Справа № 872/6572/13
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2013 р. справа № 310/1653/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної Л.П. Шлай
А.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_1

на постанову Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 14 березня 2013 року у справі
№ 310/1653/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Бердянської міської
ради Запорізької області

про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
протиправними дії відповідача в
частині недоплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення; стягнути з
відповідача на користь позивача 4498 грн.
в якості компенсації недоплаченої
всупереч ч.4 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічної
допомоги на оздоровлення за 2012 рік;
зобов'язати відповідача забезпечити
виконання ч.4 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у вказаній
частині та у майбутньому. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 05.12.1994р. він був звільнений
з органів Служби безпеки України на
пенсію, маючи статус інваліда війни 3
групи, отриманий у відповідності до п.2
ч.2 ст.7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, визначеного згідно п.1 ч.І
ст.14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Позивач вважає, що згідно
ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» йому, як інваліду 3 групи,
що постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС
та віднесеному до категорії 1, повинна
виплачуватись щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат, встановлених на дату
виплати. На час звернення до суду йому
була виплачена вказана допомога в
розмірі 90 грн., в той час, як мінімальна
заробітна плата складала 1147 грн., тому
вказана допомога повинна бути
виплачена в розмірі 1147 х 4 = 4588 грн.,
тобто розмір недоплаченої допомоги
склав 4498 грн. має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесена до
категорії « 2» осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
тому їй повинна виплачуватись щорічна
допомога на оздоровлення в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат, але
всупереч вказаним нормам відповідач не
нарахував та не виплатив позивачу
вищезазначену надбавку до пенсії.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Позивач оскаржує судове рішення в
апеляційному порядку, просить
скасувати вищезазначену постанову,
задовольнивши позовні вимоги в повному
обсязі. Даний апелянт вважає, що суд
невірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(а.с.4) та є особою, на яку поширюється
дія статті 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1

Проте, аналіз норм права на які
посилається суд першої інстанції при
вирішенні справи показав наступне.

Згідно ст. 48 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-ХІІ одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам І групи 60
мінімальних заробітних плат; інвалідам
II групи - 45 мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат. У разі встановлення
інвалідності вищої групи інвалідам
виплачується різниця у компенсаціях.
Одноразова компенсація виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення, виплата здійснюється з
мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника,
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Постановою КМУ №936 від 20.09.2005р. був
затвердження Порядок використання
коштів державного бюджету для
використання програм, пов'язаних
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, а постановою КМУ №562 від
12.07.2005р.установлені відповідні розміри
щорічної допомоги на оздоровлення.

Матеріали справи свідчать, що
позивачеві сплачено щорічну грошову
допомогу згідно постанови КМУ №562 від
12.07.05р у розмірі 90 грн..

За приписами статей 62, 67 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждалі внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначено, що підвищення
конкретних розмірів всіх доплат,
пенсій і компенсацій, визначення
порядку застосування зазначеного
закону провадиться Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання всіма
органами влади та органами місцевого
самоврядування, і який має щорічно у
проекті Державного бюджет України
передбачати цільові кошти, необхідні
для виплати щорічної грошової допомоги
на оздоровлення учасникам ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.ст. 22, 23 Бюджетного кодексу
України місцеві органи соціального
захисту не мають власних коштів, а є
лише розпорядниками бюджетних коштів
нижчого рівня. Кошти бюджету, які
одержують фізичні особи, надаються їм
тільки через розпорядника коштів
вищого рівня. Будь-які платежі з
бюджету можна здійснювати лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення (ч. 1 ст. 23 Бюджетного
кодексу України).

У відповідності із ст.63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждалі внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Так, відповідно до п. 2 Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою КМУ від 20.09.2005
р. № 936 (далі - Порядок) управління є
розпорядником бюджетних коштів
нижчого рівня. Тобто, відповідно до п.п.
1, 2 Порядку використання коштів
головним розпорядником зазначених
вище бюджетних коштів є Міністерство
праці та соціальної політики України,
розпорядниками бюджетних коштів
нижчого рівня є Головне управління
праці та соціального захисту населення
обласної державної адміністрації, а
потім тільки, районні управління праці
та соціального захисту населення.

Відповідно до підпункту 4 п. 4 Порядку
управлінню надані повноваження по
виплаті одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відповідно до статті 48
Закону, постанови Кабінету Міністрів
України від 26.07.1996 р. № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того, відповідно до ст. 117
Конституції України, Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Отже, управління виплатило позивачу
компенсацію у розмірах визначених
постановами Кабінету Міністрів
України «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996
р. № 836 та «Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 20.09.2005
р. № 936, в межах повноважень.

За наявності колізій між нормами
законів, що мають однакову юридичну
силу, застосуванню підлягає той із них,
який прийнято пізніше. Крім того,
рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 дане
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції,
на основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Отже, Управління здійснює лише виплату
компенсації позивачу відповідно до
розрахованого Кабінетом Міністрів
України розміру.

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції, що Управління
виконує функції виплати компенсації, а
не встановлює розміри цих виплат.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Доводи апелянта
не спростовуються матеріалами справи.
Підстав для виходу за межі апеляційних
вимог не вбачається. Апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, постанову
суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.197, ст. п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.
200, ст.ст. 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 березня
2013 року у справі № 310/1653/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 14 березня
2013 року у справі № 310/1653/13-а залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 КАС України та
може бути оскаржена згідно зі ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.В. Шлай