Справа № 138/3266/13-а
Суддя: Цибульський О. Є.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №138/3266/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м.
Могилів-Подільський

Могилів - Подільський міськрайонний
суд Віницької області в складі:

головуючого, судді
Цибульського О.Є.,

з участю секретаря Спічко
А.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гоцуляка
Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Могилів-Подільського міськрайонного
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області про визнання
протиправним та скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України у
м. Могилеві-Подільському про
призначення пенсії згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» та зобов'язання
призначення пенсії державного
службовця згідно з Законом України
«Про державну службу» з одночасним
перерахунком раніше призначеної
пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в
Могилів-Подільський міськрайонний суд
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Могилеві-Подільському про визнання
протиправним та скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України у
м. Могилеві-Подільському про
призначення пенсії згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування» та зобов'язання
призначення пенсії державного
службовця згідно з Законом України
«Про державну службу» з одночасним
перерахунком раніше призначеної
пенсії, посилаючись на те, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Його загальний
трудовий стаж становить 35 років 4
місяці, із них стаж державної служби
становить 20 років 1 місяць. Вказаний
період державної служби 20 років 1
місяць ним було відпрацьовано: з 20.01.1984
року до 02.07.1990 року в районному
фінансовому відділі виконкому
Шаргородської районної ради; з 02.07.1990
року до 25.11.1996 року в державній
податковій інспекції по
Шаргородському району; з 22.07.1998 року до
20.10.2005 року в Могилів-Подільській та
Жмеринській податкових інспекціях.

На час досягнення пенсійного віку
ІНФОРМАЦІЯ_2, при умові наявності стажу
державної служби 20 років 1 місяць, ним
до пенсійного фонду м.
Могилева-Подільського була подана
заява від 08.07.2008 року з метою
призначення пенсії державного
службовця у відповідності до ст. 37 ЗУ
"Про державну службу".

Однак, у призначенні йому пенсії
державного службовця пенсійним фондом
було відмовлено мотивуючи тим, що
періоди роботи у фінансовому відділі
та державній податковій службі на
посаді за якою присвоюється спеціальне
звання до 20-річного стажу не
зараховуються, а зараховується лише до
10-річного і більше стажу державної
служби, і який дає право на призначення
пенсії державного службовця
відповідно до ст.37 ЗУ "Про державну
службу" у разі, якщо особа на час
досягнення пенсійного віку працювала
на посаді державного службовця. А так,
як йому 13.11.1992 року присвоєно
спеціальне звання і на момент
звернення за пенсією він не обіймав
посади державного службовця, то
відповідно на нього не поширюється дія
ст.37 ЗУ "Про державну службу" не
зважаючи на наявний 20 річний стаж
державної служби.

Причиною його передчасного звільнення
з посади державного службовця,
послужило різке погіршення здоров'я,
так в період з 28.04.2005 року по 12.08.2005 року
він знаходився на лікарняному. По
закінченню лікарняного в період з
15.08.2005 по 19.10.2005 року він використав
відпустки, після чого 20.10.2005 року був
змушений за станом здоров'я і
необхідністю подальшого лікування
звільнитися з податкової служби. І, як
наслідок, з дня звільнення 20.11.2005 року
по день виходу на пенсію ІНФОРМАЦІЯ_2,
він за станом здоров'я не працював.

Як зазначив позивач, в позовній заяві, у
відповідності із ст.17 ЗУ " Про державну
службу " було прийнято присягу
державного службовця, про що свідчить
запис в трудовій книжці. Ним щорічно у
відповідності до ст.13 ЗУ "Про державну
службу" подавалась декларація про
доходи та зобов'язання фінансового
характеру. На нього, як на державного
службовця поширюється дія ст.2 ЗУ " Про
боротьбу з корупцією ".

Крім того, періоди роботи в органах
державної податкової служби України,
відповідно до Порядку обчислення стажу
державної служби, затвердженого
постановою Кабінету міністрів України
від 03.05.1994 року № 283 зараховуються до
стажу державної служби.

Однак, листом Пенсійного фонду - про
відмову в призначенні пенсії
державного службовця повідомлено, що
увесь період його роботи в податковій
системі (з 02.07.1990 до 25.11.1996 року та з
22.07.1998 до 20.10.2005 року) не відноситься до
20-річного стажу державної служби, так
як йому 13.11.1992 року було присвоєно
спеціальне звання, незважаючи на те, що
на протязі періоду з 02.07.1990 року по
12.11.1992 року спеціальне звання було
відсутнє. Крім того в період з 17.11.1992
року по 12.08.1994 року державна податкова
інспекція по Шаргородському району
була перетворена в державну податкову
інспекцію Шаргородської державної
адміністрації. Саме в цьому періоді,
коли податкова інспекція знаходилась в
складі райдержадміністрації, ним була
прийнята присяга державного службовця.

І, як наслідок, на протязі періоду, коли
податкова інспекція знаходилась в
складі держадміністрації, посади які
він займав відносились до 7-ї категорії
посад державних службовців, а
відповідно відпрацьований час
включається до 20-річного стажу
державної служби, що і передбачено ст.25
ЗУ " Про державну службу ".

На протязі періоду з 20.01.1984 року по
02.07.1990 року він працював в фінансовому
відділі Шаргородського виконкому. На
момент створення державної податкової
інспекції 02.07.1990 року, і з метою
комплектації її кадрами, частину
працівників райфінвідділу, в тому
числі і його, згідно наказу № 2-я від
02.07.1990 року, було звільнено в зв'язку з
переводом в державну податкову
інспекцію по Шаргородському району.

Фінансовий відділ на відміну від інших
підрозділів не ліквідовувався і з
складу виконавчої влади не виходив,
тобто функціонував під вказаною назвою
"відділ" і в складі
райдержадміністрації до 2000 року і лише
згідно розпорядження № 143 від 13.07.2000
року був перейменований в " фінансове
управління".

Згідно ст. 25 ЗУ "Про державну службу" до
7-ї категорії посад державних
службовців, віднесено посади
спеціалістів управлінь, відділів інших
структурних підрозділів районних
державних адміністрацій в тому числі і
фінансових управлінь. В період з 20.01.1984
року по 02.07.1990 року він обіймав посади
економіста та ревізора-інспектора
фінансового відділу Шаргородського
райвиконкому. Вказані посади
Загальносоюзним Класифікатором
"Професії робітників, посади
службовців та тарифні розряди 18606",
затвердженим постановою Державного
комітету СРСР зі стандартів від 27.07.1986
року № 016, класифікуються як посади
спеціалістів, підтвердженням
викладеного являється також параграф 2
наказу по фінансовому відділу
Шаргородського райвиконкому №2-я від
02.07.1990 року, де на момент переводу в
податкову інспекцію він обіймав посаду
спеціаліста 1-ї категорії.

В зв'язку з перейменуванням, згідно
розпорядження Шаргородської
райдержадміністрації № 143 від 13.07.2000
року, фінансового відділу у фінансове
управління, відповідно і спеціалісти
1-ї категорії заново віднесені до 7-ї
категорії державних службовців.

Крім того, згідно Порядку обчислення
стажу державної служби та додатку до
нього затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 травня
1984 року №283, зазначено: "До стажу
державної служби зараховується робота
на посадах керівних працівників і
спеціалістів державних органів
колишніх УССР та інших республіках, а
також колишнього СРСР згідно з
додатком. В додатку надано перелік
державних органів колишніх УРСР та
інших республік, а також колишнього
СРСР, період роботи в яких на посадах
керівних працівників та спеціалістів
заховуються до стажу державної служби,
а саме: "Виконавчі комітети місцевих
Рад депутатів трудящих, Рад народних
депутатів їх управління, самостійні
відділи, інші структурні підрозділи".

В момент звільнення із фінансового
відділу і переводу в державну
податкову інспекцію його було
позбавлено права подальшого
перебування на роботі в органі
виконавчої влади, тим самим не по його
вині, було позбавлено також
гарантованого права виходу на пенсію
державного службовця при умові
наявності 20-річного стажу державної
служби.

А тому позивач просить суд винести
рішення про віднесення до 20-річного
стажу державної служби згідно ст. 37
Закону України " Про держану службу "
періодів його роботи в райфінвідділі
Шаргородського райвиконкому з 20.01.1984
року до 02.07.1990 року; в державній
податковій інспекції по
Шаргородському району з 02.07.1990 року до
5.11.1996 року; в Могилів-Подільській та
Жмеринській податкових інспекціях з
22.07.1998 року по 20.10.2005 року. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду в м.
Могилеві-Подільському, визначити
пенсію державного службовця згідно із
ст. 37 ЗУ " Про державну службу " з 07.07.2008, з
одночасним проведенням перерахунку
раніше призначеної пенсії згідно із ЗУ
" Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Ухвалою Могилів-Подільського
міськрайонного суду від 04 лютого 2014
року замінено відповідача управління
Пенсійного фонду України у м.
Могилеві-Подільському Вінницької
області його процесуальним
правонаступником - управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, та просив суд
їх задовольнити в повному обсязі,
викладене в позовній заяві підтвердив,
уточнив лише дату звернення до
відповідача за нарахуванням пенсії, а
саме: 08.07.2008 року.

Представник відповідача - управління
Пенсійного фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області Гоцуляк Р.М., в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, суду пояснив, що управління ПФУ
в м. Могилеві - Подільському та Могилів -
Подільському районі не може погодитися
з позовними вимогами, оскільки
розпорядженням Кабінету міністрів
України від 12.09.1997 року №503-р «Про
віднесення посад працівників місцевих
державних податкових адміністрацій до
відповідних категорій посад державних
службовців» віднесено до відповідних
категорій посад державних службовців
тільки ті посади працівників державних
податкових адміністрацій які не мають
спеціальних звань. З 1992 року позивачу
присвоєно спеціальне звання. На
підставі чого, позивачу було
відмовлено в призначенні пенсії
державного службовця, а призначено
пенсію відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Просив суд
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги слід
задовольнити, виходячи з наступного:

Загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті, визначає Закон України «Про
державну службу».

Відповідно до ст. 1 цього Закону
державна служба в Україні - це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних органах та
їх апараті щодо практичного виконання
завдань і функцій держави та одержують
заробітну плату за рахунок державних
коштів. Ці особи є державними
службовцями і мають відповідні
службові повноваження.

Відповідно до ч.2 ст.9 зазначеного
Закону регулювання правового
становища державних службовців, що
працюють в апараті органів
прокуратури, судів, дипломатичної
служби, митного контролю, служби
безпеки, внутрішніх справ та інших,
здійснюється відповідно до цього
Закону, якщо інше не передбачено
законами України. Із наведеної норми
вбачається, що правове становище
державних службовців, які працюють в
апараті інших органів, може
регулюватися іншими спеціальними
законами. При цьому Закон України «Про
державну службу» застосовується до
таких службовців в частині, яка не
врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначає
статус державної податкової служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності, є Закон України від 4 грудня
1990 року №509-ХІІ «Про державну податкову
службу в Україні» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин).

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»:
Державна податкова адміністрація
України, якій за змістом частин другої,
третьої цієї статті підпорядковані
державні податкові адміністрації в
областях, а їм, у свою чергу, -
відповідні державні податкові
інспекції, є центральним органом
виконавчої влади та відповідно до
Положення про Державну податкову
адміністрацію України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 травня 2007 року №778 (чинного на час
виникнення спірних відносин),
забезпечує реалізацію єдиної
державної податкової політики,
державної політики у сфері контролю за
виробництвом і обігом спирту,
алкогольних напоїв, тютюнових виробів,
здійснює міжгалузеву координацію у цій
сфері та здійснює свої повноваження,
зокрема, через державні податкові
інспекції.

Посадовою особою органу державної
податкової служби за правилами ч.1 ст. 15
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» може бути особа, яка
має освіту за фахом та відповідає
кваліфікаційним вимогам, установленим
Державною податковою адміністрацією
України. Посадові особи органів
державної податкової служби
підлягають атестації, після якої таким
особам присвоюються спеціальні звання
(частини п'ята, шоста статті 15 цього
Закону).

Зазначеною статтею Закону також
установлено умови, за яких особи не
можуть бути службовцями податкових
органів, які кореспондуються із
вимогами статей 5, 12 Закону України «Про
державну службу» щодо обмежень,
пов'язаних із прийняттям на державну
службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону України «Про державну
службу» визначено, що видатки на
утримання органів державної
податкової служби визначаються
Кабінетом Міністрів України і
фінансуються з державного бюджету.

Таким чином, посадові особи державної
податкової служби, яким за наслідками
атестації присвоєно спеціальні звання,
займають посади в державних органах
щодо практичного виконання завдань і
функцій держави (зокрема у сфері
податкової політики), одержують
заробітну плату за рахунок державного
бюджету, а отже, перебувають на
державній службі та є державними
службовцями. Із наведеним узгоджується
те, що позивач, якому у 1992 році
присвоєно спеціальне звання
інспектора податкової служби ІІ рангу,
відповідно до ст.17 Закону України «Про
державну службу» прийняв Присягу
державного службовця.

Законом України «Про державну
податкову службу в Україні» не
врегульовано питання пенсійного
забезпечення посадових осіб державної
податкової служби, яким присвоєно
спеціальні звання, тому при вирішенні
таких питань підлягають застосуванню
положення Закону України «Про державну
службу», зокрема стаття 37, за правилами
якої на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Абзацами другим та третім пункту
другого Порядку обчислення стажу
державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 травня 1994 року №283, передбачено,
що до стажу державної служби
зараховується робота (служба) на
посадах керівних працівників і
спеціалістів в апараті державної
податкової та контрольно-ревізійної
служби, а також на посадах суддів,
слідчих, прокурорів, інших службових
осіб, яким присвоєно персональні
звання.

Виходячи з наведеного суд приходить до
висновку, що позивач, як посадова особа
державної податкової служби, якому
присвоєно спеціальне звання, є
державним службовцем зі спеціальним
статусом, а тому період проходження
його служби має зараховуватися до
стажу державної служби, який дає право
на пенсію державного службовця
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Отже, і періоди державної служби
позивача в податкових органах у
спеціальному званні зараховуються до
стажу державної служби, який дає право
на пенсію державного службовця
відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу».

Крім того, до ч.15 ст.37 Закону України
«Про державну службу» від 04.07.2013 року
внесено зміни, якими передбачено, що
період роботи посадових осіб в органах
державної податкової та митної служб
на посадах, на яких відповідно до
закону присвоювалися спеціальні та/або
персональні звання, зараховується до
стажу державної служби, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

Посилання відповідача на
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 12.09.1997 року №503-р «Про
віднесення посад працівників місцевих
державних податкових адміністрацій до
відповідних категорій посад державних
службовців», суд не бере до уваги,
оскільки зазначений акт виданий для
врегулювання правового статусу
працівників цих органів, що не мають
спеціальних звань, та не змінює
правового статусу посадових осіб
податкових органів, які такі звання
мають.

Як вбачається з копії трудової книжки
(а.с.13-18), позивачу в 1992 році присвоєно
звання інспектора податкової служби ІІ
рангу, прийняв присягу державного
службовця в 1994 році, працював в
райфінвідділі Шаргородського
райвиконкому з 20.01.1984 року по 02.07.1990
року, в державній податковій інспекції
по Шаргородському району з 02.07.1990 року
по 25.11.1996 року; в Жмеринській ОДПІ та
Могилів-Подільській ОДПІ з 22.07.1998 року
по 20.10.2005 року, Тобто, позивач має більше
20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців. При цьому
працюючи на згаданих посадах, ним, як
державним службовцем, подавалися
декларації про доходи, що також
підтверджується листом
Могилів-Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області від 16.01.2014 року
№208/04-00-38, з доданими до нього копіями
декларацій; листом Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області від
22.01.2014 року №481/10/04-014, з доданими до
нього копіями декларацій; листом
Шаргородського відділення Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області від
30.01.2014 року №84/10 (а.с.131-138,154-158,175).

Відповідно до листа управління
Пенсійного фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області №1253/06-26/02 від 11.07.2008
року, позивачу було відмовлено в
призначенні пенсії державного
службовця та зарахування періодів його
роботи в податкових органах до стажу
державної служби, на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 12.09.1997 року №503-р «Про
віднесення посад працівників місцевих
державних податкових адміністрацій до
відповідних категорій посад державних
службовців», оскільки йому було
присвоєно спеціальне звання, а на
момент звернення за пенсією він не
обіймав посади державного службовця
(а.с.26-28).

Аналізуючи зібрані в судовому
засіданні докази, враховуючи вище
викладене, суд приходить до висновку,
що відповідно до вимог статті 37 Закону
України "Про державну службу" позивач
має право на отримання пенсії
державного службовця. А тому позовні
вимоги слід задовольнити, визнати дії
відповідача протиправними та
зобов'язати його зарахувати до
20-річного стажу державної служби, який
необхідний для призначення пенсії як
державному службовцю, стаж роботи
позивача на посадах віднесених до
відповідних посад державної служби, а
саме: за період його роботи в
райфінвідділі Шаргородського
райвиконкому з 20.01.1984 року по 02.07.1990
року, за період роботи в державній
податковій інспекції по
Шаргородському району з 02.07.1990 року по
25.11.1996 року; за період його роботи в
Жмеринській ОДПІ та
Могилів-Подільській ОДПІ з 22.07.1998 року
по 20.10.2005 року. При цьому, слід також
зобов'язати відповідача призначити
позивачу пенсію державного службовця,
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з часу подання ним
заяви про призначення такої пенсії, а
саме з 08.07.2008 року, здійснивши при цьому
перерахунок раніше призначеної пенсії,
згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Керуючись Законом України «Про
державну службу»; Законом України «Про
державну податкову службу в Україні»,
ст. 9, 71, 86, 159, 161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1
у призначенні пенсії державного
службовця - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області зарахувати до
20-річного стажу державної служби, який
необхідний для призначення пенсії як
державному службовцю, стаж роботи
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посадах
віднесених до відповідних посад
державної служби, а саме: за період його
роботи в райфінвідділі Шаргородського
райвиконкому з 20.01.1984 року по 02.07.1990
року, за період роботи в державній
податковій інспекції по
Шаргородському району з 02.07.1990 року по
25.11.1996 року; за період його роботи в
Жмеринській ОДПІ та
Могилів-Подільській ОДПІ з 22.07.1998 року
по 20.10.2005 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.
Могилеві-Подільському та
Могилів-Подільському районі
Вінницької області призначити ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію державного
службовця, відповідно до Закону
України «Про державну службу» з часу
подання ним заяви про призначення
такої пенсії, а саме з 08.07.2008 року,
здійснивши при цьому перерахунок
раніше призначеної пенсії згідно
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Могилів-Подільський міськрайонний суд.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя: