Справа № 2518/2-а-15413/11
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Грищенко Т.М.,
суддів - Лічевецького І.О., Мацедонської
В.Е., розглянувши в письмовому
провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Ріпкинської
районної державної адміністрації
Чернігівської області про визнання
неправомірними дій та стягнення
невиплачених коштів, за апеляційною
скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Ріпкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області
на постанову Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 05.04.2012
року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій та стягнення
невиплачених коштів відповідно ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 05.04.2012
року позов задоволено частково. Суд
визнав дії відповідача протиправними
та зобов'язав його перерахувати та
виплатити позивачу грошову допомогу у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування та особистого
підсобного господарства, у розмірі 30 %
мінімальної заробітної плати,
відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням виплачених коштів.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та постановити нову, якою в позові
відмовити.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія
Київського апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач має статус громадянина, який
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
(4 категорія), та має право на отримання
коштів в розмірах, що передбачені
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 37 Закону № 796-ХІІ
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - 30 процентів від мінімальної
заробітної плати;

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - 40 процентів від
мінімальної заробітної плати;

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - 50 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Всупереч названій статті Закону № 796-XII
позивачу вказана грошова допомога
виплачувалась частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
постанови КМУ № 836 від 26 липня 1996 року, а
не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати, як того
вимагають положення названого Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни у статтю 37 Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) визнані
неконституційними положення пункту 28
Розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо змін,
унесених до статті 37 Закону № 796-XII.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статті 37 Закону № 796-XII в їх
первинній редакції.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, слід погодитись з
висновком суду попередньої інстанції,
що відповідач, ігноруючи зазначені
норми матеріального права та не
здійснюючи виплату грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у розмірі визначеному
Законом «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
порушив указане право позивача.

Доводи апеляційної скарги Управління
зазначених вище висновків не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що місцевим судом
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права, а
посилання скаржника на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з соціального забезпечення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є
помилковим.

Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів, як на підставу невиконання
своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46
Конституції України.

Отже, доводи апеляційної скарги
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства, через що рішення суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст.8, 195, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рінкинської районної державної
адміністрації Чернігівської області -
залишити без задоволення.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 05.04.2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

суддя

І.О.Лічевецький

суддя

В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.