Справа № 812/281/14
Суддя: Р.С. Твердохліб
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/281/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді:
Твердохліба Р.С.,

при секретарі:
Андріасяні Е.А.,

за участю представників

від позивача: Ємченко
В.О. (довіреність від 08.01.2014 № 03/06),

від відповідача: Полулях П.В.
(довіреність від 10.10.2013 б/н),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції про
визнання протиправною бездіяльність, -

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2014 до Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Луганську
до Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції, в якому
позивач просить визнати протиправною
бездіяльність Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції УЮ щодо невиконання постанови
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську від
20 травня 2009 року № 83 про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 23 липня 2009 року до
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції була
спрямована постанова відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Луганську
від 20 травня 2009 року № 83 про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_3,
а саме стягнення штрафу у розмірі 255,00
грн. 14 січня 2014 року відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Луганську
з відповідачем була проведена звірка
виконання виконавчих документів про
стягнення заборгованості на користь
Фонду станом на 01 січня 2014 року, за
результатами якої складено акт.

В ході перевірки виявлено, що
відповідачем 04 серпня 2009 року було
відкрито виконавче провадження № 14124669
з примусового виконання постанови від
20 травня 2009 року № 83. Проте протягом
шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження виконавчі дії не були
проведені, заборгованість зі сплати
адміністративного штрафу не стягнута,
що є порушенням ст. ст. 11, 27, 30, 32 Закону
України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з вищенаведеним, позивач
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
невиконання постанови відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Луганську
від 20 травня 2009 року № 83.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
наддав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві та просив
задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні не визнав позовні вимоги,
надав заперечення на адміністративний
позов та пояснив, що 04 серпня 2009 року
державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 14124669 з примусового
виконання постанови відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Луганську
від 20 травня 2009 року № 83 та надано
боржнику строк для добровільного
виконання. З метою перевірки майнового
стану боржника державним виконавцем
направлені запити до
обліково-реєстраційних установ.
Неодноразово здійснювались виходи за
адресою боржника та виносились
постанови про привід боржника. 25 червня
2013 року винесено постанову про
оголошення у розшук майна боржника.
Крім того, в ході проведення виконавчих
дій встановлено, що боржник отримує
пенсію, та 21 січня 2014 року в порядку
статей 68, 69, 70 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем винесено постанову про
звернення стягнення на пенсію
боржника, яку направлено на виконання
до управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Луганська.
Просив відмовити в задоволенні
позовних в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, заперечення на
адміністративний позов та додані до
нього документи, розглянувши справу в
межах заявлених позовних вимог і
наданих сторонами доказів, оцінивши
докази відповідно до вимог статей 69-72
Кодексу адміністративного судочинства
України, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20 травня 2009 року
відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
винесено постанову № 83 про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності та накладення
адміністративного стягнення в сумі 255,00
грн. (а.с. 5). Зазначена постанова була
спрямована на адресу Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції 23 липня 2009 року за вих. № 234/06 (а.
с. 6).

04 серпня 2009 року державним виконавцем
Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції винесена
постанова № 14124669 про
відкриття виконавчого провадження (а.
с. 7).

14 січня 2014 року відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
проведено звірку з Жовтневим відділом
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції щодо стану виконання
виконавчих документів про стягнення
заборгованості на користь відділення
станом на 01 січня 2014 року, за
результатами якої складено акт (а.с. 8).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України від
21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження».

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (стаття 1 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України
від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про
державну виконавчу службу», завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

У відповідності із статтею 17 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Частиною 1 статті 11 Закону України від 21
квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження», державний
виконавець: дійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
відповідно до частини 3 статті 11 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження» має право:
1) проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону; 2)
здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; 7) за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; 8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; 9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа; 10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; 11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; 12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; 13) накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; 14) застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото - і кінозйомку; 15) у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; 16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; 17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; 18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; 19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; 20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Відповідно до статті 27 Закону України
від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про
виконавче провадження», у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною 2 статті 25 цього
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Заходами примусового виконання рішень
згідно із статтею 32 Закону України від
21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» є: 1) звернення стягнення
на кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб; 2) звернення
стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; 4) інші заходи,
передбачені рішенням.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на виконанні у
Жовтневому відділі державної
виконавчої служби Луганського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження №
14124669 з примусового виконання постанови
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську від
20 травня 2009 року № 83 про стягнення з
ОСОБА_3 адміністративного штрафу у сумі
255,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем при примусовому
виконанні зазначеної вище постанови
були зроблені запити до
обліково-реєстраційних установ для
встановлення майнового стану боржника,
здійснені неодноразові виходи
державного виконавця за адресою
боржника: АДРЕСА_1 яка підтверджена
відомостями адресно-довідкового
підрозділу, неодноразово надіслані
виклики на адресу боржника. Державним
виконавцем 19 квітня 2010 року та 20
вересня 2010 року винесено постанови про
привід боржника, які направлялися до
Жовтневого РВ ЛМУ УМВС України у
Луганській області. Відповідачем також
встановлено наявність у боржника
транспортного засобу, а саме ППЦ 28,3, 1993
року випуску, білого кольору, державний
номерний знак НОМЕР_1, на який
постановою державного виконавця від 05
червня 2013 року накладено арешт. 26
червня 2013 року в порядку статті 40
Закону України від 21 квітня 1999 року №
606-ХІV «Про виконавче провадження» у
зв'язку з відсутністю відомостей про
місцезнаходження майна боржника
відповідачем винесено постанову про
оголошення у розшук майна боржника.
Згідно відповідей з Державної
податкової служби України боржник не
працює, відкритих розрахункових
рахунків у банківських установах не
має.

Крім того, в ході проведення виконавчих
дій встановлено, що ОСОБА_3 отримує
пенсію та 29 січня 2014 року в порядку
статей 68, 69, 70 Закону України від 21
квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про звернення
стягнення на пенсію боржника, яку
направлено для виконання до управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська (а.с. ).

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження», грошові
суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV
«Про виконавче провадження», стягувачу
- юридичній особі стягнуті грошові суми
перераховуються державним виконавцем
у встановленому порядку на визначені
стягувачем належні йому рахунки.

Відповідно до п. п. 11.2.1 п. 11.2 Інструкції
про проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 15.12.1999 № 74/5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15.12.1999 за N 865/4158, Міністерство
юстиції України, регіональні
управління юстиції мають реєстраційні
рахунки в органах Державного
казначейства України для зарахування
стягнутих з боржників коштів та їх
виплати стягувачам. Розрахунки зі
стягувачами з даних рахунків
здійснюються тільки в безготівковій
формі.

Згідно п. п. 11.2.7 п. 11.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій, у разі
відсутності відомостей, яким чином
провадити виплату коштів, державний
виконавець повідомляє стягувача про
наявність належних йому коштів та
пропонує йому повідомити шляхи
отримання ним коштів (через фінансові
установи з обов'язковим зазначенням
реквізитів для перерахування коштів
або поштовим переказом із зазначенням
повної адреси стягувача).

Після цього не пізніше двох робочих
днів від дня ознайомлення з
інформацією про надходження коштів
державний виконавець у разі
достатності суми для покриття всіх
вимог стягувача та наявності
відомостей від стягувача про шляхи
отримання ним коштів готує одне
розпорядження (в тому числі за зведеним
виконавчим провадженням), яким
визначає належність указаних коштів та
спосіб перерахування стягувачу, яке
затверджується начальником органу
державної виконавчої служби із
зазначенням дати та скріплюється
печаткою органу державної виконавчої
служби.

Системним аналізом положень статті 11
Закону України від 21 квітня 1999 року №
606-ХІV «Про виконавче провадження» та
дослідженням матеріалів справи
встановлено, що державний виконавець у
повній мірі скористався наданими йому
правами для виконання виконавчого
провадження № 14124669 з примусового
виконання постанови відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську від
20 травня 2009 року № 83 про стягнення з
ОСОБА_3 адміністративного штрафу у сумі
255,00 грн.

Суд вважає за необхідне визначити
термін «бездіяльність». Бездіяльність
суб'єкта владних повноважень - це
пасивна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод та інтересів
фізичної чи юридичної особи.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що відповідачем
не було допущено протиправну
бездіяльність при примусовому
виконанні постанови відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську від
20 травня 2009 року № 83 про стягнення з
ОСОБА_3 адміністративного штрафу у сумі
255,00 грн.

Отже позовні вимоги щодо визнання
протиправною бездіяльності
відповідача при примусовому виконанні
зазначеної постанови є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат
судом не вирішується, оскільки позивач
від сплати судового збору звільнений.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 10 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 14 лютого
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Луганську до Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Луганського міського управління
юстиції про визнання протиправною
бездіяльність, - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 14 лютого 2014 року.

Суддя
Р.С. Твердохліб