Справа № 817/250/14
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/250/14

12 лютого 2014 року 09год. 25хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом

Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про стягнення
заборгованості,ВСТАНОВИВ :

29.01.2014 року Державна податкова
інспекція у місті Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - ДПІ у м.Рівному)
звернулася в суд з позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП
ОСОБА_1) про стягнення податкової
заборгованості в сумі 7232,53 грн.

Позивач участі представника в
судовому засіданні не забезпечив,
належним чином повідомлявся про дату
та час судового розгляду, в позовній
заяві просив про розгляд справи у
відсутність представника ДПІ .

Відповідач судове засідання не
прибула, належним чином повідомлялася
про дату та час судового розгляду,
подала клопотання про розгляд справи у
її відсутність.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін в судовому засіданні.
Отже, суд вважає за можливе розглянути
справу без участі сторін на підставі
наявних доказів.

Оскільки в матеріалах
адміністративної справи наявні
клопотання всіх осіб, які беруть участь
у справі про розгляд справи за їх
відсутності, у відповідності до вимог
частини четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Дослідженням матеріалів справи судом
встановлено, що відповідач є
зареєстрованою фізичною особою -
підприємцем (а.с.4).

Відповідач має в користуванні земельну
ділянку, що підтверджується договором
з Рівненською міською радою про
надання приватному підприємцю ОСОБА_1
в оренду земельної ділянки загальною
площею 309 м2 та актом приймання-передачі
(а.с.14-17).

Станом на день звернення податкового
органу позовом до суду згідно з даними
обліку позивача за відповідачем
рахувалася заборгованість перед
бюджетом з орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності в розмірі 7232,53 грн., яка
включає в себе:

- заборгованість в сумі 3909,48 грн., що
виникла внаслідок несплати платежів,
нарахованих платником самостійно по
строку сплати: вересень-грудень 2013
року (2,37 грн. - за вересень та три
періоди по 1302,37 грн.), згідно поданої
податкової декларації з плати за землю
№ від 19.02.2013 року (а.с.12-14);

- заборгованість в сумі 1097,85 грн., що
виникла внаслідок несплати
розстроченого податкового боргу по
терміну сплати 18.10.2013 року (в тому числі
основний платіж - 1096,35 грн., пеня - 1,50
грн.), згідно договору про розстрочення
податкового боргу №166 від 19.09.2013 року,
укладеного відповідно до рішення ДПІ у
м.Рівному "Про розстрочення
податкового боргу" №143 від 19.09.2013 року
(а.с.19-20).

- заборгованість в сумі 2195,68 грн., що
виникла внаслідок несплати
розстроченого податкового боргу по
терміну сплати 20.11.2013 року та 20.12.2013 року
(в тому числі основний платіж 2192,69 грн.,
пеня -2,99 грн.), в зв'язку із скасуванням
розстрочення згідно рішення "Про
скасування розстрочення (відстрочення)
податкового боргу" №17 від 31.10.2013 року
(а.с.21)

- заборгованість в сумі 29,52 грн., що
виникла внаслідок нарахування
процентів за користування
розстроченням.

Згідно з пунктом 54.1. статті 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

В силу вимог пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків, не підлягає
оскарженню.

Пунктом 287.3. статті 287 зазначеного
Кодексу встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Статтею 100 Податкового кодексу України
передбачена можливість перенесення
строків сплати платником податків його
грошових зобов'язань або податкового
боргу шляхом винесення керівником
контролюючого органу (його
заступником) рішення про розстрочення,
відстрочення грошових зобов'язань або
податкового боргу. Таке розстрочення
або відстрочення оформляється
договором та надається під проценти,
розмір яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу. Договори про розстрочення
(відстрочення) можуть бути достроково
розірвані, зокрема, у тому випадку, якщо
платник податків порушує умови
погашення розстроченого грошового
зобов'язання чи податкового боргу або
відстроченого грошового зобов'язання
чи податкового боргу.

Згідно з долученими до матеріалів
справи доказами, відповідачу
надавалось розстрочення податкового
боргу з орендної плати за землю, який
виник до 19.09.2013 року.

За даними зворотного боку облікової
картки платника податків - відповідача
у справі за таким видом платежів, як
плата за землю, з 30 вересня 2013 року у неї
виникла недоїмка на рівні 2,37 грн., яка
нарощувалась в наступні три податкові
періоди по 1302,37 грн. за кожен період. 18
жовтня 2013 року збільшилась недоїмка на
загальну суму 1096,35 грн. + пеня - 1,50 грн., в
зв'язку з настанням строку платежу по
розстроченому податковому боргу. 31
жовтня 2013 року збільшилась недоїмка на
загальну суму 2192,69 грн. + пеня -2,99 грн. +
проценти за користуванням
розстроченням - 29,52 грн., в зв'язку із
скасуванням розстрочення (а.с.8-11).

Враховуючи ту обставину, що відповідно
до пункту 32.2 статті 32 Податкового
кодексу України, зміна строку сплати
податку не скасовує діючого і не
створює нового податкового обов'язку,
грошові зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з
орендної плати за землю в загальному
розмірі 7232,53 грн. набули статусу
податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1. статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Однак, відповідно до пункту 59.5. статті 59
Податкового кодексу України, у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що 19
серпня 2013 року позивачем відповідачу
було виставлено податкову вимогу №820-19
на суму 984,30 грн. (а.с.7). Дана вимога того
ж дня була вручена позивачу, що
підтверджується її розпискою на
корінці. Оскільки відповідачем сума
податкового боргу після виставлення
податкової вимоги повністю не
погашалась, підстав для винесення
нової податкової вимоги не виникало.

В силу вимог підпункту 14.1.175. пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), не сплаченого
платником податків у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання є податковим боргом.

Податковий борг відповідача в сумі 7232,53
грн. повністю підтверджено розрахунком
(а.с.5).

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

У відповідності до статті 38
Податкового кодексу України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

За наведених обставин, оцінивши надані
позивачем докази, суд дійшов висновку,
що ФОП ОСОБА_1 свій податковий обов'язок
не виконала, а відтак вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості на загальну суму 7232,53
грн. обґрунтовані, відповідають
обставинам справи та наявним
матеріалам, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Судові витрати по справі згідно
частини четвертої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) податкову
заборгованість по орендній платі за
землю в сумі 7232 (сім тисяч двісті
тридцять дві) гривні 53 копійок, яку
перерахувати в управління Державного
Казначейства в Рівненській області МФО
833017, , орендна плата за землю
з фізичних осіб на р/р 0002 на ім'я
Місцевого бюджету м.Рівне, код платежу
13050500.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Друзенко Н.В.