Справа № 2а/1570/3810/2011
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2013 р.Справа № 2а/1570/3810/2011

Категорія: 8.2.8 Головуючий в 1 інстанції:
Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.
Шеметенко Л.П.

за участю секретаря судового засідання
- Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Балтської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 04 грудня 2012 року по справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Балтської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби про визнання дій
протиправними, скасування податкового
повідомлення-рішення -

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2011 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Балтської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Одеської області, який в
подальшому доповнила, та в якому
просила суд:

- визнати протиправними дії щодо
визначення нікчемною угоди № 07/10/3 від 05
січня 2010 року;

- визнати протиправними дії щодо
зменшення податкового кредиту за
грудень 2010 року в сумі 10 616,42 грн.;

- визнати протиправними дії щодо
зменшення валових витрат на суму 53 082,08
грн. за період з 01 жовтня по 31 грудня 2010
року та нарахування податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності за період з 01 жовтня по 31
грудня 2010 року в розмірі 7 962,31 грн.;

- зобов'язання врахувати до
податкового кредиту грудня 2010 року
суму в розмірі 10 616,42 грн. при розрахунку
податків, що підлягають сплаті до
бюджету;

- зобов'язати відповідача
врахувати до складу валових витрат за
період з 01 жовтня по 31 грудня 2010 року
суму в розмірі 53 082,08 грн.

- скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від 13
травня 2011 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності у
сумі 7 962,31 грн.

Ухвалою від 04 грудня 2012 року Одеський
окружний адміністративний суд
задовольнив клопотання представника
позивача, залишив без розгляду позовні
вимоги про визнання протиправними дії
відповідача щодо проведення 21 квітня
2011 року позапланової невиїзної
документальної перевірки з питань
правильності обчислення та
своєчасності сплати до бюджету
податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та податку
на додану вартість при проведення
взаєморозрахунків з ТОВ «Гривер» за
грудень 2010 року; про зобов'язання
відповідача скасувати нарахування
податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 7 962,31
грн. (а.с. 178-179).

Постановою від 04 грудня 2012 року
Одеський окружний адміністративний
суд частково задовольнив
адміністративний позов ФОП ОСОБА_1:

- визнав протиправними дії відповідача,
які полягають в незаконному виключенні
зі складу податкового кредиту з ПДВ
суми 10616, 42 гривень за грудень 2010 року.

- зобов'язав відповідача врахувати по
податкового кредиту за період з 01.12.2010
року по 31.12.2010 року суму 10 616, 42 гривень
при розрахунку податків, що підлягають
сплаті до бюджету.

- скасував податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 13.05.2011 року про нарахування
позивачу податку з доходів фізичних
осіб у сумі 7 962,31 гривень.

Не погоджуючись з постановою суду
Балтська міжрайонна Державна
податкова інспекція Одеської області
Державної податкової служби подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив неповне з'ясування
всіх обставин, які мають значення для
справи, оскільки позивач ні при
проведенні перевірки, ні при розгляді
справи в суді першої інстанції не надав
належні докази факту перевезення
нафтопродуктів, факту їх отримання.

ФОП ОСОБА_1 надала письмові заперечення
на апеляційну скаргу, в яких з
посиланням на дотримання судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржену постанову -
без змін.

Ухвалюючи постанову про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1
зареєстрована 12.01.2007 року Кодимською
районною державною адміністрацією
Одеської області, номер запису 2 000910 (а.с.52).

02.07.2010 року ФОП ОСОБА_1 отримала
свідоцтво НОМЕР_1 про реєстрацію
платника податку на додану вартість
(а.с.51).

На підставі наказу №373 від 06.04.2011 року
«Про проведення невиїзної
документальної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1» та службового
посвідчення серії УОД №034357 головним
державним податковим
ревізор-інспектором відділу
оподаткування фізичних осіб Балтської
МДПІ Вадько Сергієм Гнатовичем, згідно
п.п.78.1.1. п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України, проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
питань відображення у податковому
обліку фінансово-господарських
операцій та взаєморозрахунків з ТОВ
«Гривер» за грудень 2010 року.

