Справа № К/9991/50905/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/50905/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про стягнення
недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за касаційною скаргою
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 22 жовтня 2009 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 2 червня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що позивач має статус потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 2, тому відповідно до частини
4 статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
трьох мінімальних заробітних плат.
Проте Сихівський відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
нарахував цю допомогу за 2008 рік в
розмірі, передбаченому постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12
липня 2005 року № 562. Просив визнати
неправомірними дії Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради щодо відмови у
перерахунку щорічної допомоги на
оздоровлення за 2008 рік відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати відповідача
перерахувати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2008 рік відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з того, що її
розмір повинен становити три
мінімальні заробітні плати; стягнути з
відповідача недоотриману суму
щорічної допомоги на оздоровлення за
2008 рік в розмірі 1560 грн.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 22 жовтня 2009 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов'язано Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести ОСОБА_1
нарахування та виплату недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
як особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 2,
за 2008 рік в розмірі трьох мінімальних
заробітних плат з урахуванням
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 2 червня 2011 року апеляційну
скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишено без задоволення,
а постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 22 жовтня 2009 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради,
судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
потерпілого внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 2 (евакуйований із
зони відчуження у 1986 році).

Згідно з положеннями абзацу сьомого
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (у редакції, чинній з 9
липня 2007 року) евакуйованим із зони
відчуження у 1986 році, включаючи дітей,
передбачена виплата щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, зокрема, евакуйованим
із зони відчуження у 1986 році - 75 грн,
який не відповідав розміру,
встановленому законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
оскільки відповідачем допомога на
оздоровлення за 2008 рік у розмірі 75 грн.
була виплачена позивачу після
ухвалення Конституційним Судом
України рішення від 22 травня 2008 року
№10-рп/2008, то щорічна допомога на
оздоровлення повинна бути виплачена,
виходячи з положень статті 48 Закону №
796-ХІІ у розмірі трьох мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 22 жовтня 2009 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 2 червня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.