Справа № 569/22587/13-а
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
Рівненський
міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду Укаїни в
м.Рівне про зобов'язання провести
перерахунок та виплату призначеної
пенсії,-

в с т а н о
в и в :

В судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги повністю
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві, просить суд їх
задоволити та визнати неправомірними
дії Управління пенсійного фонду
України у відмові в проведенні ОСОБА_1
перерахунку та виплати призначеної
пенсії за віком, матеріальної допомоги
та індексації заробітної плати;
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м.Рівне провести
перерахунок та виплату призначеної
ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі 84%
заробітної плати з урахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
40% згідно відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12
вересня 1997 року №1013 «Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальне звання» та з урахуванням
матеріальної допомоги на вирішення
соціально побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати за період
з 01 грудня 2004 року по 30 листопада 2009
року відповідно до довідок ДПІ у
Рівному Головного управління мін
доходів у Рівненській області від 18
жовтня 2013 року №6605/10/1716-05-29 та від 18
жовтня 2013 року №6606/10/1716-05-29 починаючи з
01 листопада 2013 року.

В судовому засіданні представник
відповідача Управління пенсійного
фонду України в м.Рівне заявлені
позовні вимоги позивача не визнав та
просить суд відмовити у їх задоволені з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на позов, згідно яких з 23
грудня 2009 року на підставі заяви
позивачу призначено пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Призначення та перерахунок пенсії
державним службовцям проводиться
відповідно до Закону України «Про
державну службу» на підставі поданих
до управління документів. Згідно зі
статтею 37 Закону України «Про державну
службу» пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно зі статтею 33 означеного
Закону, заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі,
премій та інших надбавок.

Надбавка за вислугу років
виплачується державним службовцям
щомісячно у відсотках до посадового
окладу з урахуванням доплати за ранг і
залежно від стажу державної служби,
визначеного згідно з Порядком
обчислення стажу державної служби,
затвердженим постановою КМУ від 03
травня 1994 року №283, у таких розмірах:
понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Порядок та умови визначення розміру
заробітної плати для перерахунку
пенсій державним службовцям визначено
постановою КМУ від 31 травня 2000 року№865
(із змінами) «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії».

Згідно з абзацом 1 пункту 1 постанови
КМУ від 31 травня 200 року №865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» (з наступними змінами) розмір
виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» визначається за
вибором особи, що звернулася за пенсією
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
поспіль перед зверненням за пенсією
або за будь-які 60 календарних місяців
такої роботи поспіль перед зверненням
за пенсією незалежно від наявності
перерв протягом цього періоду на даній
роботі. Середньомісячна сума
зазначених виплат за 24 або 60
календарних місяців визначається
шляхом ділення загальної суми цих
виплат за 24 календарні місяці роботи
поспіль перед зверненням за пенсією чи
за 60 календарних місяців роботи
поспіль відповідно на 24 або на 60.

Суд повинен врахувати, що чинним
законодавством не передбачено
враховувати при обчисленні пенсії суму
винагороди за вислугу років, що
передбачена постановою КМУ від 12
вересня 1997 року №1013.

У посадових осіб податкових органів
більш гнучкий порядок обчислення стажу
роботи для одержання винагороди за
вислугу років але він не має
застосовуватися для визначення пенсії
державного службовця та зокрема,
обчислення стажу державної служби з
відповідним визначенням надбавки за
кількість стажу державної служби.

До стажу роботи, що дає право на
одержання винагороди за вислугу років
працівникам державних податкових
інспекцій включається не тільки час
роботи в органах державної податкової
служби, а й час роботи на підприємствах,
установах, організаціях на посадах
бухгалтерів, економістів, фінансистів,
юристів, інженерів-програмістів,
інженерів-електронників, якщо ці
працівники мали спеціальну освіту,
працювали за фахом та перейшли на
роботу до податкової адміністрації
(інспекції) і зараховані на відповідну
посаду.

Чинним законодавством не
передбачено враховувати при
обчисленні пенсії винагороду за
вислугу років, матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальну допомогу на оздоровлення,
та суми виплат, пов'язаних із
індексацією заробітної плати
працівників, оскільки вони не є
складовими заробітної плати, які
враховуються при обчисленні пенсій
державного службовця.

Згідно ч.6 ст.33 цього ж Закону,
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань.

За приписами частини 7 ст. 33 Закону
України «Про державну службу» умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються КМУ.

Аналізуючи правову конструкцію
вищезазначених законодавчих норм,
можна прийти до висновку, що
законодавець розділив поняття
«надбавки і доплати» та «матеріальна
допомога» у зв'язку з чим, остання не
входить до складу надбавок і доплат, а
відповідно і не входить до складу
заробітної плати державного службовця.

Твердження позивача, що пенсія
державного службовця повинна
обчислюватися з будь-яких отриманих
ним виплат, якщо на них нараховувались
страхові внески спростовується
наступним.

Частиною 2 статті 37 Закону України
«Про державну службу» передбачено, що
пенсія призначається від сум саме
заробітної плати, а не будь-яких виплат.
Оскільки матеріальна допомога до
складу заробітної плати державного
службовця не входить, то обчислення
пенсії позивача х її урахуванням
суперечить положенням частини 2 статті
37 Закону України «Про державну службу».

Посилання в даному випадку на
Інструкцію по статистиці заробітної
плати, затверджену наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року №5 є безпідставним,
оскільки саме Закон України «Про
державну службу» є спеціальним
законом, що регулює суспільні
відносини, які охоплюють діяльність
держави щодо створення правових,
організаційних, економічних та
соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, а також визначає загальні
засади діяльності, а також статус
державних службовців, які працюють в
державних органах та їх апараті.

Посилання позивача на норми статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» а саме визначення виплати
(доходів), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, суми виплат (доходу)
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески, а після
набрання чинності Законом України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Вищезазначений мотив позивачки
спростовується наступним.

Так, ч.1 ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачений порядок
визначення заробітної плати для
обчислення пенсії, а саме для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року. За бажанням пенсіонера та за
умови підтвердження довідки про
заробітну плату первинними
документами період до 1 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж
починаючи з 1 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року незалежно від перерв.

Статтею 9 Закону України №1058-ІУ
визначаються види пенсій, і соціальних
послуг відповідно до норм означеного
закону, а саме: пенсія за віко, пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Отже, підстав для застосування ст.41
вищеозначеного закону немає, оскільки
дані норми регулюють інші види
пенсійних виплат.

Порядок призначення пенсії
державним службовцям регламентується
ст.ст.37, 33 Закону України «Про державну
службу» та постановою КМУ від 31 травня
2000 року №865, а саме: пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Із огляду зазначених норм
законодавства стає зрозуміло, що
механізм обчислення пенсій державних
службовців та пенсійних виплат
відповідно до Закону України №1058-ІУ
суттєво різниться. Окрім того, норми ЗУ
«Про державну службу» є нормами прямої
дії, які також регулюють порядок
призначення та обчислення пенсії
державним службовцям.

Посилання позивача на норми ст.66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» є необґрунтованими, так
як п.16 Прикінцевих положень Закону
України №1058-ІУ передбачає: «Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років».

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органу державної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, у відповідності до ст.2,6,104 КАС
України в порядку адміністративного
судочинства захисту підлягають лише
права, порушення яких уже відбулося, а
не ті, які можуть бути порушені в
майбутньому. Судом здійснюються
провадження в адміністративних
справах відповідно до закону, чинного
на час вчинення окремої процесуальної
дії, розгляду і вирішення справи
(частина 2 ст.5 КАС України). За таких
умов, суд не має законних підстав
встановлювати будь-які зобов'язання на
майбутнє.

На підставі викладеного, представник
відповідача просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Заслухавши учасників судового
процесу, дослідивши матеріали справи
та подані сторонами письмові докази по
справі, суд прийшов до висновку, що
позов є обґрунтованим та підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що в листопада 2013
року позивач по справі ОСОБА_1
звернулася до Управління пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області з заявою про перерахування та
виплату пенсії з врахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
40% матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та індексації заробітної плати за
період з 01 грудня 2004 року по 30 листопада
2009 року, оскільки дані виплати не були
включені при нарахуванні пенсії
позивача.