За наслідками перевірки складений акт
№13/1701//64 від 21.04.2011 року «Про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
правильності обчислення та
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ «Гривер» за
грудень 2010 року», згідно висновків
якого податковим органом встановлено
порушення:

- ч.1 ст. 203, ч. 2 ст. 215, 228, 662, 655, 656, 902 ЦК
України;

- ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» №13-92 від 26.12.1992 р. із змінами
та доповненнями;

- п.7.1. ст.7 Закону України «Про податок
доходів фізичних осіб» № 889-ІУ від
22.05.2003 р. із змінами та доповненнями, в
результаті чого занижений податок з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 7 962,31
грн.;

- п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. зі
змінами та доповненнями, п. 2 ст. З
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.99 №996-ХІУ зі змінами та
доповненнями, в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення в
січні 2010 в рядку 26 Декларації з ПДВ в
сумі 10 616,42грн. у т.ч. по періодам:
грудень 2010р. в сумі 10 616 грн. 42 коп.

На підставі зазначеного акту перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 13.05.2011
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності на суму 7 962,
31 грн. (а.с.91).

Суд першої інстанції встановив, що
перевірка проведена на підставі
отриманих матеріалів перевірки
Кіровоградської ОДПІ ТОВ «Гривер»
згідно акту №17/2330/36584922 від 17.03.2011 року,
яким виявлено нікчемність угод,
укладених ТОВ «Гривер» з іншими
контрагентами по ланцюгу придбання
товару.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про визнання протиправними дій, які
полягають у незаконному визначенні
договору поставки нафтопродуктів
№07/10/3, укладеного 05.01.2010 року між ТОВ
«Гривер»та ФОП ОСОБА_1 нікчемним;
визнання протиправними дій, які
полягають в незаконному виключенні зі
складу податкового кредиту з ПДВ суми
10616, 42 гривень за грудень 2010 року, суд
першої інстанції встановив, що
постачальником ФОП ОСОБА_1 за період з
01.12.2010 року по 31.12.2010 року було ТОВ
«Гривер».

ФОП ОСОБА_1 включено суми ПДВ за
податковою накладною, отриманою від
ТОВ «Гривер», до складу податкового
кредиту за грудень 2010 року у розмірі 10
616,42 грн., що відображено у декларації з
ПДВ за грудень 2010 року.

Суд першої інстанції встановив, що між
позивачем та ТОВ «Гривер»
(Постачальник) укладений договір
поставки №07/10/3 від 05.01.2010 року, згідно
умов якого TOB «Гривер» (Постачальник)
зобов'язується поставляти покупцеві
(ФОП ОСОБА_1) нафтопродукти, які
іменуються надалі товар, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
товар на умовах цього договору. Товар
поставляється протягом 2010 року
автомобільним транспортом (а.с.49-50).

На виконання умов договору, ФОП ОСОБА_1
отримала податкову накладну №2185 від
25.12.2010 року (а.с.47).

Факт виконання робіт за зазначеним
договором підтверджується наявними в
матеріалах справи та дослідженими
судом первинними документами, а саме:
податковою накладною №2185 від 25.12.2010
року; видатковою накладною № РН-0002206
від, 25.12.2010р., рахунком-фактурою №СФ-0002519
від 25.12.2010 року, сертифікатом
відповідності бензину та
товарно-транспортною накладною
№РН-0002206 від 25.12.2010 року (а.с.38-39, 47-48).

На виконання умов договору позивач
здійснив оплату та перерахував на
банківський рахунок ТОВ «Гривер»
грошові кошти, про що свідчать
банківські виписки (а.с.40-46).

Суд першої інстанції встановив, що
придбані за договором поставки №07/10/3
від 05.01.2010 року нафтопродукти
використовувались у господарській
діяльності позивача. На підтвердження
зазначеного позивачем надано договір
дарування від 30.07.2010 року та витяг
Кодимського районного бюро технічної
інвентаризації про реєстрацію права
власності на нерухоме майно -
бензозаправочну станцію в комплексі
ОСОБА_1, фіскальний звіт за 31.01.2011 року
та накладні на відпуск ФОП ОСОБА_1
бензину.

Беручи до уваги встановлені фактичні
обставини, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позивачем виконано всі
зобов'язання за договором укладеним з
ТОВ «Гривер», а саме: прийнято товар та
сплачено грошові кошти, про що свідчать
належним чином оформлені первинні
документи, які містять всі необхідні
реквізити, передбачені п. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підписані уповноваженими особами,
підписи завірені відповідними
печатками підприємств, тобто
відповідають вимогам п.п.7.2.1-7.2.3 п. 7.2 ст.
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», п. 201.1 та 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України, що
свідчить про реальність господарських
операцій по виконанню зазначених
договорів.

