсному
отриманні товарів від ПП
"Інвестагропівдень" та ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія" свідчить наявна в
матеріалах справи документація, що
супроводжує господарську діяльність
позивача, зокрема актами про зачищення
виробничих корпусів та результатів
переробки зерна за березень, червень,
серпень, вересень 2010 р. за формою №117.

Суд зазначає, що між сторонами
відсутній спір про наявність у
позивача первинних документів, які
підтверджують отримання від ПП
"Інвестагропівдень" та ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія" зерна, проте, на думку
податкового органу, фактична поставка
вказаного товару не відбулась
внаслідок відсутності у вказаних
контрагентів ознак господарської
діяльності через відсутність
необхідних для цього виробничих,
технічних та трудових ресурсів.

Суд не погоджується з вказаною
позицією податкового органу, виходячи
з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Жодних доказів про самостійне
дослідження відповідачем обставин
укладання договорів позивачем,
предмету правочинів, змісту прав та
обов'язків сторін за ними, повноважень
фізичних осіб, які від імені суб'єктів
господарювання укладали ці правочини,
обізнаності суб'єктів господарювання
щодо обставин діяльності один одного,
дійсних намірів сторін правочинів,
наявності чи відсутності розумних
економічних чинників на укладання
правочинів, подальшого руху сплачених
позивачем грошових коштів,
відповідачем в акті перевірки позивача
не наведено.

Акти про неможливість проведення
зустрічної звірки контрагента
позивача не є належним доказом в
підтвердження доводів податкового
органу про нереальність виконання
господарських операцій між
контрагентом та позивачем, оскільки за
умови складення актів про неможливість
проведення зустрічної звірки
фіксується факт наявності перешкод для
здійснення податкового контролю
органом ДПС щодо платника, і реальність
господарських операції такого
платника предметом перевірки не є.

Відсутність контрагента позивача за
юридичною адресою станом на момент
звірки по не є доказом правомірності
висновків відповідача про порушення
позивачем вимог податкового
законодавства по операціям за угодами
із вказаним контрагентом у момент їх
укладення та виконання. Згідно із
вимогами законодавства належним
доказом відсутності підприємства за
місцезнаходженням є наявність запису в
Єдиному державному реєстрі фізичних
осіб - підприємців та юридичних осіб.
Відповідного витягу з реєстру з
наявністю такого запису податковим
органом не надано.

На жодну зі сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку перевірки
відповідності установчих документів
контрагента та дотримання ним вимог
податкового і іншого законодавства, у
тому числі щодо фактичного перебування
за юридичною адресою.

Чинне податкове законодавство не
пов'язує право платника на податковий
кредит та валові витрати з фактичним
знаходженням
підприємства-постачальника за
юридичною адресою та в залежність від
того, за рахунок яких ресурсів (власних
або залучених) здійснюється поставка
товарів або виконуються роботи
постачальником. Посилання ДПІ на
відсутність у постачальника позивача
об'єктивної можливості для виконання
поставок товарів в силу відсутності
основних засобів та робочого персоналу
також не можна розцінювати як доказ
фіктивності спірних операцій.
Укладення трудового договору не є
єдиним способом залучення фізичних
осіб до вчинення необхідних дій в
процесі виконання поставки, а
відсутність у власності нерухомого та
рухомого майна не є єдиним доказом
виникнення у цього витрат, пов'язаних
зі збереженням або перевезенням товару
від постачальника до покупця.

Крім того, податковим органом не надано
суду прийнятих за наслідками
проведеної перевірки ПП
"Інвестагропівдень" та ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія" податкових
повідомлень-рішень, якими б вказаним
підприємствам були визначені
податкові зобов'язання чи застосовані
штрафні (фінансові) санкції за
наслідками здійснення господарських
операцій з позивачем у справі.

За таких обставин висновок податкового
органу про нереальний характер спірних
операцій з поставки товару позивачеві
ґрунтується на неправильній юридичній
оцінці обставин справи.

На підтвердження реальності вчинення
вищеописаних господарських операцій
позивачем залучено до матеріалів
справи докази оприбуткування,
внутрішнього переміщення товару та
подальшого його використання у
виробничій діяльності ПАТ "Херсонський
комбінат хлібопродуктів".

Отже, подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Щодо посилань відповідача по справі в
обґрунтування висновку про наявність
ознак фіктивності ПП
"Інвестагропівдень" та ТОВ "Таврійська
Зернова Компанія" внаслідок їх
відпрацювання у рамках кримінальних
справ, то суд зазначає, що такі
обставини не тягнуть за собою
автоматичного визнання нікчемним
правочину між позивачем та вказаними
контрагентами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч. 4 ст. 11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Ухвалою суду від 03.12.2013 року було
витребувано від Слідчого управління
фінансових розслідувань Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області результати кримінального
провадження стосовно контрагентів ТОВ
"Таврійська Зернова Компанія" та ПП
"Інвестагропівдень", на які посилався
представник відповідача в судовому
засіданні.

Згідно отриманого листа від 23.01.2014 року
№472/10/21-22-09-02-16 судом встановлено,
зокрема -

- кримінальна справа №330205-11 (порушена -
05.08.2011 року) у тому числі за
обвинуваченням головного бухгалтера
ПП "Інвестагропівдень" Клепацької І.В. у
вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.
212 КК України, 06.02.2012 року кримінальну
справу №330205-11 в порядку ст. 225 КПК
України направлено до прокуратури
Херсонської області дя затвердження
обвинувального висновку та
направлення справи за підсудністю - до
Комсомольського районного суду м.
Херсона;

- кримінальна справа № 330203-12 (порушена -
16.03.2012 року) за фактом придбання
фіктивного суб'єкта підприємницької
діяльності (юридичної особи) - TOB
"Таврійська зернова компанія" () з метою прикриття
незаконної діяльності, що завдало
великої матеріальної шкоди державі, за
ознаками складу злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 205 КК України, 15.08.2012 року
постанову про порушення кримінальної
справи №330203- 12 скасовано постановою
Суворовського районного суду м.
Херсона, яку залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області
від 03.09.2012 року;

- кримінальна справа №330209-12 (порушена -
31.08.2012 року) за обвинуваченням
директора ПП "Інвестагропівдень"
Анісова Ю.В. у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст.212, ч. 2 ст. 366 КК
України, 16.11.2012 року кримінальну справу
№330209-12 в порядку ст. 225 КПК України
направлено до прокуратури Херсонської
області для затвердження
обвинувального висновку та
направлення справи за підсудністю - до
Комсомольського районного суду м.
Херсона;

- кримінальне провадження №0000067
від 29.11.2012 року за фактом ухилення від
сплати податків службовими особами TOB
"Таврійська зернова компанія" () за ознаками злочину,
передбаченого ч. З ст. 212 КК України, яке
31.07.2013 року закрито на підставі п. 2 ч. 1
ст. 284 КПК України.

Статтею 62 Конституції України
обумовлено, що особа вважається
невинуватою у вчиненні злочину і не
може бути піддана кримінальному
покаранню, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях.

Таким чином, сам факт порушення
кримінальної справи відносно
посадових осіб контрагентів позивача
не є підставою для визнання всіх
господарських операцій з такими
контрагентами безтоварними, а договори
нікчемними.

У свою чергу, ч. 4 ст. 70 КАС України
передбачено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає сумнів.

Винність особи у вчиненні злочину може
бути підтверджено обвинувальним
вироком суду, який набув законної сили.
Отже, лише вирок суду у кримінальні
справі, який набув законної сили, та
матеріали кримінальної справи, якими
встановлено діяння, що впливають на
визначення податкових зобов'язань,
можуть бути використані податковим
органом при наданні оцінки
фінансово-господарським операціям
платників податків.

В той же час, на момент розгляду справи
обвинувальні вироки суду, які набули
законної сили у вказаних кримінальних
справах відсутні, а тому сам факт їх
порушення, не може бути підставою для
визначення позивачеві податкових
зобов'язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України,
вирок суду у кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що відсутність відповідних
рішень у кримінальних провадженнях не
дає можливості суду встановити
наявність умислу у посадових осіб
контрагентів щодо вчинення дій з метою
порушення податкового законодавства, в
тому числі при здійсненні
господарських операцій з ПАТ
"Херсонський комбінат хлібопродуктів".

Суд зазначає, що матеріали справи, не
дають підстав для встановлення з боку
позивача порушень податкового
законодавства при декларуванні
податкового кредиту та валових витрат
по операціям з придбання товару у
постачальників, зокрема не встановлено
формування податкового кредиту за
відсутності податкової накладної або
на підставі податкової накладної, яка
складена особою, не зареєстрованою
платником податку на додану вартість, а
також віднесення до валових витрат сум,
які не підтверджені первинними
документами.

Враховуючи, що обґрунтованість та
правомірність судження суб'єкта
владних повноважень про нереальність
господарських операцій між позивачем і
його контрагентами не знайшла свого
підтвердження здобутими по справі
доказами, тому суд приходить до
висновку про необґрунтованість дій ДПІ
по визначенню грошового зобов'язання
по податку на додану вартість та
зменшення від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток та
від'ємного значення з податку на додану
вартість.

Оскільки у податкового органу не було
законних підстав для визначення в
оскаржуваних податкових повідомленнях
- рішеннях зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток
приватних підприємств, а тому не має
підстав і для застосування до позивача
відповідно до ст. 123 Податкового
кодексу України штрафних санкції
згідно оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 16 квітня 2013 року
№, №, №, а тому суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Херсонський
комбінат хлібопродуктів".

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС
України суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що позивач невірно
зазначив позовні вимоги про визнання
нечинним та скасування податкового
повідомлення-рішення, а не про визнання
його протиправним та скасування, як це
передбачено для актів індивідуальної
дії, суд вважає можливим в цій частини
вийти за межі позовних вимог, оскільки
це необхідно для повного захисту прав
та інтересів сторін по справі.

Керуючись ст.ст. 2-14, 71, 159-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
16.04.2013 року № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість всього на загальну
суму 243645,00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 194917,00 грн. та за
штрафними санкціями у сумі 48728,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
16.04.2013 року № про зменшення
розміру від'ємного значення податку на
додану вартість у сумі 287321,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
16.04.2013 року № про зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
сумі 2411187,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Херсонський комбінат
хлібопродуктів" (ідентифікаційний код
00952367) судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 2294,00 грн. (дві тисячі
двісті дев'яносто чотири гривні).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14 лютого 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.3