Справа № 810/4520/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4520/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко
Суддя-доповідач: Шурко
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Киричуку Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області про визнання
протиправними дій, скасування вимоги
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, вимогою від 12.02.2013 року №
Ф-1914 Управлінням пенсійного фонду
України у м. Білій Церкві Київської
області зобов'язано позивача сплатити
недоїмку у сумі 4130,82 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати вказану вище вимогу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що у відповідності до чинного
законодавства, позивач зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки
позивач не відноситься до категорії
осіб, яких звільнено від сплати єдиного
внеску.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закон України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», особи,
зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що виходячи з аналізу
зазначених положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», законодавчими
підставами для звільнення фізичної
особи - підприємця, яка обрала спрощену
систему оподаткування, від сплати за
себе єдиного внеску є та обставина, що
він є пенсіонером за віком або
інвалідом та отримання відповідно до
закону пенсії або соціальної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач не відноситься до категорії
осіб, яких звільнено від сплати єдиного
внеску, оскільки останнім не надано
жодних доказів того, що вона є
пенсіонером за віком, інвалідом або
належить до осіб, які отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги спростовуються встановленими
судом першої інстанції обставинами,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 04
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.02.2014
року.

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.