Справа № 2-а-13738/10/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року м.
Київ К/9991/31157/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08 грудня
2010 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 травня 2011
року

у справі № 2-а-13738/10/2070

за позовом Приватного підприємства
«Компанія Фортіс»

до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 травня 2011 року, адміністративний
позов Приватного підприємства
«Компанія Фортіс» (позивач) до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова
(відповідач) задоволено в повному
обсязі. Скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 02
червня 2010 року, № /1
від 29 червня 2010 року, № /2 від 27
липня 2010 року, № /3 від 08
жовтня 2010 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ПП
«Компанія Фортіс» судовий збір у
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2010 року, ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 травня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено планову виїзну перевірку ПП
«Компанія Фортіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 липня 2008 року по 31 грудня
2009 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2008
року по 31 грудня 2009 року, за
результатами якої складено акт №
2697/23-3/35349265 від 21 травня 2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 02 червня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 60 145,50 грн. (40
097,00 грн. - основний платіж, 20 048,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

За результатами
адміністративного оскарження, скарги
позивача залишено без задоволення, а
також прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1 від 29
червня 2010 року, № /2 від 27 липня 2010
року, № /3 від 08 жовтня 2010
року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпунктів 7.2.1, 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним включенням до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість в розмірі 15 000,00 грн. на
підставі податкової накладної № 229/г
від 07 серпня 2009 року, виписаної на його
адресу Товариством з обмеженою
відповідальністю «Наша Україна», та
суми податку на додану вартість в
розмірі 25 966,74 грн. на підставі
податкової накладної №
000011/001 від 27 серпня 2009 року, виписаної на
його адресу Товариством з обмеженою
відповідальністю «Морефрост 2004», які
оформлено неналежним чином.

Зокрема, контролюючий орган вказував
про те, що податкова накладна, виписана
ТОВ «Наша Україна», не містить ціни та
одиниці виміру, а податкова накладна,
виписана ТОВ «Морефрост 2004», - назви
отримувача.

Задовольняючи адміністративний позов
в повному обсязі, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону №
168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті
7 Закону № 168/97-ВР податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у
двох примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з підпунктом 7.2.6
цього пункту).

Поряд з цим при оцінці
відповідності заповнення податкових
накладних вимогам чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства необхідно враховувати,
що окремі недоліки в їх заповненні не
тягнуть за собою втрату податковими
накладними статусу належних
податкових документів, якими вони є в
силу підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7
Закону № 168/97-ВР.

Податкові накладні є належними та
підтверджують право покупця на
податковий кредит і в тому разі, якщо
вони заповнені з окремими недоліками,
що зумовлені, зокрема, результатом
описок чи механічних помилок, проте при
цьому дають змогу ідентифікувати
продавців, містять достатні дані про
зміст господарських операцій,
підтверджують фактичність здійснення
таких операцій та інші обставини, що
підлягають відображенню в податковому
обліку.

Відтак відсутність ціни та
одиниці виміру, а також назви
отримувача, не призводить до
неможливості ідентифікації факту та
змісту господарських операцій, за
умови належного заповнення, як у
розглядуваній ситуації, інших
реквізитів податкових накладних та,
відповідно, не тягне втрати ними
статусу належних податкових
документів.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 травня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Цвіркун Ю.І.