Справа № 803/931/13а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р. Справа № 8031/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
15.05.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Волинського обласного бюро
медико-соціальної експертизи про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, визнання
нечинним та скасування висновку,-

В С
Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до
Волинської обласної конфліктної
медико-соціальної експертної комісії
про визнання неправомірними дій,
внаслідок яких відмовлено у визнанні
ОСОБА_1 інвалідом з дитинства до 18
років, визнання нечинним та скасування
висновку від 22 березня 2013 року № 10.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Волинська обласна медико-соціальна
експертна комісія у висновку від 22
березня 2013 року №10 відмовила позивачу
у наданні довідки про визнання його
інвалідом з дитинства до 18 років,
оскільки відсутні документи про
перебіг хвороби до 18 років. Позивач
вважає такі дії відповідача
протиправними та просить визнати
нечинним та скасувати висновок від 22
березня 2013 року № 10.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 15.05.2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив позивач - ОСОБА_1, який
покликаючись на неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить оскаржувану постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що 20 квітня 2012 року Камінь-Каширська
міжрайонна МСЕК визнала ОСОБА_1
інвалідом ІІІ групи від загального
захворювання, довічно. Не погодившись з
висновком Камінь-Каширської
міжрайонної МСЕК позивач 17 січня 2013
року подав скаргу до Міністерства
охорони здоров'я України (МОЗ України).

26 лютого 2013 року Волинська обласна МСЕК
визнала ОСОБА_1 інвалідом з дитинства,
про що видано довідку до акта огляду
МСЕК № 0111341. Проте, згідно із висновком
про час настання інвалідності № 10 від 22
березня 2013 року встановлено, що ОСОБА_1
фактично інвалідом до досягнення 18
років не був. Даний висновок оскаржений
позивачем в адміністративному порядку.

Згідно з ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За змістом ст. 3 цього ж Кодексу, справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Термін «суб»єкт владних повноважень»
означає орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, інший
суб»єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі при
виконанні делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб)
відповідно до прийнятих або вчинених
при здійсненні ними владних
управлінських функцій.

З матеріалів справи видно, що предметом
спору у даній справі є дії лікарів
Волинської обласної МСЕК під час
огляду ними позивача та надання
висновку про встановлення
інвалідності.

Відповідно до Положення про
медико-соціальну експертизу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 лютого 1992 року
№ 83, медико-соціальна експертиза
визначає ступінь обмеження
життєдіяльності людини, причину, час
настання, групу інвалідності, сприяє
проведенню ефективних заходів щодо
профілактики інвалідності,
реабілітації інвалідів, пристосування
їх до суспільного життя.

Медико-соціальній експертизі
підлягають особи, які втратили здоров'я
внаслідок захворювання, травм та
уроджених дефектів, що обмежує їх
життєдіяльність, а також особи, які за
чинним законодавством мають право на
соціальну допомогу, компенсацію
втраченого заробітку або звільнення
від виконання відповідних обов'язків
тощо. Медико-соціальна експертиза
виявляє компенсаторно-адаптаційні
можливості особи, реалізація яких
сприятиме функціональній,
психологічній, соціальній, професійній
реабілітації та адаптації інваліда.

Залежно від ступеня втрати здоров'я
інвалідність поділяється на три групи.
Причинами інвалідності є: загальне
захворювання, трудове каліцтво,
професійне захворювання, інвалідність
з дитинства; для військовослужбовців -
поранення, контузія, каліцтво, одержані
при захисті Батьківщини або при
виконанні інших обов'язків військової
служби, чи захворювання, пов'язане з
перебуванням на фронті, або каліцтво,
одержане внаслідок нещасного випадку,
не пов'язаного з виконанням обов'язків
військової служби, чи захворювання, не
пов'язане з перебуванням на фронті, а в
спеціально передбачених
законодавством випадках -
захворювання, одержане при виконанні
обов'язків військової служби.
Законодавством України можуть бути
встановлені й інші причини
інвалідності.

Органом, який здійснює
медико-соціальну експертизу, є
медико-соціальні експертні комісії
(МСЕК), що організуються в самостійні
центри, бюро при управліннях охорони
здоров'я обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

Згідно із вказаним Положенням,
медико-соціальна експертиза повинна
здійснюватись після повного та
всебічного медичного обстеження,
проведення необхідних досліджень,
визначення клініко-функціонального
діагнозу, соціально-психологічного
стану, професійно-трудового прогнозу,
отримання результатів відновного
лікування, соціально-трудової
реабілітації та інших даних, що
підтверджують стійкий або необоротний
характер захворювання.

Відповідальність за якість медичного
обстеження, своєчасність і
обґрунтованість направлення громадян
на медико-соціальну експертизу
покладається на керівника
лікувально-профілактичного закладу.

Медико-соціальні експертні комісії
проводять засідання тільки у повному
складі і колегіально приймають
рішення. Дані експертного огляду і
рішення заносяться до акта огляду та
протоколу засідання медико-соціальної
експертної комісії, які підписуються
головою, членами комісії і
засвідчуються печаткою.

Отже, інвалідність як міра втрати
здоров»я визначається шляхом
експертного обстеження в органах
медико-соціальної експертизи
Міністерства охорони здоровя України.
Медико-соціальна експертиза визначає
ступінь обмеження життєдіяльності
людини, причину, час настання, групу
інвалідності, сприяє проведенню
ефективних заходів щодо профілактики
інвалідності, реабілітації інвалідів,
пристосування їх до суспільного життя.

Слід зазначити, що за своєю сутністю
оскаржене рішення відповідача є
експертним висновком, який зроблено на
підставі застосування спеціальних
знань з метою встановлення певних
обставин або фактів.

Таким чином, порушуючи питання
визнання неправомірними дій посадових
осіб відповідача, позивач має основною
метою вирішення спору приватного
характеру щодо встановлення певного
юридичного факту, який не пов»язаний із
вимогою вирішити публічно-правовий
спір.

Слід також зазначити, що у даному
випадку посадові особи Волинської
обласної МСЕК не виступають у статусі
суб»єктів владних повноважень,
оскільки не виконують владних
управлінських функцій і не наділені
можливістю владно керувати поведінкою
особи, з якою вони перебувають у
спірних правовідносинах.

Тобто між сторонами існує спір про
право, який має приватноправовий
характер, що в свою чергу виключає
розгляд цієї справи в порядку
адміністративного судочинства.

Даний спір не є публічно-правовим і не
підпадає під визначення справи
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа), як зазначено
у п. 1 ч. 1 ст.3 КАС України, а тому
встановлена ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів на
цей спір не поширюється.

Відповідно до вимог пункту 1 частини
першої статті 157 КАС України суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства. Якщо ж провадження за
заявою, яку не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, було помилково порушено,
суд закриває провадження у справі на
підставі пункту 1 частини першої статті
157 КАС України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
заявлені позивачем вимоги не
стосуються захисту його прав, свобод та
інтересів у сфері публічно - правових
відносин, що виключає розгляд справи в
порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись ст.157, ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 4
ч. 1 ст. 198, ст. 203, ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 15.05.2013 року
у справі № 803/931/13-а скасувати,
адміністративне провадження у справі
за позовом ОСОБА_1 до Волинського
обласного бюро медико-соціальної
експертизи про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, визнання нечинним та скасування
висновку - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя:
Р.Б. Хобор

Судді:
Я.С. Попко

Р.П. Сеник