Справа № 1570/6617/2012
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2012-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/6617/2012
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 року

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Іванова Е.А.

ceкpeтap
Чиженко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
адміністративну справу за позовом
фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Одеської
області ДПС про визнання протиправним
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа -підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ДПІ у
Київському районі м. Одеси, в якому
позивач просив скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м. Одеси Одеської області ДПС №
від 09.08.2012 року, № від 09.08.201
року, № від 09.08.2012 року та №
від 09.08.2012 року.

Ухвалою суду від 14.11.2012 року позовні
вимоги фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до ДПІ у Київському районі м.
Одеси про скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 09.08.2012 року роз'єднані у самостійне
провадження.

Ухвалою суду від 27.11.2012 року позовні
вимоги ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Київському
районі м. Одеси Одеської області ДПС в
частині вимог про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
09.08.2012 року № залишені без
розгляду.

Позовні вимоги про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 09.08.2012 року мотивовані тим, що
вказане податкове
повідомлення-рішення прийняте на
підставі акту ДПІ у Київському районі
м. Одеси від 25.06.2012 року № 779/17-01//43,
яким встановлено, що позивачем
занижена сума податку на додану
вартість у розмірі 29480 грн. на підставі
того, що угода, укладена позивачем та ПП
«Ардея-Тех»містить ознаки нікчемності.
Проте позивач не погоджується із
вказаними висновками ДПІ у Київському
районі м. Одеси та зазначає, що угоди,
укладені ним та ПП «Ардея-Тех»на
поставку товару не мають протиправного
характеру та направлені на реальне
настання правових наслідків, оскільки
на виконання умов договору ПП
«Ардея-Тех»передано ФОП ОСОБА_1 у
власність товар (овочі та фрукти),
видано податкові накладні, видаткові
накладні на вказаний товар на загальну
суму 176879,47 грн. з яких ПДВ -29479,83 грн., а
ФОП ОСОБА_1 прийнято вказаний товар та
оплачено його вартість на рахунок ПП
«Ардея-Тех», що підтверджується
випискою з банківського рахунку
позивача. Зазначені податкові накладні
внесені позивачем до реєстру отриманих
та виданих податкових накладних та
включено до складу податкового кредиту
за березень-червень 2011 року. За таких
обставин позивач просить його позов
задовольнити та скасувати податкове
повідомлення-рішення.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні, позов, поданий ФОП ОСОБА_1
підтримала, просила його задовольнити
з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Караханян А.М.
в судовому засіданні позов не визнав,
просив відмовити в його задоволенні та
надав на адресу суду заперечення в яких
повідомив, що угоди позивача з ПП
«Ардея-Тех»містять ознаки нікчемності,
тому податковий кредит на підставі
таких угод сформований безпідставно.

Заслухавши думки представника
позивача та представника відповідача,
вивчивши обставини справи та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків.

ДПІ у Київському районі м. Одеси була
проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2011 року по
31.12.2011 року.

За результатами вказаної перевірки ДПІ
у Київському районі м. Одеси складений
акт від 25.06.2012 року № 779/17-01//43, яким
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 занижено ПДВ
на суму 29480 грн. за період березень 2011
року - червень 2011 року (а.с.10-35).

На підставі вказаного акту було
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2012 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 29480 грн.
та застосовано штрафну санкцію у
розмірі 1 грн. (а.с.40).

Згідно податкових декларацій ФОП
ОСОБА_1 з податку на додану вартість за
березень-червень 2011 року та додатків №
5 до них -розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів, встановлено, що
одним з контрагентів позивача в цей
період було ПП «Ардея-Тех»та позивач
включив до складу податкового кредиту
у березні-червні 2011 року суму
податкового кредиту у розмірі 29480 грн.
на підставі податкових накладних,
виписаних ПП «Ардея-Тех».

Відповідно до ч 1. ст.. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність»підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1
(покупець) та ПП «Ардея-Тех»(продавець)
укладений договір поставки № 010311 від
01.03.2011 року, відповідно до якого
продавець на протязі дії вказаного
договору зобов'язується передати
покупцю товар, асортимент, кількість та
ціни якого визначені у специфікаціях
(а.с.36-37).

