Справа № 2а-5430/12/2670
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/31924/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороза В.Ф., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» до Київської міської
ради, за участі третьої особи -
клінічного санаторія «Перемога», про
зобов'язання вчинити дії, провадження
по якій відкрито

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 24 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне
товариство (надалі по тексту - ПАТ)
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Київської міської ради про
зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначило, що
підпунктом 5 пункту 2 рішення Київської
міської ради № 467/524 від 21 грудня 2006 року
клінічному санаторію «Перемога»
надано право постійного користування
земельними ділянками загальною площею
18,98 га, в тому числі ділянкою № 5 площею
0,09 га - для експлуатації та
обслуговування каналізаційно-насосної
станції на вулиці Бударіна,9.

Позивач вважав, що оспорюване рішення
Київської міської ради є незаконним,
суперечить Конституції та
законодавству України, було прийняте
відповідачем з порушенням своїх
повноважень та процедури прийняття
рішень, що, у свою чергу, призвело до
порушення законних прав і інтересів
ПАТ «Акціонерна компанія
«Київводоканал».

Враховуючи зазначені обставини, просив
зобов'язати відповідача припинити
правопорушення у сфері містобудівного,
земельного законодавства та правового
режиму зон санітарної охорони об`єктів
централізованого водопостачання
шляхом скасування пункту 2 рішення
Київської міської ради від 21 грудня 2006
року № 467/524.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 липня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У своїй касаційній скарзі ПАТ
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати прийняті ними судові
рішення, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга відповідача підлягає
залишенню без задоволення з таких
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 21 грудня 2006 року Київською
міською радою прийняте рішення № 467/524
«Про оформлення клінічному санаторію
«Перемога» земельних ділянок для
експлуатації та обслуговування
будівель і споруд санаторію на вулиці
Бударіна, 3, житлових будинків на вулиці
Бударіна,1,5,7, кафе, магазину і складу на
вулиці Бударіна,11 та
каналізаційно-насосної станції на
вулиці Бударіна, 9 у Святошинському
районі міста Києва».

Підпунктом 5 пункту 2 вказаного Рішення,
вирішено оформити клінічному
санаторію «Перемога», право постійного
користування земельними ділянками
загальною площею 18,98 га, у тому числі
ділянкою № 5 площею 0,09 га - для
експлуатації та обслуговування
каналізаційно-насосної станції на
вулиці Бударіна,9 за рахунок частин
земель, виділених відповідно до
рішення виконавчого комітету
Київської міської ради депутатів
трудящих від 17 листопада 1975
року № 1136/12 «Про відведення земельної
ділянки клінічному санаторію
Перемога» під будівництво житла».

Як вбачається з позовної заяви предмет
спору виник у зв'язку з тим, що вказаним
рішенням передано у постійне
користування клінічному санаторію
«Перемога» земельну ділянку по вулиці
Бударіна,9, яка на переконання позивача
знаходиться на праві володіння та
користування ПАТ «Акціонерного
товариства «Київводоканал», що
підтверджується технічним звітом по
встановленню зовнішніх меж
землекористування.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України (в його редакції станом
на момент прийняття оскаржуваного
рішення) право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Також статтею 126 Земельного кодексу
України передбачено, що право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами. Форми державних актів
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Право оренди землі
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

В ході судового розгляду справи судами
попередніх інстанцій встановлено, що
позивачем не надано жодного належного
доказу на підтвердження права
користування земельною ділянкою.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів про
те, що представлений позивачем звіт по
встановленню зовнішніх меж
користування не може бути
правовстановлюючим документом у
розумінні статей 125, 126 Земельного
кодексу України. Також таким
документом не може бути і акт від 14
липня 2006 року приймання-передачі на
баланс ПАТ «Акціонерного товариства
«Київводоканал» у володіння та
користування зовнішніх каналізаційних
мереж.

Стосовно посилань касаційної скарги на
лист клінічного санаторія «Перемога»
від 7 липня 2008 року за № 407, в якому
останній, як користувач спірної
земельної ділянки, не заперечував щодо
надання її у постійне користування ПАТ
«Акціонерного товариства
«Київводоканал», колегія суддів вважає
необхідним відзначити, що він не має
будь-якого доказового значення,
оскільки був підготовлений вже після
винесення Київською міською радою
спірного рішення.

Враховуючи наведені обставини справи
Окружний адміністративний суд міста
Києва цілком правильного і законного
висновку про відсутність підстав для
задоволення заявлених позивачем вимог.

Київський апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
постанову суду першої інстанції,
прийшов до аналогічних висновків і
обґрунтовано залишив її без змін.

Заявлені у касаційній скарзі ПАТ
«Акціонерного товариства
«Київводоканал» доводи та заперечення
висновки судів попередніх інстанцій не
спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 липня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
В.Ф. Мороз

Т.А. Чумаченко