Справа № 812/449/14
Суддя: О.В. Ципко
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/449/14

о 12 годині 30 хвилин

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Ципко О.В.,

за участю секретаря Гаркуші Ю.О.,

представника позивача: Вінару К.В.
(довіреність від 16.07.2013 №483/10/10-013)

Семикоза С.М.
(довіреність від 03.07.2013 №101/10/10-013)

представника відповідача:
Макарової О.Ю. (довіреність від 30.12.2013
№03/5-608)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до Державного підприємства
"Луганськвугілля" про стягнення коштів
з рахунків у банках в рахунок сплати
податкового боргу з податку на додану
вартість у розмірі 6 286 605,00 грн. ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до Державного підприємства
"Луганськвугілля" про стягнення коштів
з рахунків у банках в рахунок сплати
податкового боргу з податку на додану
вартість у розмірі 6 286 605,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
Державне підприємство
"Луганськвугілля" зареєстровано
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 09.04.2003 за №1 000520.

Підприємство перебуває на обліку як
платник податків у Спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів з 06.06.2003 за №13.

Станом на 31.12.2013 за відповідачем
рахується податковий борг з податку на
прибуток у розмірі 6 286 605,00 грн., який
виник з самостійно нарахованих
відповідачем у податковій декларації з
податку на додану вартість за листопад
2013 року податкових зобов'язань.

З метою погашення податкового боргу
податковою інспекцією було направлено
відповідачу першу податкову вимогу
№1/16 від 30.07.2003 та другу податкову
вимогу №2/22 від 05.09.2003.

У зв'язку із несплатою відповідачем у
добровільному порядку податкового
боргу позивач звернувся із позовом до
суду.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
надали пояснення аналогічні
викладеним у позові, просили
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнав
повністю, пояснив, що важке фінансове
становище в галузі, непропорційний
зріст цін на матеріали та обладнання,
систематичне підвищення рівня
мінімальної заробітної плати в країні
і, як наслідок, недостатній рівень
видобутку та реалізації вугільної
продукції призвели до того. що
підприємство не має можливості вийти
на відповідний рівень для отримання
будь - якого прибутку. Часткове
недофінансування призводить до
неможливості підприємства своєчасно
та в повному обсязі виплачувати
заробітну плату, здійснювати
загальнообов'язкові платежі до бюджету
та державних цільових фондів, а також
розрахуватись з кредиторами по всіх
договірних зобов'язаннях. Всі ці
фактори негативно впливають на
своєчасне виконання зобов'язань перед
бюджетом, тим самим ускладнюють та
унеможливлюють виплату заборгованості
в повному обсязі.

На підставі програми розвитку гірничих
робіт у 2014 році на підприємстві
планується додаткове нарощування
об'ємів виробництва, що дозволяє
підприємству сплачувати суми
заборгованості до бюджету щомісячно,
не порушуючи строків.

У зв'язку із чим представник
відповідача заявив клопотання про
встановлення способу та порядку
виконання постанови шляхом
розстрочення суми податкового боргу в
сумі 6 286 605,00 грн. на 60 місяців із
виплатою заборгованості рівними
частками, а саме: з 25.02.2014 по 25.01.2016
включно рівними частинами щомісячно в
сумі 1000,00 грн.(одна тисяча гривень 00
копійок), з 25.02.2016 по 25.12.2018 включно
рівними частинами щомісячно в сумі 173
961,00 грн. (сто сімдесят три тисячі
дев'ятсот шістдесят одна гривня 00
копійок), останній платіж 25.01.2019 в сумі
173 970,00 грн. (сто сімдесят три тисячі
дев'ятсот сімдесят гривень 00 копійок),
згідно наданого графіку.

Представник позивача в судовому
засідання надав відзив, в якому не
заперечували щодо розстрочення сплати
суми податкового боргу згідно наданого
відповідачем графіку.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлено, та підтверджується
матеріалами справи, що відповідач
Державне підприємство
"Луганськвугілля" зареєстровано
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 09.04.2003 за №1 000520
(а.с.8).

Відповідач перебуває на податковому
обліку в Спеціалізованій державній
податковій інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів з 06.06.2003 за № 13
(а.с.10).

Станом на 31.12.2013 за відповідачем
рахується податковий борг з авансового
внеску з податку на прибуток у розмірі 6
286 605,00 грн., який самостійно нарахований
відповідачем у податковій декларації
за листопад 2013 року, поданого
підприємством 19.12.2013, що
підтверджується актом звірення
розрахунків платника з бюджетом за
період з 01.01.2013 до 31.12.2013 № 247-11 від 31.12.2013,
довідкою розрахунків з бюджетом станом
на 31.12.2013 (а.с.19-21,22,26).

Згідно з п.п. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України, сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений Податковим кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання є
податковим боргом.

Згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
Кодексу України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право, серед
інших, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового
Кодексу України передбачено право
органів державної податкової служби
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Відповідно до вимог п.49.16 ст. 49
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплатити
податкове зобов'язання, яке самостійно
визначене ним у такій податковій
декларації, протягом строків,
установлених Кодексом.

Сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений Податковим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання
визнається сумою податкового боргу
платника податків.

Згідно із п.п.54.3.2 п. 54.3 ст.54 Податкового
кодексу України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено,
що платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу
України у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України регламентовано, що
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно п. 95.4 ст. 95 Податкового
кодексу України, орган державної
податкової служби на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Позивачем вживались заходи щодо
погашення платником податків
заборгованості, а саме на адресу
відповідача направлялись перша
податкова вимога №1/16 від 30.07.2003 та
друга податкова вимога №2/22 від 05.09.2003,
які отримані посадовими особами
підприємства 31.07.2003 та 06.09.2003 відповідно
(а.с.16,17).

Оскільки відповідачем було самостійно
визначено суму податкового боргу,
вимоги про сплату податкового боргу не
були оскаржені, суму заборгованості у
повному обсязі у добровільному порядку
сплачено не було, відповідачем визнано
позовні вимоги, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги та
стягнути з Державного підприємства
"Луганськвугілля" заборгованості по
сплаті податку на додану вартість в
сумі 6 286 605,00 грн.

Крім того, відповідач в судовому
засіданні визнав позовну заяву у
повному обсязі, про що виклав в
письмовому зверненні до суду.

Частинами 1, 2 ст.136 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що відповідач може визнати
адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, у
разі необхідності спосіб, строки та
порядок виконання можуть бути
визначені у судовому рішенні.

При вирішенні даного клопотання суд
вважає за необхідне зазначити, що
заявником зазначено економічне
обґрунтування, яке свідчить про
можливість погашення зазначеного
боргу внаслідок застосування режиму
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду шляхом сплати
заборгованості частинами до його
погашення. В даному випадку такі події
у відповідача наявні.

Враховуючи те, що підприємство на даний
час знаходиться у важкому фінансовому
становищі, позивач не заперечував
проти розстрочення виплати
заборгованості, про що надав письмову
заяву, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення клопотання
відповідача про встановлення способу
та порядку виконання судового рішення.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 17, 94, 158-163, 257 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів до Державного підприємства
"Луганськвугілля" про стягнення коштів
з рахунків у банках в рахунок сплати
податкового боргу з податку на додану
вартість у розмірі 6 286 605,00 грн.
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути кошти з розрахункових
рахунків у банках, що обслуговують
Державне підприємство
"Луганськвугілля" (юридична адреса: 91022
м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1-в,
ідентифікаційний код 32473323) в рахунок
погашення податкового боргу з податку
на додану вартість у розмірі 6 286 605,00
грн. (шість мільйонів двісті вісімдесят
шість тисяч шістсот п'ять гривень 00
копійок), перерахувавши на р/р 9002,
відкритий в ГУ ДКСУ у Луганській
області, МФО 804013, одержувач УДКСУ у м.
Луганську, код платежу 14010100, і.к. 37991503.

Встановити спосіб виконання
рішення шляхом сплати державним
підприємством "Луганськвугілля" на
користь Державного бюджету України
податкового боргу з авансового внеску
з податку на прибуток у розмірі 6 286 605,00
грн. (шість мільйонів двісті вісімдесят
шість тисяч шістсот п'ять гривень 00
копійок) впродовж 60 місяців із виплатою
заборгованості рівними частками, а
саме: з 25.02.2014 по 25.01.2016 включно рівними
частинами щомісячно в сумі 1000,00
грн.(одна тисяча гривень 00 копійок), з
25.02.2016 по 25.12.2018 включно рівними
частинами щомісячно в сумі 173 961,00 грн.
(сто сімдесят три тисячі дев'ятсот
шістдесят одна гривня 00 копійок),
останній платіж 25.01.2019 в сумі 173 970,00 грн.
(сто сімдесят три тисячі дев'ятсот
сімдесят гривень 00 копійок), згідно
наданого графіку.

Зобов'язати Спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів внести відповідні зміни до
карток особових рахунків державного
підприємства "Луганськвугілля" щодо
сплати рівними частками вказаного
податкового боргу.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та
підписано 11 лютого 2014 року.

Суддя
О.В. Ципко