Справа № 806/4937/13-а
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 р.
Житомир справа №
806/4937/13-a

час прийняття: 14 год. 50 хв.

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

за участю секретаря Коваля О.В.,

за участю представника позивача
Ратушного С.М.,

за участю представника відповідача
Зеленової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
"Кемілайн Агро" до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання неправомірним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
18.04.2013 №000095222,

встановив:

Приватне підприємство "Кемілайн Агро"
(далі - ПП "Кемілайн Агро") звернулося до
суду з позовом до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Житомирська ОДПІ) в якому
просило визнати неправомірним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 18 квітня 2013 року № 000095222,
яким відповідачу збільшено суму
податку на додану вартість на 683157,00 грн
та застосовано фінансові санкції у
сумі 341579,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що контролюючим
органом під час проведення виїзної
позапланової документальної перевірки
неправомірно не враховані імпортні
вантажні митні декларації, які є в
наявності у підприємства і
задекларовані в податковому кредиті в
податкових періодах їх отримання.
Завірені належним чином копії
зазначених ВМД були надані ДПІ в м.
Житомирі із запереченнями на акт
перевірки № 12 від 12 квітня 2013 року і в
силу вимог п.44.6, п.44.7 ст.44 Податкового
кодексу України податковий орган
зобов`язаний був їх врахувати. Крім
того, відповідачем за актом №
1728/22-2/31052661/01100 неправомірно враховані
висновки по акту від 3 квітня 2013 року №
1710/22-2/31052661, на підставі якого
податковий орган прийняв окреме
податкове повідомлення-рішення за
формою "В4" від 15 квітня 2013 року №000090222
про зменшення суми від`ємного значення
податку на додану вартість на 210417,00 грн.
за грудень 2011 року. Сума завищеного
залишку від'ємного значення за
податковим повідомленням - рішенням №
000090222 зі знаком "-" відображена по рядку
21.3 податкової декларації з ПДВ за
квітень 2013 року. Врахування висновків
акту № 1710/22-2/31052661 призвело до задвоєння
суми правопорушення за оскарженим
податковим повідомленням-рішенням та
рішенням № 000090222.

Представник позивача позов підтримав,
просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, просив відмовити в його
задоволенні. В обґрунтування
заперечень зазначив, що під час
перевірки ПП "Кемілайн Агро"
працівниками контролюючого органу
виявлено, що на порушення п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України ПП
"Кемілайн Агро" до складу податкового
кредиту по рядку 12.1 Декларацій "обсяг
придбання товару та податок на додану
вартість, сплачений митним органам"
включено 496947 грн податку на додану
вартість за операціями з придбання
хімічних речовин у нерезидентів не
підтвердженого вантажно-митними
деклараціями, в тому числі: за січень 2012
року на суму 2000 грн, за квітень 2012 року
на суму 122048 грн, за червень 2012 року на
суму 372899 грн. Крім того, до складу
податкового кредиту січня 2012 року
підприємством безпідставно віднесено
210417,00 грн від'ємного значення податку
на додану вартість за грудень 2011 року
зменшеного попередньою перевіркою за
таких же підстав. Внаслідок вказаних
порушень підприємством занижено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на суму, що загалом
складає 683157,00 грн. Як наслідок,
зазначив, що спірне податкове рішення
прийняте згідно норм чинного
законодавства.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що позов підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 3 квітня 2013 року
працівниками контролюючого органу
проведено виїзну позапланову
документальну перевірку позивача з
питань підтвердження правомірності
проведення імпортних операцій за
період 1 січня 2012 року по 30 червня 2012
року; з питань фінансово -
господарських взаємовідносин з ФГ
"Хмельове" за квітень 2012 року; ПАТ
"Ямпільський кар'єр" за вересень 2012
року.

Під час перевірки встановлено
порушення:

1) п.187.8. ст. 187. п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України в результаті чого
підприємством:

1) завищено від'ємне значення з по
податку на додану вартість р. 24
Декларації за:

- січень 2012 року в сумі 210417 грн;

- лютий 2012 року в сумі 188210 грн;

- березень 2012 року в сумі 188210 грн;

- квітень 2012 року в сумі 148653 грн;

- травень 2012 року в сумі 148653 грн ( р.21.2
Декларації);

2) занижено податок на додану вартість в
сумі 683157 грн, в тому числі:

- квітень 2012 року в сумі 161605 грн;

- травень 2012 року в сумі 148653 грн;

- червень 2012 року в сумі 372899 грн.

3) порушення вимог Наказу Міністерства
фінансів України від 25 листопада 2011
року №1492 "Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість"

За результатами перевірки
перевіряючими сладено акт №
1728/22-2/31052661/0100 від 3 квітня 2013 року (а.с.
5-14).

На підставі вказаного акту прийняте
спірне податкове повідомлення -
рішення № 000065222 від 18
квітня 2013 року, яким відповідачу
збільшено суму податку на додану
вартість на загальну суму 1024736,00 грн
(основний платіж - 683157,00 грн, штрафні
(фінансові) санкції у сумі 341579,00 грн)
(а.с. 21).

В акті від 3 квітня 2013 року №
1728/22-2/31052661/0100 відповідачем зазначено,
що за результатами виїзної
позапланової перевірки приватного
підприємства "Кемілайн Агро" (код за
) з питань подання
уточнюючих розрахунків з податку на
додану вартість за жовтень 2011 року -
грудень 2011 року, що подані за період,
який перевірявся плановою перевіркою,
встановлено порушення п. 198.6 ст.198
Розділу V Податкового кодексу України
ПП "Кемілайн Агро", а саме встановлено
згідно з витягу з акту: "в рядку 12.1
Декларацій "Податок на додану вартість,
сплачений митним органам" № від 11
березня 2013 року (період коригування -
грудень 2011 року) підприємством було
задекларовано 220092,00 грн для перевірки
за грудень 2011 року було пред'явлено ВМД
№016205 від 6 грудня 2011 року згідно з якою
ПДВ становить 9675,77 грн. Таким чином в
порушення п. 198.6 ст.198 Розділу V
Податкового кодексу України ПП
«Кемілайн Агро» за період з 1 жовтня 2011
року по 31 грудня 2011 року завищено
податковий кредит на загальну суму
210417,00 грн, в тому числі по періодах:
грудень 2011 рік - 210 417 грн.

Як встановлено судом та не
заперечувалося представником
відповідача, що зазначене
правопорушення було враховане при
визначенні грошового зобов`язання за
оскарженим податковим
повідомленням-рішенням через
запроваджений в Податковому кодексі
України механізм перенесення залишку
від`ємного значення з податку на додану
вартість поточного податкового
періоду до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Судом встановлено, що відповідно до
акту від 3 квітня 2013 року
№ 1710/22-2/31052661 "Про результати
виїзної позапланової документальної
перевірки приватного підприємства
"Кемілайн Агро" (код за ) з
питань подання уточнюючих розрахунків
з податку на додану вартість за жовтень
2011 року - грудень 2011 року, що подані за
період, який перевірявся плановою
перевіркою відповідач встановив
порушення п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, а саме встановлено
завищення від`ємного значення різниці
між сумою податкового зобов`язання та
сумою податкового кредиту (ряд. 19
декларації) на загальну суму 210417,00 грн,
в тому числі по періодах: грудень 2011
року - 210417,00 грн (а.с. 63-71).

На підставі зазначеного акту
відповідачем 15 квітня 2013 року прийнято
окреме податкове повідомлення-рішення
за формою "В4" №000090222 про зменшення суми
від`ємного значення податку на додану
вартість на 210417,00 грн. за грудень 2011
року (а.с. 72).

Також встановлено, що позивач
задекларував суму завищення залишку
від'ємного значення 210417,00 грн за
податковим повідомленням-рішенням від
15 квітня 2013 року № 000090222 з
від`ємним знаком у рядку 21.3 "зменшено /
збільшено залишок від'ємного значення
за результатами перевірки податкового
органу" податкової декларації з ПДВ за
квітень 2013 року.

Пунктом 2.2 р. II Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 1236 від 28 листопада 2012 року, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України від 20.12.2012 за № 2135/22447,
визначено, що у разі зменшення
від'ємного значення суми ПДВ платника
податку структурний підрозділ органу
ДПС складає податкове
повідомлення-рішення за формою "В4".

Відповідно до пп. 4.6.7 п. 4.6 р. V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 1492 від 25 листопада
2011 року, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2011 за № 1490/20228, із змінами і
доповненнями, рядок 21.3 передбачений
для відображення збільшення або
зменшення залишку від'ємного значення,
який (для декларації, у якій
відображаються розрахунки з бюджетом
(далі - декларація 0110) - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24) за
результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
органом державної податкової служби.

Таким чином, у разі коли за
результатами перевірки податковим
органом встановлено перевищення
платником задекларованого залишку
від'ємного значення податкової
декларації з ПДВ, то сума зменшення
залишку від'ємного значення на
підставі повідомлення-рішення за
формою "В4" відображається платником зі
знаком "-" у рядку 21.3 податкової
декларації з ПДВ податкового (звітного)
періоду, в якому таке
повідомлення-рішення отримано.

Враховуючи наведене, суд погоджується
з доводами позивача стосовно того, що
відповідач безпідставно врахував
правопорушення за актом № 1710/22-2/31052661
від 3 квітня 2013 року в акті №
1728/22-2/31052661/0100 від 3 квітня 2013 року та в
послідуючому при визначенні суми
збільшення грошового зобов`язання за
податковим повідомленням - рішенням №
000095222 від 18 квітня 2013 року, що призвело
до подвійного збільшення грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість позивачеві, адже за вказаним
правопорушенням було прийнято окреме
податкове повідомлення-рішення від 15
квітня 2013 року № 000090222 за формою "В4", яке
самостійно відображене позивачем в
податковому обліку, а саме шляхом
декларування суми зменшення залишку
від'ємного значення на підставі
повідомлення-рішення за формою "В4" зі
знаком "-" у рядку 21.3 податкової
декларації з ПДВ податкового (звітного)
періоду, в якому таке
повідомлення-рішення отримано (квітень
2013 року).

В акті перевірки також зазначено, що
перевіркою відображених у рядку 12.1
Декларацій "обсяг придбання, податок на
додану вартість, сплачений митним
органам" показників за період з 1 січня
2012 року по 30 червня 2012 року у загальній
сумі 10437745 грн встановлено, що
підприємство здійснювало сплату ПДВ
митним органам при операціях з
придбання хімічних речовин - у
нерезидентів. Проведеною перевіркою
відображеного показника за період з 1
січня 2012 року по 30 червня 2012 року в сумі
10437745 грн на підставі таких документів:
контрактів, платіжних доручень та
банківських виписок, ВМД, та інших
документів, встановлено завищення
задекларованих підприємством
показників у даному рядку на загальну
суму 496947,00 грн. На порушення п. 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України
підприємством включено до складу
податкового кредиту суми ПДВ, які не
підтверджені відповідними первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського та
податкового обліку, а саме
вантажно-митними деклараціями, на
загальну суму 496947 грн, в т.ч.: січень 2012
року - 2000,00 грн, квітень 2012 року - 122048,00
грн, червень 2012 року- 372899,00 грн.

Судом встановлено, що згідно
уточнюючого розрахунку податкових
зобов`язань з податку на додану
вартість за квітень 2012 року (а.с. 100-101) за
ряд.12.1 "обсяг придбання товару та
податок на додану вартість, сплачений
митним органам" в сумі ПДВ 171588,00 грн
задекларовано податковий кредит за
вантажно-митними деклараціями від 25
квітня 2012 року № 101060000/2012/006197 на суму
ПДВ 49539,74 грн, від 17 червня 2011 року
№ 101000009/2011/007328 на суму ПДВ 128740,13
грн.

За ВМД від 25 квітня 2012 року №
101060000/2012/006197 на суму ПДВ 49539,74 грн
включено до складу податкового кредиту
ПДВ в розмірі 42848,00 грн на підставі п.198.4
ст.198 Податкового кодексу України через
використання частини імпортованого
товару не в оподатковуваних операціях,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи бухгалтерською
довідкою від 13 січня 2014 року № 13/01/1/14
(а.с. 78).

Доказів подвійного включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ за
згаданими вантажними митними
деклараціями у попередніх податкових
періодах, відмінних від квітня 2012 року,
судом не встановлено і представником
відповідача не надано.

Також встановлено, що вказані вантажні
митні декларації надавались
відповідачеві разом із запереченнями
на акт перевірки № 12 від 12 квітня 2013
року і в силу вимог п.44.6, п.44.7 ст. 44 ПКУ
податковий орган зобов`язаний був їх
врахувати.

Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України для операцій із ввезення на
митну територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Відповідно до п.187.8 ст.187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань у разі ввезення
товарів на митну територію України є
дата подання митної декларації для
митного оформлення.

За приписами п.201.12 ст.201 Податкового
кодексу України у разі ввезення
товарів на митну територію України
документом, що посвідчує право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, вважається митна декларація,
оформлена відповідно до вимог
законодавства, яка підтверджує сплату
податку.

Відповідно до вимог п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку контролюючим органом
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні
ними права власності на заставне майно
з метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

З урахуванням наведених приписів
податкового законодавства, наявності у
позивача належним чином складених
вантажних митних декларацій, копії
яких долучені до матеріалів справи
(ВМД № 10100009/201/007328 а.с.79-80, реєстри
виданих та отриманих податкових
накладних а.с.81-96), суд не погоджується з
висновком податкового органу про
завищення позивачем податкового
кредиту на суму 122048,00 грн. за рядком 12.1
"обсяг придбання, податок на додану
вартість, сплачений митним органам"
податкової декларації за квітень 2012
року.

Разом з тим, позивач в ході судового
розгляду справи не спростував
належними засобами доказування
висновки податкового органу стосовно
порушення позивачем вимог п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України в частині
завищення податкового кредиту на
загальну суму 374899,00 грн. за рядком
12.1"обсяг придбання, податок на додану
вартість, сплачений митним органам"
податкових декларацій за січень і
червень 2012 року, в зв`язку з чим позовні
вимоги в цій частині не підлягають
задоволенню.

Окрім того, суд не погоджується з
доводами представника позивача щодо
протиправності застосування до
позивача штрафної (фінансової) санкції
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання
за спірним податковим
повідомленням-рішенням, що пояснюється
наступним.

Згідно п.123.1 ст.123 Податкового кодексу
України, у разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив, в зв`язку з тим, що
на підставі акту від 3 квітня 2013 року №
1710/22-2/31052661 відповідачем прийнято
окреме податкове повідомлення-рішення
за формою "В4" № 000090222 від 15 квітня 2013
року про зменшення суми від`ємного
значення податку на додану вартість на
210417,00 грн за грудень 2011 року (перше за
хронологією правопорушення),
збільшення грошового зобов'язання
згідно податкового повідомлення -
рішення № 000095222 від 18 квітня 2013 року за
актом від № 1728/22-2/31052661/0100 3 квітня 2013
року необхідно вважати повторним
протягом 1095 днів правопорушенням, за
яке законодавцем передбачено
підвищений розмір штрафу.

Суд не може погодитись з таким
висновком податкового органу та вважає
за необхідне зазначити, що підвищена
санкція за коментованим пунктом статті
123 Кодексу передбачена виключно у двох
випадках - при повторному протягом 1095
днів визначенні контролюючим органом
суми податкового зобов'язання з цього
податку або зменшення суми бюджетного
відшкодування, тоді як у спірних
обставинах першим за хронологією
порушенням було зменшення суми
від`ємного значення податку на додану
вартість за податковим
повідомленням-рішенням за формою "В4"
від 15 квітня 2013 року.

Суд зазначає, що пункт 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України визначає
як базу для визначення штрафу лише суми
визначеного податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Окрім того, повторність визначення
контролюючим органом протягом 1095 днів
суми податкового зобов'язання,
зменшення суми бюджетного
відшкодування слід застосовувати в
розрізі кожного окремого з податкових
порушень, передбачених підпунктами
54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України. Тобто
повторним у розумінні статті 123
Податкового кодексу України є
визначення контролюючим органом
податкових зобов'язань внаслідок
вчинення одного й того самого
порушення: або неподання податкової
декларації, або заниження податкових
зобов'язань з окремого виду податку,
або завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість тощо.

У разі повторного визначення
податкових зобов'язань за вчинення
різних податкових порушень (наприклад,
спочатку внаслідок виявлення
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, а згодом
протягом 1095 днів через виявлення
завищення суми бюджетного
відшкодування) підвищений розмір
відповідальності застосовуватися не
повинен.

Зазначена правова позиція знайшла
також своє відображення в
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України №
2198/11/13-11 від 24 листопада 2011 року.

З огляду на вказане, з урахуванням
правомірності спірного податкового
повідомлення-рішення в частині
збільшення податкового зобов'язання з
ПДВ за основним платежем в загальній
сумі 374899,00 грн, підлягає залишенню
штрафні санкції в розмірі 25 відсотків
суми визначеного податкового
зобов'язання, що становить 93724,75 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9
ч. 3 статті 2 КАС у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на встановлені у справі
обставини, а також враховуючи приписи
чинного податкового законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги про визнання
нечинним та скасування спірного
податкового повідомлення - рішення
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 КАС, суд,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати в
частині податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2013 №000095222
на суму 556112 (п'ятсот п'ятдесят шість
тисяч сто дванадцять) грн 25 коп.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Кемілайн Агро" судовий збір у розмірі
1146 (тисяча сто сорок шість) грн,
присуджений відповідно до задоволених
вимог.

Повний текст постанови виготовлено 11
лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Єфіменко О.В.