Справа № 233/7665/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міросєді А.І.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року справа №233/7665/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В., Яковенко М.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області

на ухвалу Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області

від 6 листопада 2013 року

по адміністративній справі №
233/7665/13-а (суддя Міросєді А.І.)

за позовом

ОСОБА_3

до

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області

Відділу державної виконавчої служби
Костянтинівського міськрайонного
управління юстиції

про зміну способу та порядку
виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 червня 2011 року задоволені позовні
вимоги ОСОБА_3 (надалі позивач) до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці Донецької області
(надалі управління, відповідач у
справі), внаслідок чого визнана
неправомірною бездіяльність
управління щодо невиплати ОСОБА_3, як
дитині війни, відповідно до статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
у період з 5 квітня 2011 року по 31 травня
2011 року включно та зобов'язано
управління нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3, як дитині війни,
підвищення до пенсії у розмірі 30
мінімальної пенсії за віком за період з
5 квітня 2011 року, з урахуванням фактично
виплачених сум (арк. справи 10).

Постанова набрала законної сили 16
червня 2011 року, 11 червня 2012 року судом
виданий виконавчий лист № 2-а-7215/2011/0527
на її виконання, за яким відкрите
виконавче провадження ВП № 33113198 (арк.
справи 34, 35).

З акта звірення виконавчих документів
за рішеннями, де боржником виступає
Управління Пенсійного фонду України у
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі станом на 20 лютого 2013 року
вбачається, що позивачеві нараховано
щомісячне підвищення до пенсії на
виконання постанови суду, з 5 квітня 2011
року у сумі 668 грн. 64 коп. (арк. справи
36-38).

Відділ державної виконавчої служби
Костянтинівського міськрайонного
управління юстиції 17 жовтня 2013 року
звернувся з поданням про зміну способу
і порядку виконання рішення суду (арк.
справи 32-33).

Ухвалою суду першої
інстанції від 6 листопада 2013 року
задоволено заяву Відділу державної
виконавчої служби Костянтинівського
міськрайонного управління юстиції,
змінено спосіб і порядок виконання
постанови Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 16 червня 2011 року по справі №
2-а-7215/2011/0527, стягнуто з управління на
користь ОСОБА_3, за рахунок коштів
Державного бюджету України, як дитині
війни, підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період
починаючи з 5 квітня 2011 року з
урахуванням фактично виплачених сум у
розмірі 668 (шістсот шістдесят вісім)
грн. 64 копійок (арк. справи 43).

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу,
доводить відсутність підстав, які
ускладнюють виконання судового
рішення, просить ухвалу суду скасувати
та постановити нову, по суті заявленого
питання шляхом відмови у задоволені
заяви відділу державної виконавчої
служби Костянтинівського
міськрайонного управління юстиції
(арк. справи 46-47).

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає висновок суду першої
інстанції помилковим та заяву такою, що
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Костянтинівський міськрайонний суд
Донецької області постановою від 16
червня 2011 року задовольнив позовні
вимоги ОСОБА_3, у тому числі й стосовно
зобов'язання відповідача нарахувати та
виплатити на користь позивача, як
дитини війни підвищення до пенсії у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком за період з 5 квітня 2011 року, з
урахуванням фактично виплачених сум.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (пункт 2 частини 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 16 червня 2011 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин позивач просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(статті 198, 223 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відтак суд, задовольняючи заяву про
зміну способу виконання рішення, не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанції встановлені повно та
правильно, але неправильно застосовані
норми процесуального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, відповідно до
повноважень, наданих статтею 199 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає за
необхідне судове рішення, ухвалене цим
судом, скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду.

Керуючись статтями 196, 197, 199, 202, 205, 206, 254,
263 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на ухвалу
Костянтинівського міськрайонного суду
Донецької області від 6 листопада 2013
року по справі № 233/7665/13-а
задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 6 листопада 2013 року по справі №
233/7665/13-а скасувати.

У задоволенні заяви Відділу державної
виконавчої служби Костянтинівського
міськрайонного управління юстиції про
зміну способу виконання постанови суду
по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Костянтинівці Донецької
області про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії відмовити.

Ухвала постановлена та підписана 12
лютого 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточної та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Р.Ф.
Ханова

Судді: А.В.
Гайдар

М.М.
Яковенко