Таким чином, суд першої інстанції
встановив, що податок на додану
вартість в сумі 10 616,42 грн. правомірно
віднесений позивачем до складу
податкового кредиту за грудень 2010 року.

Вирішуючи по суті позовні вимоги про
визнання протиправними дій щодо
незаконного виключення із суми валових
витрат ФОП ОСОБА_1 за період з 01.10.2010
року по 31.12.2010 року суми 53 082, 08 гривень і
незаконного нарахування податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 7
962,31 гривень; зобов'язання врахувати до
складу валових витрат за період з
01.12.2010 року по 31.12.2010 року суму 53 082,08 грн.
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 13.05.2011
року про нарахування податку з доходів
фізичних осіб у сумі 7 962,31 гривень, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
зазначені позовні вимоги підлягають
задоволенню шляхом скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 13.05.2011 року.

Суд першої інстанції встановив, що
підставою прийняття податкового
повідомлення-рішення № від 13.05.2011
року став акт перевірки №13/1701//64
від 21.04.2011 року, яким встановлено, що
віднесення вартості отриманого
позивачем від ТОВ «Гривер» згідно
договору поставки пального в сумі 53 082,08
грн. до складу валових витрат в
декларації про доходи за 4 квартал 2010
року, підлягає коригуванню та
збільшенню до сплати податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності у сумі 7 962,31 грн.

Встановлена судом першої інстанції
наявність у позивача всіх оформлених,
на виконання договору поставки №07/10/3
від 05.01.2010 року, відповідно вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинних документів, свідчить про
здійснення господарської діяльності з
метою реального настання правових
наслідків, та як наслідок свідчить про
правомірність формування валових
витрат у вартості отриманого за
договором пального у сумі 53 082,08 грн. у 4
кварталі 2010 року, внаслідок чого суд
першої інстанції встановив
відсутність правових підстав для
нарахування позивачу податку з доходів
фізичних осіб у сумі 7 962,31 гривень, та
правомірність вимог про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 13.05.2011 року.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення
представника апелянта, позивача
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга може бути
задоволена.

В період з 08 по 14 квітня 2011 року
посадовими особами відповідача
проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
правильності обчислення та
своєчасності сплати до бюджету податку
з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та до
державного бюджету податку на додану
вартість при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ «Гривер» за
грудень 2010 року».

За наслідками перевірки складений акт
№13/1701//64 від 21 квітня 2011 року (а.с.
9-20).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 13
травня 2011 року про позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності в розмірі 7
962, 31 грн. (а.с.91).

Встановлюючи порушення позивачем
вимог податкового законодавства, що
призвело до заниження податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за грудень
2010 року в розмірі 7 962, 31 грн., та до
завищення залишку від'ємного значення
ПДВ в сумі 10 616,42 грн., податковий орган,
як в акті перевірки так і в апеляційній
скарзі посилається на наявність ознак
нікчемності угоди, укладеної між
позивачем та ТОВ «Гривер» - договору
поставки №07/10/3 від 05 січня 2010 року, з
чим погоджується апеляційний суд за
таких обставин.

Позапланова невиїзна документальна
перевірка позивача проведена у
відповідності та на підставі п. 78.1 ст. 78
ПК України, на підставі отриманих
відповідачем від Кіровоградської ОДПІ
матеріалів документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Гривер» за грудень 2010 року - акту
№17/2330/36584922 від 17.03.2011 року, яким, окрім
іншого, виявлено нікчемність угод,
укладених ТОВ «Гривер» з іншими
контрагентами по ланцюгу придбання та
продажу товару, та безпідставність
формування податкового кредиту за
рахунок сум ПДВ, згідно податкових
накладних, виписаних ТОВ «Гривер» на
загальну суму 2 713 766 грн.

Постановою від 24 листопада 2011
року Кіровоградський окружний
адміністративний суд відмовив у
задоволенні адміністративного позову
ТОВ «Гривер» про визнання
протиправними дій податкового органу
щодо проведення перевірки, , визнання
протиправними дій щодо визнання
правочинів такими, що не спрямовані на
реальне настання наслідків, визнання
протиправними дій щодо виключення зі
складу податкового кредиту сум ПДВ в
розмірі 2 674 148 грн., щодо виключення
податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 2
713 766 грн., про зобов'язання податкового
органу врахувати податковий кредит ТОВ
«Гривер» в сумі 2 674 148 грн., та врахувати
податкове зобов'язання з ПДВ в сумі 2 713
766 грн. (а.с. 86-88).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 травня 2012 року (№ ЄДРСР 25183547)
апеляційна скарга ТОВ «Гривер»
залишена без задоволення, а постанова
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року залишена без змін.