До заявою позивачем були надані
довідки ДПІ у м.Рівному Головного
управління міндоходів у Рівненській
області (про посадовий оклад, ранг,
винагороду за вислугу років станом на 22
грудня 2009 року) від 18 жовтня 2013 року
№6605/ та від 18 жовтня 2013 року
№6606/10/1716-05-29 (про складові заробітної
плати (надбавки та премії за останні 24
календарні місяці роботи або будь-які 60
календарних місяців роботи підряд
перед зверненням на пенсію), що
подається для призначення пенсії
відповідно до закону України «Про
державну службу») за період з 01 грудня
2008 року по 30 листопада 2009 року, де в
графах інші виплати зазначені суми
матеріальної допомоги, допомоги для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація заробітної плати.

Листом від 19 листопада 2013 року №463/13
Управлінням пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області позивачу
було відмовлено у перерахуванні ви
виплати пенсії з усіма надбавками та
допомога ми, оскільки УПФ в м.Рівне
вважає, що винагорода за вислугу років,
матеріальна допомога на оздоровлення,
допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати не є
складовою заробітної плати і тому вони
не враховуються під час нарахування
пенсії.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№865 «Про деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії» встановлено, що
розмір виплат (крім посадових окладів,
надбавок за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років), що включаються в
заробіток для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» визначається за
вибором того, хто звернувся за пенсією
за останні 24 календарні місяці роботи,
яка дає право на даний вид пенсії,
підряд перед зверненням за пенсією або
за будь-які 60 календарних місяців такої
роботи підряд перед зверненням за
пенсією незалежно від наявності перерв
протягом цього періоду на даній роботі.
Середньомісячна сума зазначених
виплат за 24 або 60 календарних місяців
визначається шляхом ділення загальної
суми цих виплат за 24 календарні місяці
роботи підряд перед зверненням за
пенсією чи за 60 календарних місяців
роботи підряд відповідно на 24 або на 60.

Отже, вищенаведена Постанова КМУ №865,
якою пенсійний фонд України керується
при призначенні пенсії визначає, що в
довідку для призначення пенсії
включаються виплати, які отримував
державний службовець і даними
виплатами є матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати.

Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не містить визначення
заробітної плати, на підставі якої
здійснюється розрахунок пенсії. ІЗ
змісту ст.40 вказаного закону
вбачається, що з середньої заробітної
плати (доходу) повинні бути сплачені
страхові внески.

Стаття 2 Закону України «Про оплату
праці» визначає, що до структури
заробітної плати входить основна
заробітна плата, додаткова заробітна
плата та інші заохочувальні
компенсаційні виплати. До останніх
належать виплати у формі винагороди за
підсумками роботи на рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсації та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які проводяться
понад встановлені зазначеними актами.

Відповідно до п.2.3.3, 2.3. п.2 Інструкції
зі статистики заробітної плати,
розробленої відповідно до Закону
України «Про оплату праці»,
затвердженої наказом Держкомстату
України 13 січня 2004 року №5 до складу
Інших заохочувальних та
компенсаційних виплат належить -
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників.

Листи пенсійного фонду України від 13
липня 2011 року №14399/03-20 та від 8 лютого 2012
року №2929/03-30 також підтверджують
висновок, що матеріальна допомога, що
має системний характер відноситься до
заробітної плати, як інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Згідно з ч.6 ст.95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст.33 Закону України
«Про оплату праці» у період між
переглядом розміру мінімальної
заробітної плати індивідуальна
заробітна плата підлягає індексації
згідно з чинним законодавством.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
становою КМУ від 17 липня 2003 року №1078.

Індексація грошових доходів
населення -встановлений законами та
іншими нормативно-правовими актами
України механізм підвищення грошових
доходів населення, що дає можливість
частково або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарі і
послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів
населення є оплата праці (грошове
забезпечення), як грошовий дохід
громадян, одержаний ними в гривнях на
території України і який не має
разового характеру (частина перша
статті 2 Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», пункт 2
Порядку проведення індексації
грошових доходів населення,
затвердженого постановою КМУ від 17
липня 2003 року №1078).

Структуру заробітної плати
визначено у статті 2 Закону України
«Про оплату праці», якою передбачено
існування основної заробітної плати,
додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - це
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані із виконанням
виробничих завдань і функцій (частина
друга статті 2 Закону України «Про
оплату праці»).

Суми виплат, пов'язані з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7.
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року №5 зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року №114/8713.

Вищезазначена позиція щодо
індексації заробітної плати
підтверджується в листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 травня 2013 року №708/0/4-13 «Про
індексацію заробітної плати».

УПФ в м.Рівне не враховує, що згідно
ст.33 Закону України «Про державну
службу» в заробітну плату державних
службовців входять і інші надбавки.

Відповідно до ст.37 Закону України
«Про державну службу» пенсія державним
службовцям призначається від сум їх
заробітної плати, на які нараховується
збір на обов'язкове пенсійне
страхування.

За змістом норм ст.41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та ст.66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Управління пенсійного фонду України
в м.Рівне безпідставно не бажає
враховувати положення ч.7 ст.33 Закону
України «Про державну службу», де
зазначено, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
КМУ. Саме для посадових осіб податкової
служби, які мають спеціальні звання,
урядом на підставі ч.7 ст.33
вищезазначеного закону, прийнята
Постанова КМУ №1013, якою затверджено не
тільки порядок визначення стажу, який
визначає комісія органу ДПС з питань
встановлення стажу, а не на пенсійні
органи, але і встановлено іншу шкалу
для щомісячної виплати винагороди за
вислугу років у відсотках до
посадового окладу з урахуванням доплат
за спеціальні звання, а саме від 10 до 15
років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25
років - 35%, від 25 і більше років - 40%.

Управління пенсійного фонду України
в .Рівне не враховує, що позивач, як
працівник податкової служби не
отримувала надбавку за вислугу років,
відповідно положень ч.5 ст.33 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки дана надбавка виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг, а позивачу
було присвоєно спеціальне звання
згідно Постанови КМУ від 22 вересня 2004
року №1234 «Про спеціальні звання
посадових осіб органів державної
податкової служби».

Саме для посадових осіб податкової
служби, які мають спеціальні звання,
урядом на підставі ч.7 ст.33 Закону
України «Про державну службу»,
прийнята Постанова №1013, якою
затверджено Порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання.

Ні в даній постанові, ні в іншому
нормативному документі не існує
положення, що для призначення пенсії
необхідно окремо нараховувати
винагороду за вислугу років,
використовуючи алгоритм нарахування
винагороди по Постанові №1013, а
відсоток стажу брати по іншій
постанові.

Для того, щоб надбавку за вислугу
років та винагороду за вислугу років у
розумінні ст.33 Закону України «Про
державну службу» не вважали окремими
складовими заробітної плати, уряд
постановою від 11 червня 2008 року №538
вніс зміни в підпункт 1в) пункту 2
Постанови №268, врегулювавши
правомочність складовою винагороди за
вислугу років в структурі заробітної
плати, зазначивши в постанові надбавки
(винагороди) за вислугу років.

У своїй відповіді УПФ України в
м.Рівне безпідставно вважає, що для
працівників податкової служби при
нарахуванні пенсії повинна
застосовуватися надбавка за вислугу
років, яка виплачується державним
службовцям щомісячно у відсотках, які
залежать від стажу державної служби
визначеного згідно з Порядком
обчислення стажу державної служби,
затвердженого постановою КМУ від 03
травня 1994 року №283 (далі по тексту -
Порядок №283).

Фактично, порядок №283 регламентує
обчислення стажу державної служби, а
порядок, умови та розмір відсотків
виплати щомісячної надбавки за вислугу
років працівникам органів виконавчої
влади та інших державних органів
затверджено Постановою КМУ від 20
грудня 1993 року №1049 «Про надбавки за
вислугу років для працівників органів
виконавчої служи та інших державних
органів» (далі по тексту Постанова
№1049).

При цьому в п.2 цієї Постанови №1049
зазначено, це положення не поширюється
на службових осіб митних органів,
працівників Державної фінансової
інспекції та її територіальних
органів, податкової служби та інших
органів, а також військовослужбовців,
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ, для яких
установлено інші умови і порядок
виплати надбавок за вислугу років.

На винагороду за вислугу років,
матеріальну допомогу на оздоровлення,
матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та
індексацію заробітної плати
проводились нарахування збору на
обов'язкове пенсійне страхування по
ставкам, визначеним для державних
службовців в розмірі 5%.

Постановою правління пенсійного
фонду України від 14 лютого 2011 року №5-1
«Про виконання рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі №2а-4753/09/2670» затверджено форму
довідки про складові заробітної плати
(за останні 24 календарні місяці роботи
або за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», куди на вимогу
суду включено графу інші виплати. Так,
згідно з рішенням суду, матеріальні
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань
повинні включатися під час нарахування
пенсій і для того, щоб по формальним
причинам пенсійні органи не відмовляли
в законних вимогах державним
службовцям, суд зобов'язав внести зміни
в форму довідки.

Постановою правління пенсійного
фонду України від 04 вересня 2013 року №15-1
затверджена нова форма довідки «Про
складові заробітної плати (посадовий
оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи або класний чин
або спеціальні звання, або
дипломатичний ранг, надбавка
(винагорода) за вислугу років, що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу». В нову форму довідки
включена винагорода за вислугу років,
але не дивлячись на це, ЦПФ в м.Рівне не
включає винагороду в обрахунок пенсії
позивача.

Вищевикладені доводи свідчать, що
пенсійний орган безпідставно
відмовляється здійснити позивачу
перерахунок пенсії з включенням
винагороди за вислугу років в розмірі
40%, матеріальних допомог та індексації
заробітної плати. Україна ж є правовою
державою, в якій визнається і діє
принцип верховенства права,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України та повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ (в
редакції, що діяла на час призначення
пенсії позивачу)_ пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. За кожний повний
рік роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на 1%
заробітку, але не більше 90% заробітної
плати.

На день звернення позивача за
призначенням пенсії на підставі ст.37
Закону України №3723-ХІІ Управлінням ПФУ
в м.Рівне з 23 грудня 2009 року була
призначена пенсія державного
службовця у розмірі 84% від сум
заробітної плати, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 37 Закону №3723-ХІІ в редакції
Закону №3668-УІ, що набрав чинності з 01
жовтня 2011 року встановлено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (1058-15), у тому числі стажу
державної служби не менше, як 10 років,
та які на час досягнення зазначеного
віку працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, статтею 37 Закону №3723-ХІІ в
редакції Закону №3668-УІ передбачено
призначення пенсії в розмірі 80% тим
державним службовця, які з 1 жовтня 2011
року досягли відповідного віку та
стажу, і звернулися в органи пенсійного
забезпечення за призначенням пенсії,
але закон не містить положень щодо
зменшення раніше призначеного
відсотка при перерахунку пенсії або у
зв'язку зі зміною законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини
у їх сукупності, а також те, що в
судовому засіданні позивач довела
заявлені нею позовні вимоги, а
представник відповідача їх не
спростував, тому позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст.ст.11,17,18,71,94,128,160,161,162,163,186
КАС України, суд, -

п о с т а
н о в и в:

Визнати неправомірними дії
Управління пенсійного фонду України у
відмові в проведенні ОСОБА_1
перерахунку та виплати призначеної
пенсії за віком, матеріальної допомоги
та індексації заробітної плати.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м.Рівне провести
перерахунок та виплату призначеної
ОСОБА_1 пенсії за віком у розмірі 84%
заробітної плати з урахуванням
винагороди за вислугу років у розмірі
40% згідно відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12
вересня 1997 року №1013 «Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальне звання» та з урахуванням
матеріальної допомоги на вирішення
соціально побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати за період
з 01 грудня 2004 року по 30 листопада 2009
року відповідно до довідок ДПІ у
Рівному Головного управління мін
доходів у Рівненській області від 18
жовтня 2013 року №6605/10/1716-05-29 та від 18
жовтня 2013 року №6606/10/1716-05-29 починаючи з
01 листопада 2013 року.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з
моменту отримання копії постанови до
Житомирського апеляцiйного
адміністративного суду через
Рiвненський мiський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий: