Справа № 821/114/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 р. Справа № 821/114/13-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Хом'якова В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого -
Лук'янчук О.В.

суддів -
Зуєвої Л.Є.,

-
Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
олійно-переробний завод" на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
олійно-переробний завод" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

08.01.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
ОПЗ" звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення від
25.09.12 № про застосування штрафу в
сумі 510 грн., посилаючись на те, що
позивачем було подано своєчасно до
податкового органу відповідну
звітність, крім того, бюджет не поніс
витрат, розрахунок форми 1ДФ не є
податковою декларацією.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року відмовлено Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Верхньосірогозький олійно-переробний
завод" в задоволенні позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби від 25.09.12 № .

В апеляційній скарзі Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Верхньосірогозький олійно-переробний
завод" ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом першої інстанції
не було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату , час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
встановив, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
ОПЗ" є юридичною особою, платником
податків.

ДПІ у м. Херсоні була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ "Верхньосірогозький ОПЗ"
за період 01.04.10 по 31.03.12, за наслідками
якої складено акт від 21.08.12 № 1646/22-1/36419799.
Перевіркою було виявлено порушення пп.
"б" п. 176.2 Податкового кодексу України,
не відображення в розрахунку сум
нарахованих (сплачених) доходів (форма
1-ДФ) за 1 квартал 2012 року суми доходу,
виплаченого ОСОБА_2, який є фізичною
особою-підприємцем та надавав позивачу
послуги перевезення вантажів.

За висновком перевірки ДПІ у м. Херсоні
прийняла податкове
повідомлення-рішення від 25.09.12 №
про застосування штрафу в сумі 510 грн. з
посиланням на абз. "б" п. 119.2 ст. 119 ПКУ.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
податкове повідомлення-рішення
прийнято правомірно і підстав для його
скасування немає.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Складання та подання податкової
звітності висвітлено в главі 2 розділу 2
ПКУ. У ст. 46 ПКУ уточнено, що податковою
декларацією (розрахунком) є документ,
на підставі якого нараховується та
(або) сплачується податкове
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та (або) сплаченого податку.
Таким чином, податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку (форма № 1 ДФ)
вважатиметься податковою декларацією.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач виплачував дохід ОСОБА_2, який є
фізичною особою-підприємцем та надавав
транспортно-експедиційні послуги.

Пункт 14.1.180 ст. 14.1 ПК України передбачає,
що податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу.

При цьому пп. 177.8 ст. 177 ПКУ передбачено,
що при нарахуванні (виплаті) фізичній
особі - підприємцю доходу від операцій,
здійснюваних в рамках обраних ними
видів діяльності, суб'єкт
господарювання, який нараховує
(виплачує) такий дохід, не утримує
податок на доходи у джерела виплати,
якщо фізичною особою - підприємцем,
який отримує такий дохід, надано
виписку або витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців про державну
реєстрацію його як суб'єкта
підприємницької діяльності.

Згідно з пп. "б" п. 176.2 ст. 176 ПКУ і пп. 49.18.2
п. 49.18 ст. 49 ПКУ особи, які відповідно до
ПКУ мають статус податкових агентів,
зобов'язані подавати протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до органу державної податкової
служби за місцем свого розташування.

При цьому податковий розрахунок за ф. №
1 ДФ передбачає відображення не тільки
доходів, що підлягають оподаткуванню,
але також і доходів, які виплачуються
податковими агентами платників
податку і не оподатковуються при їх
виплаті, зокрема доходів фізичних осіб
- підприємців, з яких сплачено єдиний
податок згідно зі спрощеною системою
оподаткування або фіксований податок.

Відповідно до п. 3 Порядку заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку, затвердженого наказом ДПА
України від 24.12.2010 р. N 1020 (далі - Порядок):
у графі 3а "Сума нарахованого доходу"
відображається (за звітний квартал)
дохід, нарахований фізичній особі
відповідно до ознаки доходу згідно з
довідником ознак доходів, наведеним у
додатку до Порядку. У разі нарахування
доходу його відображення у графі 3а є
обов'язковим незалежно від того,
виплачені такі доходи чи ні;

у графі 3 "Сума виплаченого доходу"
відображається сума фактично
виплаченого доходу платнику податку
податковим агентом,

у графі 4а "Сума нарахованого податку"
відображається сума податку,
нарахованого та утриманого з доходу,
нарахованого платнику податку згідно
із законодавством,

у графі 4 "Сума перерахованого податку"
відображається фактична сума
перерахованого податку до бюджету.

Згідно з Довідником ознак доходів,
наведених у додатку до Порядку, дохід,
виплачений самозайнятій особі,
відображається в податковому
розрахунку за ф. N 1ДФ під ознакою доходу
"157".

При цьому, якщо дохід, що виплачується
самозайнятій особі, виходить від
операцій, здійснюваних в рамках
обраних ним видів діяльності, то в
податковому розрахунку за ф. N 1 ДФ
заповнюються графи 3 та 3а, а в графах 4 і
4а проставляється "0".

Колегія суддів зазначає, що платник
податків при виплаті доходів фізичній
особі - підприємцю, який перебуває на
загальній системі оподаткування або
сплачує єдиний чи фіксований податок,
зобов'язаний відобразити виплачені
доходи у податковому розрахунку за ф. N 1
ДФ під ознакою доходу "157" незалежно від
того, підлягають оподаткуванню дані
виплати чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не відображено в розрахунку
сум нарахованих (сплачених) доходів
(форма 1-ДФ) за 1 квартал 2012 року суми
доходу, виплаченого ОСОБА_2, який є
фізичною особою-підприємцем та надавав
позивачу послуги перевезення вантажів.

Відповідно до п. 119.2 ст. 119 ПКУ неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень.

Отже, колегія суддів вважає, що не
відображення в розрахунку сум
нарахованих (сплачених) доходів (форма
1-ДФ) за 1 квартал 2012 року суми доходу,
виплаченого ОСОБА_2, який є фізичною
особою-підприємцем та надавав позивачу
послуги перевезення вантажів, свідчить
про наявність в діях позивача ознак
порушення відповідальність за яке
передбачена пп. "б" п. 176.2 Податкового
кодексу України, тому спірне податкове
повідомлення рішення являється
правомірним, що було вірно встановлено
судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає та вважає, що
вона повністю спростовується
встановленими обставинами по справі та
обґрунтованими висновками суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову, зробленими з урахуванням
приписів ст.2 КАС України та відповідно
до норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 198,200 КАС України, суд
апеляційної інстанції має право за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Разом з тим, апелянтом при подачі
апеляційної скарги не додано документ,
який підтверджує сплату судового
збору, тому відповідно до ст. 98 КАС
України підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 57,35 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, ст. 198, ст. 200, п.1
ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Верхньосірогозький олійно-переробний
завод" залишити без задоволення,
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
олійно-переробний завод" судовий збір в
розмірі 57,35 грн.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: