Справа № 702/60/13- а
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/60/13- а
Провадження № 2-а/702/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без
розгляду

07 лютого 2014 року
м. Монастирище

Монастирищенський районний суд
Черкаської області

в складі: головуючої судді:
Мазай Н.В.

при секретарях:
Мусіч Ю.М., Ставській І.М.,
Морозюк І.П.,

Лещенко О.Л.

з участю представників
позивача ОСОБА_2: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача
Аврамівської сільської ради : Дудника
В.П.

третьої особи без самостійних вимог
на предмет спору : ОСОБА_7

позивач, представники третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору відділу Держземаганства в
Монастирищенському районі : не
з"явились

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Монастирище справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Аврамівської сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_7, відділ
Держземагенства у Монастирищенському
районі про оскарження рішення суб"єкта
владних повноважень,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з
позовом до відповідача про оскарження
рішення суб»єкта владних повноважень
посилаючись на те, що 22.11.2012 року вона із
акта про встановлення межі між ОСОБА_2
та ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 дізналась про те, що
при визначенні меж між двома
земельними ділянками виявилось, що
частина її сараю знаходиться на
приватизованій земельній ділянці
ОСОБА_7 Як з»ясувалось ОСОБА_7 на
підставі рішення Аврамівської
сільської ради № 13-2/V від 11.04.2008 року
надано в приватну власність земельну
ділянку. На підставі вказаного рішення
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку. Вважає
таке рішення протиправним з наступних
підстав. Позивачка має у власності
житловий будинок площею 34,2 кв. м. з
надвірними спорудами : верандою - а,
кухнею літньою -Б, сараями В, Е, Г, Ж, З,
уборною 1, криницею - К, воротами з
хвірткою -№1, огорожею - №2, огорожею -
№3, хвіртками № 4,5,6, відмоткою -П, право
на який підтверджується договором
купівлі-продажу від 24.02.1990 року № 313.
Приймаючи оскаржуване рішення
відповідач порушив права позивачки
фактично передавши у приватну
власність ОСОБА_7 частину земельної
ділянки, на якій знаходяться сараї Ж, З,
які є приватною власністю позивачки. До
цього часу межові знаки на місцевості
не визначались, обміри земельної
ділянки під час підготовки технічної
документації проводились без відома та
участі позивачки. Посилається на те. Що
згідно ч. 2 ст. 99 КАС України ( із змінами
та доповненнями, внесеними згідно із
законом України « Про судоустрій та
статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Просить суд
визнати протиправним рішення
Аврамівської сільської ради
Монастирищенького району Черкаської
області № 13-2/V від 11.04.2008 року в частині
надання в приватну власність ОСОБА_7
земельної ділянки площею 0,2005 га, яка
розташована в АДРЕСА_2, для будівництва
та обслуговування житлового будинку, а
також скасувати вказане рішення у
відповідній частині.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 ( діє на
підставі довіреності № 256 від 21.12.2012
року) позов підтримав повністю, просить
його задоволити та пояснив, що як
вказував позивач в позовній заяві, з
акта, складеного представниками
сільської ради вона дізналася, що
ОСОБА_7 проведено приватизацію
сусідньої земельної ділянки. Вважає, що
приватизація проведена з порушенням,
так як відповідно до п.п. а п. 3 ст. 116 ЗК
України, орган місцевого
самоврядування, а саме відповідач, має
право передати в приватну власність
громадянам земельну ділянку, в межах,
яка перебувала в їх користуванні на
момент приватизації. Відповідач
визначив межі земельної ділянки ОСОБА_7
В позивачки знаходиться в користуванні
земельна ділянка, на якій знаходилися
її житловий будинок, господарські
споруди, зокрема сараї Ж та З. Земельна
ділянка знаходиться в користуванні
позивача і ніхто не оспорює цього
землекористування. Під час обмірів,
сільською радою було зроблено
припущення, що незаконно передано в
приватну власність ОСОБА_7 земельну
ділянку, яка раніше була в користуванні
позивачки і на якій знаходяться її
сараї. Доказом є акт сільської ради і
крім того в межах розгляду справи
судовою експертизою було встановлено,
що частина земельної ділянки, яка
передана ОСОБА_7, її межі, захоплюють
господарські будівлі позивачки, сараї
Ж і З, а тому рішення Аврамівської
сільської ради є незаконним і воно
підлягає до скасування.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ( діє на
підставі довіреності № 257 від 21.12.2012
року) позов підтримала повністю,
просить його задоволити та пояснила, що
вони намагалися владнати конфлікт
мирним шляхом, але не вдалося. Позивач
ОСОБА_2 проживає за адресою по АДРЕСА_1.
Будинковолодіння зареєстроване за нею
та належить їй на підставі договору
купівлі-продажу від 1989 року. ОСОБА_7 в
сусідах в позивача з 1985 року. З
матеріалів справи їй стало відомо, що
ОСОБА_7 приватизував свою земельну
ділянку в 2008 році. Земельна ділянка
ОСОБА_2 не приватизована. Сараї Ж і З
були побудовані до того, як позивач
купила будинковолодіння, напевно в
1960-1965 роках, тобто на момент
приватизації ОСОБА_7 своєї земельної
ділянки сараї вже були. Форма та розмір
сараїв, як купили так і є, зазначені в
технічному паспорті. Коли вони
намагалися приватизувати земельну
ділянку ОСОБА_2, з»ясувалося, що частина
їх земельної ділянки приватизована
ОСОБА_7 Відстань між сараями в них 4
метри всього, а приватизовано ОСОБА_7 6,99
м. 22.11.2012 року вона була ініціатором
складення акту від 22.11.2012 року. Вона
запрошувала сільську раду і земельний
відділ. Вона побачила в Державному акті
ОСОБА_7, що приватизована їх земля. Коли
сільська рада провела заміри, це все
виявила. В них межа завжди йшла рівно, а
це вже пішла «зігзагом». Позивач
дізналася про оспорюване рішення в 2011
році, до 2012 року дане рішення позивач
оспорювала, в до 2011 року не оспорювала.
ОСОБА_2 не знала про приватизацію
земельної ділянки ОСОБА_8, межі
погоджувала, але не знала, що вона
підписує. Недієздатною позивач у
встановленому законом порядку не
визнана, але відповідач не пояснив
позивачу, що він приватизовує. Він на
городі показав їй межу. Державний акт
ОСОБА_7 вона побачила тільки в 2011 році.
З 2011 року до 22.11.2012 року, нічого не
змінилося. Їй не було відомо, що
приватизований її сарай і прилегла до
нього земля. Вона не розбирається в
кресленнях, а тому в 2012 році найняла
людину і вона їй пояснила, а зробити це
все в 2011 році, в неї не було коштів.

Представник відповідача Аврамівської
сільської ради Монастирищенського
району Дудник В.П. ( діє на підставі
довіреностей від 05.09.2012 року, від 30.08.2013
року) в судовому засіданні позов визнав
повністю, не заперечував проти його
задоволення та пояснив, що враховуючи
всі докази, вони позов підтримують і
вважають, що з урахуванням всіх
доказів, суд може винести рішення і з у
рахуванням експертизи. До них
звернулася ОСОБА_3, у вересні чи
листопаді місяці 2012 році, з проханням
встановити межу між нею і сусідом
ОСОБА_7 Вона там не проживала, а
проживала її матір. Звернення було
усне. Вона просила вийти на місце,
оскільки вони не могли визначити межу.
Вони визначили дату проведення обмірів
22.11.2012 року. На місце виходили він,
секретар сільської ради ОСОБА_12 та
депутат ОСОБА_9 Під час обмірів були
також присутні ОСОБА_7 і представник
власника будівлі, ОСОБА_3 Вони виїхали
на місце та там попросили ОСОБА_7, так як
в нього земельна ділянка на той момент
була приватизована, для того щоб
перевірити чи співпадають межі
земельної ділянки з державним актом,
надати їм державний акт. Меж на
місцевості визначених не було видно,
між двома власниками. Межа була по
фактичному використанні землі. Твердих
межових знаків не було, межі міряли
рулеткою Він надав їм державний акт і з
його дозволу вони зробили обміри
земельної ділянки його і ОСОБА_2 При
обмірі виявилося, що ті розміри, які
вказані в державному акті не
відповідають фактичним розмірам, а
саме частина земельної ділянки під
сараєм громадянки ОСОБА_2 входить в
земельну ділянку ОСОБА_7 Вони порадили
двом власникам мирно вирішити це
питання, або звернутися до суду. Раніше
він також приймав участь у вирішенні
спору між цими громадянами, в 2010 році чи
в 2011 році. Раніше був спір між ними, так
само за межу, але в частині проїзду.
Спір вирішувався в судовому порядку і
відповідачем була сільська рада. Вони
проводили обміри земельної ділянки
ОСОБА_7 в 2010 році, з приводу спору за
проїзд, але факт того, що частина
земельної ділянки ОСОБА_7 під сараями
ОСОБА_2 тоді не виявили.

Третя особа без самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_7 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, підтримав подані
ним заперечення відповідно до якого
позов ОСОБА_2 про оскарження рішення
суб»єкта владних повноважень, а саме
скасування рішення Аврамівської
сільської ради Монастирищенського
району Черкаської області № 13-2/У від
11.04.2008 року в частині надання в приватну
власність йому земельної ділянки
площею 0,2005 га, яка розташована в
АДРЕСА_2 для обслуговування - не визнає
та вважає його безпідставним через
наступне. Позивачка у позовній заяві
вказує, що їй стало відомо, про те що
частина сараю, який належить їй на
праві власності знаходиться на
приватизованій земельній ділянці, яка
належить йому, при цьому навіть не
зазначає, який розмір земельної
ділянки перебуває в її користуванні і
на підставі рішення якого органу їй
було передано земельну ділянку. Як на
підставу позову посилається на Акт
встановлення межі між земельними
ділянкам ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від 22.11.2012
року. Вважає, що даний акт не має
жодного правового значення, так як
земельна ділянка по АДРЕСА_2 передана
йому у власність, йому видано
державний акт на дану земельну ділянку,
про що було достаменно відомо як
позивачці, так і працівникам
Аврамівської сільської ради, які 22.11.2012
року складали акт про встановлення
межі. За таких обставин вважає, що
працівники Аврамівської сільської
ради не мали права встановлювати
(визначати) межу. Копію Акту
встановлення меж від 22.11.2012 року йому
вручено не було, зі змістом даного акта
він ознайомився лише після отримання
копії позовної заяви з відповідними
додатками. Як видно з акта встановлення
межі від 22.11.2012 року, обмір проводився
за допомогою рулетки та метрівки.
Відсутні відомості про застосування
даних земельно-кадастрової
документації (кадастрові плани, схеми
тощо), тому що такі дані і не були
використані при встановлені межі,
всупереч вимогам ст. 107 ЗК України. Не
зазначено в акті від 22.11.2012 року, що було
взято членами комісії за точку відліку
при проведенні обміру. При підготовці
та виготовленні технічної
документації працівниками
Монастирищенського районного відділу
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» проводився обмір із
застосуванням геодезичних приладів на
підставі відповідних методик
визначення площі. В позовній заяві
вказано, що межові знаки на місцевості
не визначалися, обміри земельної
ділянки під час виготовлення технічної
документації проводилися без відома та
участі позивачки. Дане посилання є
надуманим, таким, що не відповідає
дійсності та спростовується письмовим
доказом, а саме - Актом погодження меж
землекористування від 02.04.2008 року,
відповідно до якого, межі земельної
ділянки, що перебуває в його
користуванні погоджено та згідно з
кресленнями встановлено межові знаки.
Позивачка, ОСОБА_2, 02.04.2008 року особисто
підписала Акт погодження меж суміжних
земельних ділянок, будь-яких
заперечень не заявляла. Межі земельної
ділянки, що належить Позивачці жодним
чином не порушені, вона має
безперешкодний доступ та можливість
обслуговувати господарські споруди,
які належать їй на праві власності.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк з
дня коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав. ОСОБА_2 неодноразово зверталася з
адміністративними позовами до
Монастирищенського районного суду
Черкаської області про визнання
рішення органу місцевого
самоврядування, а саме рішення
Аврамівської сільської ради
Монастирищенського району № 13-2/У від
11.04.2008 року - неправомірним, що
підтверджують відповідні судові
рішення, та в судовому засіданні
пояснив, що всі межі земельної ділянки
ним були погоджені з власником іншої
земельної ділянки. Акт про визначення
межових знаків був складений, про що
свідчить сам акт . Він особисто
розмовляв з ОСОБА_2 про межові знаки і
вона все розуміла з приводу межових
знаків. Сарай ОСОБА_2 не
приватизовувався. Всі ці питання
вирішувалися і ОСОБА_2 все знала і все
підписала, і про межі також. Земельна
ділянка ним приватизована в 2008 році, і
саме 11.04.2008 року він отримав державний
акт. Спір почався ще в 2010 році. Він також
в 2010 році звертався до сільської ради, з
вимогою обстежити земельну ділянку. В
2010 році складено акт, за участі і
Дудника і ОСОБА_9, сільського голови. В
акті зазначено, що земельна ділянка
ОСОБА_7 приватизована і межі не
порушені. В 2011 році знову був спір.
Справи з даного питання розглядалися
Монастирищенським районним судом в 2011
році, в 2012 році та Київським
апеляційним судом. Зокрема в 2012 році
Монастирищенський районний суд
розглядав справу за позовом ОСОБА_2 до
сільської ради та нього про визнання
рішення протиправним та його
скасування. Просить в задоволенні
позову відмовити.

Представники третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
відділу Держземагенства в
Монастирищенському районі в судове
засідання не з"явились. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлялися у
встановленому законом порядку. На
адресу суду надали лист № 293 від 14.11.2013
року, відповідно до якого просять
розглядати справу у відсутності їх
представника.

Заслухавши пояснення
представників позивача, представника
відповідача, третьої особи ОСОБА_7,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач у
справі ОСОБА_2 є власником житлового
будинку з господарськими спорудами,
зокрема і сараями Ж, З, за адресою :
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 24.02.1990
року ( а.с. 5-6), копією технічного
паспорту на житловий будинок садибного
типу по АДРЕСА_1 ( а.с. 7).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, згідно ухвали про залишення
позовної заяви без розгляду
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 26.09.2011 року (
справа № 2-а-1235/11), залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року (
а.с. 207), без змін, встановлено, що згідно
виписки з рішення № 1 виконавчого
комітету Аврамівської сільської Ради
народних депутатів від 18 січня 1985 року
схвалено рішення загальних зборів
колгоспу № 3 від 31.12.1984 року про
виділення ОСОБА_7 земельної ділянки
площею 1500 кв.м. за рахунок земель
колгоспу в с.Аврамівка для будівництва
житлового будинку та господарських
споруд; відповідно до записів у
Погосподарській книзі Аврамівської
сільської ради за 1983-1985 роки по АДРЕСА_2,
рахується за землекористувачем -
ОСОБА_7 0,18 га з 1998 до 2000 року; згідно
ухвали виконкому Аврамівської
сільської ради № 10 від 27.02.1998 року «Про
виділення та зняття земельних ділянок
під городи» виконком ухвалив ОСОБА_7
доділити земельну ділянку в розмірі 0,03
га по АДРЕСА_2, з вільного земельного
фонду в постійне користування. Тобто,
станом на час прийняття рішення
відповідачем про передачу у приватну
власність земельної ділянки та
затвердження технічної документації
ОСОБА_7 за ним рахувалося 0,2005 га по
АДРЕСА_2. Відповідно до Висновку
відділу містобудування, архітектури та
житлово-комунального господарства,
затвердженого 04.04.2008 року, встановлено
лише обмеження щодо ширини АДРЕСА_2 - 10
м, інші обмеження для складання та
реєстрації державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку, що знаходиться в користуванні
гр. ОСОБА_7 - відсутні ( а.с. 208-211).

Відповідно до пункту 1.13
Інструкції про порядок складання,
видачі і зберігання державних актів на
право власності на земельну ділянку,
затвердженої наказом Держкомзему
України від 04 травня 1999 року № 43 (із
змінами) складання Державного акта на
право власності на земельну ділянку, що
була раніше надана у постійне
користування відбувається за
затвердженою технічною документацією.

Розмір земельної ділянки,
зазначений в розробленій технічній
документації, виданому Державному акті
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 033066 від 26.06.2008 року, ОСОБА_7,
становить - 0,2005 га ( а.с. 9, 25-38), тобто той
розмір, який погоджений органом
місцевого самоврядування, а саме
Аврамівською сільською радою
Монастирищенського району в
оспорюваному позивачем рішенні.

Межі земельної ділянки ОСОБА_11,
ним погоджувалися, в тому числі і з
позивачем ОСОБА_2, що підтверджується
актом погодження меж
землекористування ( а.с.34).

