Справа № 826/19619/13-а
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2014 року м.Київ
№826/19619/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Костенка Д.А., за
участю секретаря судового засідання
Левченко І.В., розглянувши у письмовому
провадженні справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елія Промо" до
Державної податко-вої інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі -
ДПІ) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 15.07.2013 №,

в с т а н о в и в:

Позов обґрунтовано відсутністю
порушень, вказаних в акті перевірки,
результати якої не підтверджені
відповідними доказами і не
відповідають вимогам податкового
законодавст-ва щодо порядку формування
податкового кредиту з ПДВ та наданим до
перевірки документам, які
підтверджують правильність формування
позивачем податкового кредиту з ПДВ по
операціям з ФОП ОСОБА_1, а також
суперечать вимогам ЦК щодо дійсності
правочинів.

Під час розгляду справи представник
позивача підтримав позов з наведених
підстав.

Відповідач явку свого представника до
судового засідання не забезпечив,
водночас подав письмові заперечення та
клопотання про продовження розгляду
справи без його участі у зв'язку з чим і
згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС суд продовжив
розгляд у письмовому провадженні.

В поданих відповідачем письмових
запереченнях він просить відмовити в
позові з підстав непідтвердження
позивачем під час перевірки факту
здійснення транспортування товарів,
придбаних у ФОП ОСОБА_1, а також
зазначаючи про відсутність у ФОП
ОСОБА_1 майна та інших матеріальних
ресурсів, що, на думку відповідача, є
доказом відсутності реального
здійснення господарських операцій
позивача із ФОП ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дій-шов висновку про наявність
підстав для задоволення позову,
виходячи з такого.

Судом встановлено, що на підставі
наказу від 12.06.2013 №54 та згідно з пп. 78.1.1
п. 78.1 ст. 78 ПК відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку позива-ча з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ФОП ОСОБА_1 за період з 01.04.2012 по 30.09.2012,
за результатами якої відповідачем
складено акт від 21.06.2013 №118/22.2-10/33597331 і
винесено податкове
повідомлення-рішення від 15.07.2013 №,
яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ на 132929 грн. (у т.ч.:
основний платіж - 106343 грн., штраф - 26586
грн.).

За результатами розгляду скарг
позивача рішеннями Головного
управління Міндохо-дів у м. Києві від
17.09.2013 №4351/10/26-15-10-04 та Міністерства
доходів і зборів України від 15.10.2013
№13246/6/99-99-10-01-15 оскаржуване податкове
повідомлення-рішення зали-шено без
змін.

Спірне грошове нарахування здійснено
за порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п.
188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1,
п. 200.2 ст. 200 ПК, що, як зазначено в акті,
призвело до заниження ПДВ всього на
суму 106343 грн. (з них: за травень 2012 на 47621
грн., за червень 2012 на 25638 грн., за липень
2012 на 33084 грн.).

Згідно з актом зміст порушення полягає
у тому, що за висновком відповідача
правочин між позивачем і ФОП ОСОБА_1 не
створює реальних правових наслідків,
тому форму-вання податкового кредиту з
ПДВ є неправомірним. Вказані висновки
зроблено відповідачем на підставі акта
Рокитнянської МДПІ Київської області
ДПС від 08.11.2012 №27/1701/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
правильності визначення повноти
нарахування та своєчасності сплати ПДВ
та податку на прибуток фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за період
діяльності з 01.01.2011 по 30.10.2012, в якому
зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 203,
ст. 215, п. 1 с. 216, ст. 228 ЦК правочини,
укладені ФОП ОСОБА_1, не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
передбачених ними, а також порушують
публічний порядок, а тому є нікчемними.

Окрім цього, відповідач посилається
також на лист ГВПМ Білоцерківської
ОДПІ Київської області від 17.01.2013,
згідно якого встановлено, що слідчим
управлінням ДПС у Кмївській області до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань внесено відомості про
вчи-нення кримінального
правопорушення і розпочато
кримінальне провадження №0000012 за
ч. 3 ст. 212 КК. При цьому встановлено, що
гр. ОСОБА_1 первинних та звітних
документів від свого імені не складав
та підписував, не усвідомлюючи їх
змісту, на прохання гр. ОСОБА_2

Спірні правовідносини виникли у сфері
справляння податків і зборів та
стосуються правомірності податкового
повідомлення-рішення.

Під податковим кредитом відповідно до
пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК розуміється сума,
на яку платник ПДВ має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податково-го) періоду, визначена
згідно з розділом V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає зокрема у
разі здій-нення операцій з придбання
товарів та послуг (пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК).

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату това-рів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податко-вою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахо-ваних (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Ко-дексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою
їх подальшого використання в
оподаткову-ваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
п. 201.10 цієї ж статті, є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Законом України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством та на даних якого
ґрунтується, зокрема, податкова
звітність (ч.2 ст.3). Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій визначено первинні документи,
які фіксують факти здійснення
господарських операцій (ч.1 ст.9) та які
повинні містити обов'язкові реквізити
первинних документів, визначені у ч.2
ст.9.

Отже, формування податкового кредиту з
ПДВ обумовлено придбанням платником
товарів, робіт (послуг) з метою їх
використання в межах господарської
діяльності та реалізується за
наявності в платника належно
оформлених підтверджуючих проведення
господарських операцій первинних
документів і податкових накладних.

Як вірно встановлено перевіркою,
позивачем відображено в податковому
обліку з ПДВ результати
фінансово-господарських відносин з ФОП
ОСОБА_1 і задекларовано в складі
податкового кредиту з ПДВ 106343 грн.
нарахованого ПДВ (у т.ч.: у травні 2012 - 57051
грн., у червні 2012 - 16208 грн., у липні 2012 -
33084 грн.).

Перевіркою встановлено, що між
позивачем (Покупець) і ФОП ОСОБА_1
(Про-давець) укладено договір від 01.05.2012
№0305/12, за умовами якого останній
зобов'язується продати та передати у
власність позивача товар (папір для
гофрування та картон для плоских слоїв
гофрокартону).

Перевіркою вірно встановлено, що на
виконання умов вказаного договору
сторонами складено видаткові накладні
на загальну суму 638060,46 грн. (у т.ч.
ПДВ-106343,42 грн.), за якими ФОП ОСОБА_1
здійснено постачання позивачу паперу
для гофрування та кар-тону для плоских
слоїв гофрокартону.

У свою чергу нарахування ПДВ у сумі 106343
грн. підтверджено наданими позивачем
до перевірки і до суду податковими
накладними, виписаними ФОП ОСОБА_1 у
звязку з поставкою товарів на загальну
суму 638060,46 грн., а саме:

- від 07.05.2012 №336 на суму 46516,35 грн. (у т.ч.
ПДВ-7752,73 грн.),

- від 07.05.2012 №337 на суму 48925 грн. (у т.ч.
ПДВ-8154,17 грн.),

- від 18.05.2012 №372 на суму 50257,20 грн. (у т.ч.
ПДВ-8376,20 грн.),

- від 23.05.2012 №390 на суму 45834,66 грн. (у т.ч.
ПДВ-7639,11 грн.),

- від 23.05.2012 №391 на суму 51527 грн. (у т.ч.
ПДВ-8587,83 грн.),

- від 28.05.2012 №911 на суму 41496,60 грн. (у т.ч.
ПДВ-6916,10 грн.),

- від 28.05.2012 №912 на суму 57750,50 грн. (у т.ч.
ПДВ-9625,08 грн.),

всього за травень 2012 на суму 342307,31 грн.
(у т.ч. ПДВ-57051,22 грн.);

- від 21.06.2012 №996 на суму 49828,90 грн. (у т.ч.
ПДВ-8304,82 грн.),

- від 21.06.2012 №997 на суму 47419,25 грн. (у т.ч.
ПДВ-7903,21 грн.),

всього за червень 2012 на суму 97248,15 грн. (у
т.ч. ПЛВ-16208,03 грн.);

- від 06.07.2012 №1039 на суму 52735,65 грн. (у т.ч.
ПДВ-8789,28 грн.),

- від 06.07.2012 №1040 на суму 49246,60 грн. (у т.ч.
ПДВ-8207,76 грн.),

- від 11.07.2012 №1066 на суму 53433,15 грн. (у т.ч.
ПДВ-8905,53 грн.),

- від 11.07.2012 №1067 на суму 43089,60 грн. (у т.ч.
ПДВ-7181,60 грн.),

всього за липень 2012 на суму 198505 грн. (у
т.ч. ПДВ-33084,17 грн.).

Згідно з актом відповідачем не
встановлено порушень в оформленні
наданих до перевірки
фінансово-господарських документів
вимогам чинного законодавства. Також в
акті зазначено, що оплата вартості
поставлених ФОП ОСОБА_1 товарів за
договором від 01.05.2012 №0305/12 здійснена
позивачем у повному обсязі на суму
638060,46 грн. шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1

Як встановлено судом, господарський
договір від 01.05.2012 №0305/12 недійсним
(фіктивним) в судовому порядку не
визнавався, зміст визначених у ньому
господарських зобов'язань не
суперечить вимогам національного
законодавства, а складені на його
вико-нання фінансово-господарські
документи містять необхідні дані, що
підтверджують факти господарських
операцій та дозволяють ідентифікувати
господарські операції, не містять
розбіжностей і відповідають вимогам
ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 201.1 ст. 201 ПК.

Дійсність вказаних первинних
документів підтверджується тим, що ФОП
ОСОБА_1 в установленому порядку було
зареєстрованим платником ПДВ, тому
зобов'язаний був нараховувати ПДВ та
згідно з п. 201.4 ст. 201 ПК вправі був
виписувати податкові накладні, які
згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК є підставою для
формування податкового кредиту.

Водночас в акті перевірки встановлено
відсутність (ненадання до перевірки) у
позивача документів, підтверджуючих
транспортування придбаних у ФОП ОСОБА_1
товарів, що, на думку ДПІ, ставить під
сумнів реальне виконання сторонами
умов договору від 01.05.2012 №0305/12 та
здійснення операцій з поставки
товарів.

Однак на підтвердження перевезення
придбаного у ФОП ОСОБА_1 товару
позивачем до суду надано
товарно-транспортні накладні: від
07.07.2012, від 03.07.2012, від 20.06.2012, від 25.05.2012,
від 17.05.2012, від 03.05.2012, згідно з якими ФОП
ОСОБА_1 самостійно здійснювалось
транспортування товару (паперу гофро
та картону) на адресу позивача. При
цьому вантажовідправником за даними
товарно-транспортними накладними є ТОВ
"Папір-Мал", у якого ФОП ОСОБА_1
попередньо придбавав реалізований
позивачу товар. Доказом цього є надані
позивачем до суду довідка про
відвантаження готової продук-ції від
18.07.2013 №07-454 та видаткові накладні.

Також у справі наявна видаткова
накладна від 23.05.2012 №172, згідно якої ФОП
ОСОБА_1 придбано частину поставленого
позивачем паперу та картону у ПАТ
"Миро-пільська паперова фабрика".

Також судом встановлено та не
заперечувалося відповідачем, що
придбані позивачем товари використані
в межах здійснення господарської
діяльності позивача, до якої, як
вста-новлено в акті перевірки, серед
іншого належать: виробництво
гофрованого картону, паперової та
картонної тари, оптова торгівля
папером, картоном, книгами, журналами
та канцелярським приладдям.

Зокрема, як зазначено у позовній заяві
та встановлено судом, придбаний у ФОП
ОСОБА_1 товар позивачем використано при
виробництві пакувальних виробів, які в
подальшому реалізовано таким
підприємствам, як: МП
"Торгово-промислове підприємство
"Радосінь", ТОВ "Перфект Стайл", ТОВ
"Марамакс", ПАТ "Склоприлад", ТОВ "Юфіпак"
ат ін., доказом чого є надані позивачем
до суду видаткові накладні та
довіреності на отримувачів товару.

В ході розгляду справи відповідач не
спростував належність, допустимість і
достат-ність наданих позивачем
доказів, тому в суду немає достатніх
підстав для їх відхилення.

Заперечення відповідача про
недійсність і нікчемність правочинів
ФОП ОСОБА_1 суд не бере до уваги,
оскільки в порушення п. 83.1 ст. 83 ПК такі
висновки перевірки зроблені
відповідачем без належних і достатніх
матеріалів, які достовірно
підтверджували відповідні юридичні
факти і могли бути підставою
стверджувати про недійсність або
нікчемність правочинів, а також не
відповідають вимогам ст.ст. 204, 215, 216, 228,
234 ЦК і ст.ст. 207, 208 ГК. До того ж
відповідачем не надано конкретних
доказів порушення публічного порядку,
а саме спрямованості правочинів на
заволодіння коштами (майном) держави.
Водночас надходження до ДПІ
транзитного акту перевірки ФОП ОСОБА_1
не є підставою визнання правочинів
недійсними або нікчемними, оскільки
цивільний закон таких підстав не
встановлює.

Суд не бере до уваги посилання
відповідача на транзитний акт
Рокитнянської МДПІ Київської області
ДПС від 08.11.2012 №27/1701/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
правильності визначення повноти
нарахування та своєчасності сплати ПДВ
та податку на прибуток фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за період
діяльності з 01.01.2011 по 30.10.2012, оскільки
він є недопустимим доказом по справі в
частині визначення органом ДПС
правомірності правочинів і оцінки
дійсності господарських зобов'язань
ФОП ОСОБА_1 та визнання їх недійсними і
нікчемними, оскільки за відсутності
відповідних правових і фактичних
підстав та без належного
документального підтвердження
органами ДПС зроблено суб'єктивні
висновки щодо результатів
господарської діяльності платника
податків. При цьому наведені в даному
акті обставини не є достатніми
доказами відсутності
фінансово-господарських відносин між
позивачем і ФОП ОСОБА_1 і не
спростовують правового значення
складених за такими операціями
первинних документів, а тому не є
підставою для неврахування
відповідачем наданих до перевірки
первинних документів.

Крім цього, постановою Київського
окружного адміністративного суду від
25.12.2012 у справі №2а-6258/12/1070 за позовом
ФОП ОСОБА_1 до Рокитнянської МДПІ у
Київській області ДПС, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адмініс-тративного суду від 11.04.2013,
визнано протиправними дії ДПІ щодо
визнання в акті від 08.11.2012 №27/1701/НОМЕР_1
нікчемними укладених ФОП ОСОБА_1
правочинів.

Судження відповідача про відсутність
необхідних умов (відсутності
технічного персо-налу, основних
засобів, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів) для провадження ФОП ОСОБА_1
господарської діяльності є
необґрунтованими і не беруться судом
до уваги, оскільки в даному випадку
вони не підтверджені належними
дока-зами, а ґрунтуються виключно на
припущеннях. Посилання на акт
Рокитнянської МДПІ Київської області
ДПС від 08.11.2012 №27/1701/НОМЕР_1, зважаючи на
спростування викладених у ньому
висновків законним рішенням суду у
справі №2а-6258/12/1070, не є належними
доказами цим фактам.

Суд не бере до уваги посилання
відповідача в акті на лист ГВПМ
Білоцерківської ОДПІ Київської
області від 17.01.2013, в якому зазначено, що
слідчим управлінням ДПС у Київській
області до Єдиного реєстру досудових
розслідувань внесено відомості про
вчинення кримінального правопорушення
та розпочато кримінальне провадження
№0000012 за ч. 3 ст. 212 КК та
встановлено, що гр. ОСОБА_1 первинних та
звітних документів від свого імені не
складав та підписував, не усвідомлюючи
їх змісту, на прохання гр. ОСОБА_2,
оскільки дані посилання не є належними
доказами по справі.

Так, відповідачем не надано до суду
необхідних копій документів на
підтвердження даних обставин, водночас
встановлені в рамках кримінального
провадження №0000012 обставини не є
остаточними за своїм змістом і не
віднесені п. 83.1 ст. 83 ПК до підстав для
висновків під час перевірки та не мають
наперед встановленого й доведеного
характеру, тобто не є юридичними
фактами, позаяк обвинувальний вирок
суду в кримінальній справі відсутній.
Лише факт порушення кримінального
провадження сам по собі не свідчить про
спрямованість правочину на знищення
майна держави чи відсутність
господарських операцій і не спростовує
правове значення складених за цими
операціями первинних документів.

Інших аргументованих заперечень і
доказів відсутності реальності
господарських операцій та
спростування доводів і доказів
позивача відповідач не зазнав і не
надав.

Таким чином, оцінюючи докази по справі,
суд дійшов висновку, що подані
позивачем документи є належними і
допустимими доказами, які відповідно
п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК
є прямим і достатнім підтвердженням
фактів здійснення господарських
операцій з придбання товарів, а також
правильності обчислення і повноти
нарахування податкового кредиту з ПДВ
всього на суму 106343 грн. (з них: за
травень 2012 на 57051 грн., за червень 2012 на
16208 грн., за липень 2012 на 33084 грн.).

Відповідач не надав належної оцінки
поданим до перевірки документам,
натомість допустив відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а
також суб'єктивних при-пущень
перевіряючих, які належним чином
встановлені і доведені не були,
внаслідок чого висновки відповідача
про заниження позивачем ПДВ є
необ'єктивними, нормативно
необґрунтованими і документально не
підтвердженими.

Отже, враховуючи встановлені обставини
і наведені мотиви, суд вважає вірними і
переконливими доводи позивача про
відсутність зазначених в акті порушень
і правомірність декларування
позивачем спірних сум податкового
кредиту з ПДВ, оскільки такі доводи
позивача відповідають приписам ЦК, ПК і
в достатній мірі підтверджені наданими
до суду доказами. Недостатність
доказів і недоведеність відповідачем,
на якого КАС покладає тягар
доказування правомірності прийнятих
рішень, тих обставин, які стали
підставою для їх прийняття, та невірне
застосування відповідачем норм
податкового і цивільного
законодав-ства, вказують на
неправомірність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, що є
підставою для їх скасування і
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 122, 138,
158-163 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

1. Задовольнити адміністративний
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елія Промо".

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві від 15.07.2013 №.

3. Присудити на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Елія
Промо" судовий збір у сумі 458,80 грн. з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду в порядку,
встановленому ст.ст. 185-187 КАС.
Апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання її копії повного
тексту.

Суддя
Д.А.
Костенко