На підставі вказаного договору ПП
«Ардея-Тех»були видані видаткові
накладні від 30.06.2011 року № РН-71, від
31.05.2011 року № РН-378, від 30.04.2011 року №
РН-295 та від 31.03.2011 року № РН-401, з яких
вбачається, що ПП «Аредя-Тех»постачало
позивачу овочі та фрукти (а.с.42-49).

Також ПП «Ардея-Тех»були виписані
позивачу податкові накладні від 20.06.2011
року № 71 на загальну суму 54841,84 грн. в
тому числі ПДВ 9140,31 грн., від 31.05.2011 року
№ 378 на загальну суму 41381,98 грн. в тому
числі ПДВ - 6897 грн., від 30.04.2011 року № 295
на загальну суму 38415,12 грн. в тому числі
ПДВ 6402,52 грн., від 31.03.2011 року № 401 на
загальну суму 42240,53 грн. в тому числі ПДВ
-7040,09 грн. (а.с.50-59).

Вказані податкові накладні були
включені до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за
березень-червень 2011 року (а.с.135-145) та
включені до складу податкового кредиту
у вказаному періоді.

Судом встановлено, що поставлений
товар був оплачений ФОП ОСОБА_1, про що
свідчать банківські виписки (а.с.58-71).

В акті перевірки від 25.06.2012 року №
779/17-01//43 перевіряючі зазначають,
що правочини, здійснені між ФОП ОСОБА_1
та ПП «Ардея-Тех»не спричиняють
реального настання правових наслідків,
а отже є нікчемними та в обґрунтування
своїх тверджень посилаються на акт
Алчевської ОДПІ № 1813/236-37156768 від 14.11.2011
року про результати невиїзної
документальної перевірки ПП
«Ардея-Тех»за квітень-вересень 2011 року
та акт Алчевської ОДПІ № 987/236-37156768 від
03.11.2011 року про неможливість проведення
зустрічної звірки, так як не
встановлено місцезнаходження ПП
«Аредя-Тех».

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України,
постанови або ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Судом встановлено, що постановою
Луганського окружного
адміністративного суду від 10.02.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27.04.2012 року частково задоволений
позов ПП «Ардея-Тех»до Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Луганській області про
визнання дій протиправними та визнано
протиправними дії Алчевської ОДПІ
Луганської області щодо проведення
перевірки та складання акту від 14.11.2011
року № 1813/236-37156768 «Про результати
проведення документальної невиїзної
перевірки ПП «Ардея-Тех»з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період з 01.04.2011 року по
30.09.2011 року (а.с.89-102).

Отже складання акту Алчевської ОДПІ
Луганської області від 14.11.2011 року №
1813/236-37156768, на який посилається ДПІ у
Київському районі м. Одеси в якості
обґрунтування недійсності правочинів
між ФОП ОСОБА_1 та ПП «Ардея-Тех»визнано
протиправним в судовому порядку ще 27
квітня 2012 року, тобто до проведення
перевірки, проте під час проведення
перевірки та складанні акту, ДПІ у
Київському районі м. Одеси посилається
на акт перевірки, складання якого
визнано неправомірним.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 71 КАС України
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Крім того, ДПІ у Київському районі м.
Одеси Одеської області ДПС,
посилаючись на акт перевірки
Алчевської ОДПІ Луганської області від
03.03.2011 року № 987/236-37156768 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки, так як не встановлено
місцезнаходження ПП «Ардея-Тех», не
надало його на адресу суду, тоді, як
ухвалою суду від 02.11.2012 року суд
зобов'язав ДПІ у Київському районі м.
Одеси надати його, однак вказаний акт
на адресу суду не надходив.

Вищевказані акти є єдиною підставою
для висновку відповідача про
нікчемність спірних правочинів.

Суд не погоджується з твердженнями ДПІ
у Приморському районі м. Одеси з
наступних підстав.

Статтею 3 Господарського кодексу
України визначено поняття
господарської діяльності, відповідно
до якої під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

У відповідності до ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюванний
правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочини, якщо його
недійсність установлено законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання судом такого правочину
недійсним не вимагається. Нікчемний
правочин є недійсним на підставі
закону, а тому також не створює інших
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Згідно зі ст. 228 ЦК України, правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

В даному випадку, виходячи з
вищевикладених фактів та доказів, що їх
підтверджують, суд встановив, що
позивачем укладався письмовий договір
поставки з ПП «Ардея-Тех», вартість
придбаного товару за договором
сплачена позивачем, про що свідчать
банківські виписки, виконання договору
підтверджується видатковими та
податковими накладними та останні
включені до реєстру отриманих
податкових накладних за
березень-червень 2011 року.

З огляду на викладене суд робить
висновок, що позивач -ФОП ОСОБА_1 та його
контрагент -ПП «Ардея-Тех», укладаючи
договір поставки діяли виключно для
досягнення економічних результатів та
з метою отримання прибутків у
відповідності до ст. 3 ГК України.

За таких обставин, угода, вчинена
позивачем та його контрагентом,
відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, не
порушує публічний порядок, вона не
спрямована на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, територіальної громади,
недійсність такої угоди прямо законом
не встановлена, а тому договір
поставки, укладений позивачем та його
контрагентом - ПП «Ардея-Тех»є чинним.

При кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК
має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Тобто, факт порушення публічного
порядку повинен бути доведеним певними
засобами доказування.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є вірним, виходячи з загальних засад
судочинства.

Проте, кримінальна справа відносно
керівника та засновника ПП
«Ардея-Тех»за ознаками фіктивного
підприємництва не порушувалася та
вирок не приймався, зокрема доказів
цього суду не надано.

Отже, підстав вважати платника
вчинившим никчемний правочин не має,
оскільки на момент укладення угоди
його контрагент був зареєстрований як
платник ПДВ у встановленому законом
порядку, про що свідчить Свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, а отже факт порушення
контрагентами може мати податкові
наслідки для платника, лише якщо
податкова служба доведе, що платник
діяв без достатньої обачливості і
обережності, та йому мало бути відомо
про порушення контрагентів, або його
діяльність спрямована на отримання
податкової вигоди при операціях
переважно з контрагентами, які не
виконують своїх податкових
зобов'язань.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
зазначає, що наведені в акті перевірки
припущення щодо порушення є лише
підставою, при наявності достатніх
доказів, для звернення до суду у
встановленому законодавством порядку
з вимогою про визнання правочинів
недійсними.

Отже, за таких обставин не має підстав
стверджувати про те, що угода, укладена
позивачем з ПП «Ардея-Тех» містить
ознаки нікчемності.

Що стосується заниження позивачем
податку на додану вартість у
березні-червні 2011 року на суму 29480 грн.,
то слід зазначити наступне.

Як зазначає податковий орган в акті
перевірки від 25.06.2012 року заниження
позивачем податку на додану вартість у
березні-червні 2011 року на суму 29480 грн.
відбулося внаслідок завищення
податкового кредиту у цей період,
шляхом включення до складу податкового
кредиту сум ПДВ по податкових
накладних виданих ПП «Ардея-Тех»у
березні-червні 2011 року.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
(будівництвом, спорудженням) основних
фондів (основних засобів, у тому числі
інших необоротних матеріальних
активів та незавершених капітальних
інвестицій у необоротні капітальні
активи).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше,
зокрема, дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.4 ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Підстави недійсності податкової
накладної передбачені Порядком
заповнення податкової накладної,
затвердженим Наказом Державної
податкової адміністрації України
21.12.2010 N 969.

Згідно п. 5 Порядку податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою, ніж зазначена
у пункті 2 цього Порядку.

Пунктом 2 Порядку визначено, що
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Судом встановлено, контрагент позивача
-ПП «Ардея-Тех»зареєстрований в якості
платника податку на додану вартість,
про що свідчить відповідне свідоцтво
та відомостей щодо анулювання
свідоцтва про сплату податку на додану
вартість суду не надано.

З огляду на викладене, судом не
встановлено жодного порушення вимог
наведених норм законодавства, яке б
позбавляло позивача права на
формування податкового кредиту.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
з використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що чинність договору,
укладеного між позивачем та ПП
«Ардея-Тех»підтверджена всіма
необхідними первинними документами,
суд приходить до висновку, що позивачем
правомірно включено до складу
податкового кредиту у березні-червні
2011 року суми ПДВ, зазначені у
податкових накладних, виданих ПП
«Ардея-Тех»у березні-червні 2011 року,
отже позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 158, 160, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Одеської області ДПС задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Одеської
області ДПС від 09.08.2012 №.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів
після отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений
28.11.2012 року.

Суддя
Е.А.Іванов

28 листопада 2012 року

.