Справа № 2а-5053/11/2670
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/77282/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві про визнання дій протиправними,
скасування постанови, стягнення
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 червня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року, -

встановив:

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, у якому просив скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві про відкриття
виконавчого провадження від 21 березня
2011 року ВП № 25220768.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у
постанові про відкриття виконавчого
провадження від 21 березня 2011 року ВП №
25220768 зазначено, що виконавче
провадження відкрите на підставі
постанови № 3-14732, виданої

20 жовтня 2010 року Шевченківським
районним судом міста Києва, однак 20
жовтня 2010 року зазначеним судом жодних
постанов відносно нього не приймалось.

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з заявою про зміну предмету
позову, просив: визнати протиправними
дії відповідача по винесенню постанови
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 25220768 та стягнути з нього на його
користь 510 грн. моральної шкоди;
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 25220768 і
зобов'язати відповідача винести
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження по постанові
Шевченківського районного суду міста
Києва від 20 грудня 2010 року за № 3-14732.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
10 червня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 10 червня 2011 року та
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року, ОСОБА_4 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, посилаючись на
порушення норм права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та закрити провадження у
справі, роз'яснивши до юрисдикції якого
суду віднесено розгляд цієї справи.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Закон України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року №
606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) визначає умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
17 Закону № 606-XIV відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи як ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних, кримінальних
справах та справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Статтею 19 Закону № 606-XIV визначено
підстави для відкриття виконавчого
провадження.

Згідно частини 3 статті 83 Закону № 606-XIV
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
або державний виконавець з власної
ініціативи чи за заявою сторони
виконавчого провадження може
виправити допущені у процесуальних
документах, винесених у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
граматичні чи арифметичні помилки, про
що виноситься відповідна постанова.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 30 березня 2011 року
позивачем було отримано копію
постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві про відкриття
виконавчого провадження від 21 березня
2011 року ВП № 25220768 з примусового
виконання постанови № 3-14732, виданої 20
жовтня 2010 року Шевченківським районним
судом міста Києва, про стягнення з
ОСОБА_4 на користь держави штрафу в
розмірі 510 грн.

Позивач зазначає, що Шевченківський
районний суд міста Києва постанови від
20 жовтня 2010 року за № 3-14732 відносно
нього не приймав.

За перевіркою матеріалів справи
вбачається, що 20 грудня 2010 року
Шевченківським районним судом міста
Києва було прийнято постанову по
справі № 3-14732/10, якою притягнуто ОСОБА_4
за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 3 статті 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, до
адміністративної відповідальності та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на користь
держави в розмірі 30 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, що
становить 510 грн.

21 березня 2011 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 25220768 з примусового
виконання постанови № 3-14732, виданої 20
жовтня 2010 року Шевченківським районним
судом міста Києва.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві від 15 квітня 2011
року внесено виправлення до постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 21 березня 2011 року, замінено у даті
видачі виконавчого документа 20 жовтня
2010 року на 20 грудня 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вирішуючи даний спір суди попередніх
інстанцій вірно виходили з того, що
відповідач при відкритті 21 березня 2011
року виконавчого провадження ВП № 25220768
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що надані йому чинним
законодавством, і правомірно виправив
допущену в постанові про відкриття
виконавчого провадження від 21 березня
2011 року граматичну помилку в даті
видачі виконавчого документа, про що
винесено відповідну постанову.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені позивачем у
касаційній скарзі про те, що поданий
ним спір не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
помилковими, оскільки даний спір є
публічно-правовим і правильно
розглянутий судами у порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 червня 2011 року та
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року прийняті з додержанням норм права,
а доводи касаційної скарги висновки
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 10 червня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві про визнання дій
протиправними, скасування постанови,
стягнення моральної шкоди,
зобов'язання вчинити дії - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.