Згідно ч. 5 ст. 158 Земельного кодексу
України у разі незгоди власників землі
або землекористувачів з рішенням
органів місцевого самоврядування,
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів спір вирішується
судом.

Згідно оспорюваного рішення,
Аврамівської сільської ради
Монастирищенського району № 13-2/V від 11
квітня 2008 року « Про затвердження
технічної документації по
виготовленню Державного акта на право
власності на земельну ділянку», крім
іншого, затверджено технічну
документацію по виготовленню
Державного акта на право власності на
земельну ділянку та передано в
приватну власність земельну ділянку
площею 0,2005 га, яка знаходиться в с.
Летичівка, АДРЕСА_2 2 для будівництва та
обслуговування житлового будинку гр.
ОСОБА_7 ( а.с. 10).

Однак, відповідно до висновку
експерта № 1-17/01 від 17.01.2014 року за
результатами проведення судової
земельно-технічної експертизи, з
таблицею з фотознімками ( а.с. 240-247),
встановлено, що будівлі сараїв Ж, З, які
є приватною власністю позивача ОСОБА_2
частково розташовані на земельній
ділянці по АДРЕСА_2, наданій ОСОБА_7 в
приватну власність, відповідно до
рішення Аврамівської сільської ради
Монастирищенського району за № 13-2/V від
11.04.2008 року.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним, а тому суд вважає, що
підстави, для задоволення позову
наявні.

Разом з тим, відповідно до ст. 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

В постанові Верховного Суду
України від 16.04.2011р. по справі № 21-29а11
викладено наступну, обов'язкову для
застосування всіма судами України,
правову позицію : «Відповідно до
ст. 99 КАС України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Як "інші закони" не можуть
розумітися положення Глави 19 ЦК
України, оскільки позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу, а
адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах. Виходячи
зі змісту ст. 99 КАС України, інші закони
- це закони, які встановлюють строки
звернення до адміністративного суду з
вимогою вирішити публічно-правовий
спір. Загальний шестимісячний строк
застосовується в усіх випадках, коли
законом не встановлені спеціальні
(інші) строки звернення з
адміністративним позовом.

Земельним Кодексом України та іншими
нормативно-правовими актами, які
регулюють спірні правовідносини, також
не передбаченого строку звернення до
суду із позовами з приводу оскарження
рішень органів місцевого
самоврядування.

За таких умов при визначенні строку
звернення до суду з відповідним
позовом слід керуватися загальними
правилами, передбаченими КАС України.

Згідно з позицією Вищого
адміністративного суду України, суд
першої інстанції повинен
встановлювати обставини у справі
навіть, якщо сторона заявить про
пропущення строку і суд не визнає
поважними причини такого пропущення.
Зокрема, суд має з'ясувати, чи не було
порушено прав, свобод чи інтересів
позивача, і навіть у разі встановлення
такого порушення відмовити у
задоволенні позову у зв'язку з
порушення строку звернення до
адміністративного суду (п. 14 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України "Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 6 березня
2008 року N 2).

Згідно приписів частини 2 статті 5
КАС України, провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк.

Позивачем ставляться позовні вимоги
про скасування рішення, яке
постановлене 11.04.2008 року, тобто, позивач
звернулася до суду з пропуском
встановленого ст. 99 КАС України, строку.

До позовної заяви,
заяву про поновлення строку звернення
із позовом, та доказів поважності його
пропуску, позивачем суду не надано, суд
підстав для його поновлення не вбачає,
третя особа ОСОБА_7 наполягає на
застосуванні наслідків пропуску
строку звернення до суду з позовом.

Суд вважає, що представником
позивача та позивачем недобросовісно у
позовній заяві зазначено дату, з якої
позивач обраховує строк звернення з
позовом до суду, тобто вважає дату коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, саме дату
складення Аврамівською сільською
радою акту від 22.11.2012 року встановлення
межі між гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_7 в
АДРЕСА_1 ( а.с. 8), як підставу для
оскарження рішення Аврамівської
сільської ради Монастирищенського
району за № 13-2/V від 11.04.2008 року,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, шляхом дослідження
в судовому засіданні, що ухвалою про
залишення позовної заяви без розгляду
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 26.09.2011 року (
справа № 2-а-1235/11), залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 року (
а.с. 207), без змін, що із досліджених
матеріалів справи Монастирищенського
районного суду № 2-а-195/11 за позовом
ОСОБА_2 до Аврамівської сільської ради,
ОСОБА_7, третьої особи : відділу
Держкомзему про визнання рішення
органу місцевого самоврядування
неправомірним, судом встановлено, що
позивачем підписано позовну заяву про
оскарження даного рішення 06.09.2010 року
(а.с.22) та подано до суду 17.01.2011 року
(а.с.23). Текст рішення міститься в
матеріалах справи. Позивач мав
можливість як особисто, так і через
представника отримати його копію. Крім
того, з пояснень представника ОСОБА_3,
судом встановлено, що вона як
представник позивача в справі № 2-а-195/11
повідомляла позивача про зміст даного
рішення ( а.с. 211).

Тобто, станом на 26.09.2012 року, у даній
справі вже було встановлено, що позивач
дізналася про наявність рішення, яке є
предметом спору, ще 06.09.2010 року.

Крім цього, суд також враховує, що
представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_4,
від імені та в інтересах позивача,
05.09.2011 року звернувся до
Монастирищенського районного суду
Черкаської області з адміністративним
позовом до Аврамівської сільської
ради, третіх осіб без самостійних вимог
Відділу Держкомзему у
Монастирищенському районі Черкаської
області, ОСОБА_7 про визнання рішення
протиправним, його скасування.
Предметом даної справи було саме
рішення Аврамівської сільської ради
Монастирищенського району Черкаської
області № 13-2/V від 11.04.2008 року ( а.с. 208-211).

Строк звернення до адміністративного
суду - це проміжок часу після
виникнення спору у публічно правових
відносинах, протягом якого особа має
право звернутися до адміністративного
суду із її заявою за вирішенням цього
спору і захистом своїх прав, свобод чи
інтересів.

Встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними,
передбачених КАС України, певних
процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному
процесі сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

При визначенні початку строку
звернення до суду з позовом передусім
до уваги береться момент, коли особа
фактично дізналася про наявність
відповідного порушення. Йдеться не про
те, коли особа з'ясувала для себе, що
певні рішення, дії чи бездіяльність
стосовно неї є порушенням, а про те,
коли вона дізналася про ці рішення, дії
чи бездіяльність.

Шестимісячний строк визнано
законодавцем достатнім для того, щоб
особа, яка вважає, що її права, свободи
чи інтереси було порушено, визначилася,
чи буде вона звертатися до
адміністративного суду із відповідним
позовом.

Суд вважає, що позивач мала реальну
можливість, зокрема в 2010 році, в 2011 році,
в 2012 році, дізнатися про наявність
порушення своїх прав, саме в моменти її
звернення до суду з іншими позовами про
оскарження рішення Аврамівської
сільської ради Монастирищенського
району № 13-2/V від 11.04.2008 року. Тому, суд
вважає, що для відліку строку на
звернення з позовом до суду, необхідно
брати до уваги саме ці моменти, а не 22
листопада 2012 року, дату складання
Аврамівською сільською радою акту
визначення меж ( а.с. 8). Позивач мала
правові підстави для вчасного
звернення до суду з відповідним
позовом у строки, встановлені ст. 99 КАС
України, будь-яких перешкод для
реалізації такого права матеріали
справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що підстави для поновлення строку
звернення з адміністративним позовом
відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України «Про
судоустрій та статус суддів»від 07.07.2010
№2453-VI), адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що відповідно до ч.5
ст.107 КАС України, постановляється
ухвала.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 5, 72, 99, 100, 107, 165, 244-2 КАС
України (із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
«Про судоустрій та статус суддів» від
07.07.2010 №2453-VI ), ст. ст. 116,118, 140-141, 155, 158, ЗК
України, ст. 268 ЦК України, Постановою
Пленуму Вищого адміністративного суду
України "Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 06.03.2008 року
N 2, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Аврамівської
сільської ради Монастирищенського
району Черкаської області, треті особи
без самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_7, відділ Держземагенства у
Монастирищенському районі Черкаської
області про оскарження рішення
суб"єкта владних повноважень залишити
без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може
бути подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Монастирищенський районний суд
протягом 5 днів з дня отримання копії
повного тексту ухвали.

Суддя:
Н.В. Мазай

Повний текст ухвали складено 11.02.2014
року.