Справа № 2-а-103/2007
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-103/2007 Головуючий у
1-й інстанції: Коляденко І.В.
Суддя-доповідач: Губська
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області на постанову
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 жовтня 2007 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Святошинському районі м. Києва в якому
просила зобов'язати відповідача
виплатити їй недоплачену допомогу на
оздоровлення за 2003-2007 роки в сумі 6689
гри. 90 коп., як ліквідатору наслідків
аварії на ЧАЕС.

Постановою Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 жовтня 2007 року позов задоволено.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області виплатити ОСОБА_2
недоплачену суму допомоги на
оздоровлення за 2003-2007 роки в розмірі 6689
грн. 90 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 квітня 2013
року апелянту поновлено строк на
апеляційне оскарження постанови суду
та відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Київського ААС від 07
червня 2013 року справу прийнято до свого
провадження.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, постанова суду
- скасуванню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області, є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, інвалідом ІІ групи,
захворювання якої пов'язане з аварією
на Чорнобильській атомній
електростанції, і має право на пільги і
компенсації, встановлені Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Також судом вірно встановлено, що
відповідачем виплачено позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
11.04.03 р. за 2003 рік в розмірі 26,70 грн.;
06.05.2004 за 2004 рік в розмірі 26,70 грн.; 25.01.05
р. за 2005 рік в розмірі 26,70 грн; 30.03.06 р. за
2006 рік в розмірі 120 грн. та 18.02.07 р. 120 грн.
за 2007 рік.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог щодо виплати позивачеві
заборгованості зі щорічної допомоги на
оздоровлення, суд першої інстанції
дійшов висновку про зобов'язання
відповідача здійснити таку виплату у
розмірах, встановлених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Колегія суддів вважає вказаний
висновок суду обґрунтованим та
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені в Законі України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон).

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами ІІ групи, одноразова
компенсація виплачується в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

В силу приписів ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
при визначенні розміру щорічної
допомоги на оздоровлення позивачеві
застосуванню підлягає стаття 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не постанови
Кабінету Міністрів України №836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на які
посилається апелянт та які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав позивача.

Крім того, розмір виплат, передбачених
вищевказаними постановами Кабінету
Міністрів України, не відповідає
визначеному Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розміру,
кратному мінімальній заробітній платі,
яка збільшувалась в різні часи
Законами України «Про встановлення
мінімальної заробітної плати»на
відповідні роки.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого
висновку, що дії відповідача в частині
виплати позивачу грошової допомоги на
оздоровлення відповідно до постанов
Кабінету Міністрів України №836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
неправомірними, оскільки застосуванню
в даному випадку підлягають саме
положення ст. 48 Закону.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржувану
постанову суд першої інстанції не
врахував приписів ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних), в силу яких
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження
в адміністративних справах
здійснюється відповідно до закону,
чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, в даному випадку, на думку
колегії, підлягають застосуванню
положення ст. 100 КАС України в чинній
редакції, згідно яких Адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Враховуючи, що позивач з позовом про
зобов'язання відповідача виплатити їй
недоплачену допомогу на оздоровлення
за 2003-2007 роки в сумі 6689 гри. 90 коп., як
ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС,
звернулася 13.09.2007 року, то позовні
вимоги за період 2003-2005 роки підлягають
залишенню без розгляду.

Крім того, враховуючи, що Пунктом 37
статті 77 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 рік» дію абзаців
другого, третього, четвертого, п'ятого,
шостого та сьомого частини першої,
абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини
четвертої та частини сьомої статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати зупинено, відтак, дії відповідача
щодо незастосування норм Закону, дію
яких було зупинено не можуть бути
визнані неправомірними.

Таким чином, на думку колегії суддів
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню є позовні
вимоги в частині зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області виплатити ОСОБА_2
недоплаченої суми допомоги на
оздоровлення за 2007 рік в розмірі,
встановленому Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що з
урахуванням виплачених сум має
становити 1880 грн.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що
суд першої інстанції вірно встановив
обставини справи, проте не врахував, що
Пунктом 37 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» дію
абзаців другого, третього, четвертого,
п'ятого, шостого та сьомого частини
першої, абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого та сьомого
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати було зупинено, крім того не було
враховано положень ст. 99 КАС України
щодо строку звернення до суду, тобто
прийняв рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального та процесуального,
права, то колегія суддів апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова скасуванню в
частині.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області на постанову
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 жовтня 2007 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Постанову Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 жовтня 2007 року - скасувати в
частині зобов'язання Управління праці
та соціального захисту населення
Переяслав-Хмельницької міської ради
Київської області виплатити ОСОБА_2
недоплаченої суми допомоги на
оздоровлення за 2003-2006 роки.

Позовні вимоги про зобов'язання
відповідача виплатити їй недоплачену
допомогу на оздоровлення за період з 2003
по 2005 роки залишити без розгляду.

В решті постанову
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 16 жовтня 2007 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
І.О. Грибан

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Грибан І.О.