Справа № 2а/0470/13418/12
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/65908/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Костенка М.І., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року

у справі №2а/0470/13418/12

за позовом Криворізької південної
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби (надалі -
Криворізька південна МДПІ
Дніпропетровської області ДПС)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБК Промідустрія»
(надалі - ТОВ «ТБК Промідустрія»)

про накладання арешту на кошти, -

встановив:

Позивач звернувся до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому поставлено питання про
накладання арешту на кошти ТОВ «ТБК
Проміндустрія», що знаходяться на
розрахунковому рахунку у банку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2012 року у задоволені позову
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийнято
нове, яким у задоволені позову
відмовлено повністю.

Не погодившись з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду
України, в якій, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняття
нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, на момент розгляду справи
судами попередніх інстанцій ТОВ «ТБК
Промідустрія» мало податковий борг на
суму 816721,87грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
арешт коштів на рахунку платника
податків є різновидом
адміністративного арешту майна, на
нього розповсюджуються загальний
порядок для застосування арешту майна
платника податків, визначений ст.94 ПК
України.

Суд першої інстанції зазначив, що
реалізація права податкового органу на
застосування адміністративного арешту
коштів на рахунках платника податків
може здійснюватися виключно шляхом
безпосереднього звернення до
адміністративного суду з позовом про
накладення арешту на кошти на рахунку
платника податків в день прийняття
відповідного рішення про накладення
арешту на майно платника податку.
Оскільки при розгляді справи не були
надані докази прийняття позивачем
рішення про застосування
адміністративного арешту майна
платника податку в день подачі позову
до суду, суд першої інстанції дійшов
висновку, що порушений порядок
накладення такого виду арешту.

Не погоджуючись із вказаними
висновками та скасовуючи рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
апеляційної інстанції цілком вірно та
обґрунтовано виходила з наступного.

В силу приписів пп.20.1.17 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Питання адміністративного арешту
майна платника податків врегульовані
ст.94 Податкового кодексу України. Так,
п.94.3 вказаної статті передбачає, що
арешт майна полягає у забороні
платнику податків вчиняти щодо свого
майна, яке підлягає арешту, дії
зазначені у п.94.5 цієї статті.

Положення п.94.2 ст.94 Податкового кодексу
України визначають, що арешт майна може
бути застосовано, якщо з'ясовується
одна з таких обставин:

- платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

- фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон;

- платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних постав
для її проведення або від допуску
посадових осіб органу державної
податкової служби;

- відсутні дозволи (ліцензії») на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

- відсутня реєстрація особи як
платника податків в органі державної
податкової служби, якщо така
реєстрація є обов'язковою відповідно
до цього Кодексу, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам;

- платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі; платник податків
не допускає податкового керуючого до
складення акта опису майна, яке
передається в податкову заставу.

Виходячи з вищевикладеного, право
податкового органу звернутися до суду
з позовом щодо накладення арешту на
кошти та інші цінності платника
податків, що знаходяться в банку,
передбачено ст.20 Податкового кодексу
України та обумовлено відсутністю у
платника податків, який має податковий
борг, майна та/або його балансова
вартість менша суми податкового боргу,
та/або таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Стаття 94 Податкового кодексу України
передбачає право податкового органу
застосовувати адміністративний арешт
майна платника податків. При цьому
даною статтею визначено, що арешт може
бути накладено органом державної
податкової служби на будь-яке майно
платника податків, крім майна, на яке не
може бути звернено стягнення
відповідно до закону, та коштів на
рахунку платника податків. Арешт
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду.

Застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду,
тоді як рішення керівника податкового
органу або його заступника в цьому
випадку не приймається.

Вирішуючи питання про обґрунтованість
позову, заявленого в порядку пп.20.1.17
п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України,
судом апеляційної інстанції було вірно
зазначено, що главою 9 Податкового
кодексу України врегульовані питання
щодо погашення податкового боргу
платників податків.

Так, згідно п.87.9 ст.87 Податкового
Кодексу України в разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу або за рішенням суду у
передбачених законом випадках.

Також з метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків
майно платника податків, який має
податковий борг, передається у
податкову заставу відповідно до ст.88 та
ст.89 Податкового кодексу України. При
цьому на податковий орган покладаються
певні обов'язки задля забезпечення
погашення податкового боргу, а саме:
складання акту опису майна,
реєстрування податкової застави у
відповідному державному реєстрі тощо.

Поряд з цим, нормами ст.91 Податкового
кодексу України визначено, що керівник
органу державної податкової служби за
місцем реєстрації платника податків,
що має податковий борг, призначає
такому платнику податків податкового
керуючого. Податковий керуючий повинен
бути посадовою (службовою) особою
органу державної податкової служби.

Судом апеляційної інстанції вірно
встановлено, що єдині дії, які вчинив
податковий орган перед звернення з
даним позовом до суду, є направлення
запитів до відповідних органів, в яких
могло бути зареєстровано рухоме та
нерухоме майно відповідача, а також
прийняття рішення №69 від 31 березня 2011
року про опис майна у податкову
заставу.

Разом з тим, податковим органом не
надано акт опису майна ТОВ «ТБК
Проміндустрія», на який він
посилається в обґрунтування позовних
вимог, що виключає можливість
встановити фактичне його складання.
Так само позивач не надав жодні докази
на підтвердження інших заходів, які
мали бути проведені податковим органом
з метою забезпечення погашення
податкового боргу ТОВ «ТБК
Проміндустрія».

Враховуючи, що арешт коштів є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом, колегія
суддів касаційної інстанції
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
незастосування в повній мірі всіх
заходів податковим органом, які були б
направлені на забезпечення погашення
податкового боргу виникненого у
відповідача.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Криворізької
південної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ М.І. Костенко

___________________ О.В.Муравйов