Судовими рішеннями, які набрали
законної сили, встановлений факт
неправомірного формування податкових
зобов'язань ТОВ «Гривер» у грудні 2010
року по всім контрагентам, які
формували податковий кредит за рахунок
сум ПДВ, згідно податкових накладних,
виписаних ТОВ «Гривер» у грудні 2010 року
на загальну суму 2 713 766 грн.

Також апеляційний суд вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо підтвердження
матеріалами справи реальності,
платності, товарності угоди, укладеної
між позивачем та ТОВ «Гривер».

Наявність лише податкової накладної,
видаткової накладної, рахунку-фактури,
сертифікату відповідності бензину та
товарно-транспортної накладної, яка не
оформлена належним чином (а.с.38-39, 47-48),
без підтвердження факту отримання
нафтопродуктів не є доказом реальності
та товарності угоди.

Оскаржуючи дії податкового органу та
заперечуючи проти вимог апеляційної
скарги, ФОП ОСОБА_1, як в суді першої
інстанції, так і при апеляційному
перегляді справи не надала доказів
фактичного отримання нафтопродуктів, а
саме Товарної книги кількості руху
нафтопродуктів, Журналу обліку
надходження нафтопродуктів на АЗМ та
змінний звіт АЗС, місячну
накопичувальну відомість, які повинні
бути у позивача та зберігатися у нього,
відповідно до Інструкції про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
Наказом міністерства палива та
енергетики, міністерства економіки
України, Міністерства транспорту та
зв'язку України, Державного комітету з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 20 травня 2008
року № 281/171/578/155.

Також п. 3.4. договору поставки №
07/10/3 від 05 січня 2010 року, укладеного між
позивачем та ТОВ «Гривер» встановлено,
що позивач повинен проводити приймання
товару у відповідності до вище
зазначеної Інструкції про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України (а.с. 49).

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку про правомірність дій
податкового органу при проведення
перевірки, та відповідність висновку
податкового органу про порушення
позивачем ч.1 ст. 203, ч. 2 ст. 215, 228, 662, 655, 656,
902 ЦК України; ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992 р. із
змінами та доповненнями; - п.7.1. ст.7
Закону України «Про податок доходів
фізичних осіб» № 889-ІУ від 22.05.2003 р. із
змінами та доповненнями, в результаті
чого занижений податок з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності в сумі 7 962,31 грн.; - п.п. 7.4.1,
п.п. 7.4.5 п.7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 р. зі
змінами та доповненнями, п. 2 ст. З
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.99 №996-ХІУ зі змінами та
доповненнями, в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення в
січні 2010 року в рядку 26 Декларації з ПДВ
в сумі 10 616,42грн. у т.ч. по періодам:
грудень 2010 року в сумі 10 616 грн. 42 коп.

Також апеляційний суд не
погоджується з доводами суду першої
інстанції щодо відсутності у
податкового органу повноважень щодо
визнання правочинів нікчемними, та
відсутності судового рішення про
визнання недійсним договору поставки
№ 07/10/3 від 05 січня 2010 року, укладеного
між позивачем та ТОВ «Гривер»

Визнання правочину нікчемним у
судовому порядку не вимагається, а
доводи податкового органу щодо
наявності ознак нікчемності правочину
мають бути дослідженні судом при
розгляді справи по суті, з урахуванням
наслідків наявності ознак нікчемності
правочину.

Таким чином, апеляційний суд
встановив, що висновки суду першої
інстанції щодо задоволення частини
позовних вимог, ґрунтуються на
неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи та порушення
норм матеріального права, у зв'язку з
чим, відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, це є підставою для задоволення
апеляційної скарги, скасування
оскарженої постанови та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 70, 71, 72, 195, 196, п. 3 ч.
1 ст. 198, п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 202, сит. 207, ст. ст. 211,
212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Балтської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2012
року скасувати та ухвалити нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в
повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання судового рішення в
повному обсязі.

Повний текст судового рішення
складений 30 січня 2014 року.

Головуючий: суддя
С.Д Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко