Справа № 805/634/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/34191/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко
М. П. Мартинюк Н. М.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуАртемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області Державної
податкової служби на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 рокуу
справі№ 805/634/13-аза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «СІНІАТ»до
Артемівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової
службипровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 01.04.2013 року
у справі № 805/634/13-а в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «СІНІАТ»
задоволено. Постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
01.04.2013 року у справі № 805/634/13-а
скасовано. Позовні вимоги ТОВ «СІНІАТ»
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача від
23.10.2012 року № в частині
донарахування грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 600 904,50
грн., з яких 498 451,00 грн. - за основним
платежем, 102 453,50 грн. - за
штрафними(фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із постановою
апеляційного суду, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить її скасувати, залишити в
силі постанову суду першої інстанції.
Свої вимоги заявник обґрунтовує
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, п. 186.3 ст.
186, пп. 196.1.14 п. 196.1 ст. 196, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, ст. ст. 11,
69, 79, 86, 159, 161, 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем планової
виїзної перевірки ТДВ «Лафарж Гіпс»
(правонаступником якого є позивач) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.03.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.03.2012 року складено акт № 865/22/00290601 від
23.07.2012 року, яким зафіксовано порушення,
зокрема, п. 185.1 ст. 185; п. 186.4 ст. 186; п. п. 198.2,
198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
на суму 500 573,00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2012 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість у розмірі 663 664 грн., з
яких 500 573,00 грн. - сума основного платежу
та 163 091,00 грн. - сума штрафних
(фінансових) санкцій.

За результатом адміністративного
оскарження Державною податковою
службою у Донецькій області прийнято
рішення про результати розгляду скарги
№ 16534/10/102-12-5 від 17.10.2012 року, яким
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 09.08.2012 року №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 60
106,50 грн., в іншій частині зазначене
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін.

23.10.2012 року відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов`язання з податку на
додану вартість у розмірі 603 557,50 грн., з
яких 500 573,00 грн. - сума основного платежу
та 102 984,50 грн. - сума штрафних
(фінансових) санкцій.

Судом апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем до складу
податкового кредиту включені суми ПДВ
у складі вартості придбаного товару
(природного газу) та отриманих послуг
оренди на підставі податкових
накладних, які зареєстровані на
протязі 15 днів з моменту складання.

Зазначені суми були відображені в
податковій декларації, поданій у
передбачений законом 20-денний строк.

Відповідно до п. п. 198.1.«а» ст. 198
Податкового кодексу України у позивача
виникло право на віднесення сум
податку до податкового кредиту у
зв'язку із придбанням товарів та
послуг.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на момент проведення
відповідачем перевірки у позивача
виникло право на формування
податкового кредиту, сума податку в
податкових накладних була визначена
вірно, податковий кредит сформований
на підставі податкових накладних,
зареєстрованих в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Отже, передбачені зазначеними вище
нормами підстави для відповідальності
платника податків (позивача) були
відсутні.

З посиланням на положення п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність з боку
продавця товару порушень п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України та
правомірне формування податкового
кредиту по вказаним операціям,
оскільки зазначені податкові накладні
були зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних у встановлений
строк до подачі декларації позивачем.

За таких обставин підстав для
зменшення податкового кредиту
позивачу у відповідача не було.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що в березні 2011 року ТДВ
«Лафарж Гіпс» отримано від компанії
«Lafarge Platre» (Франція) за договором №
2/2010-FR від 01.05.2010 року та актом виконаних
робіт № 1649 від 09.03.2011 року послуги з
питань дослідження ринку гіпсокартону
на суму 40 017,43 євро (курс валюти 11,075019),
що складає 443 193,80 грн. (ПДВ 88 638,76 грн.).

Відповідно до п. 180.2 ст. 180 Податкового
кодексу України особою, відповідальною
за нарахування та сплату податку до
бюджету у разі постачання послуг
нерезидентами, у тому числі їх
постійними представництвами, не
зареєстрованими як платники податку,
якщо місце постачання послуг
розташоване на території України, є
отримувач послуг.

Згідно із абз. 2 п. 187.8 ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань за операціями з
постачання послуг нерезидентами,
місцем надання яких є митна територія
України, є дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату послуг або дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг нерезидентом.
залежно від того, яка з подій відбулася
раніше.

У відповідно до абз. 4 п. 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) для операцій з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з п.
187.8 ст. 187 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до пп. 196.1.14 п. 196.1
ст. 196 Податкового кодексу України, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, послуги, зазначені в пп.
«в» п. 186.3 ст.186 цього Кодексу
(консультаційні, інжинірингові,
інженерні, юридичні (у тому числі
адвокатські), бухгалтерські,
аудиторські, актуарні та інші подібні
послуги консультаційного характеру, а
також послуги з розроблення,
постачання та тестування програмного
забезпечення, з оброблення даних та
надання консультацій з питань
інформатизації, надання інформації та
інших послуг у сфері інформатизації, у
тому числі з використанням
комп'ютерних систем), було визначено як
такі, що не є об'єктом оподаткування.

Отже, по зазначеній господарській
операції у позивача не виникає ані
податковий кредит, ані податкові
зобов'язання, що податковим органом
враховано не було.

Згідно із п. 86.10 ст. 86 Податкового
кодексу України в акті перевірки
зазначаються як факти заниження, так і
факти завищення податкових зобов'язань
платника.

В акті перевірки зазначено, що
відповідачем не встановлено завищення
чи заниження задекларованих суб'єктом
господарювання показників податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість (т. 1 а. с. 36).

Враховуючи, що за цією господарською
операцією сума податкового кредиту не
може бути більша ніж сума сплаченого
податкового зобов'язання, у
податкового органу були відсутні
підстави для донарахування 88 638,76 грн.
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

Колегія суддів не погоджується з
висновком апеляційного суду про те, що
на час проведення перевірки Законом №
3387 від 19.05.2011 року пп. 196.1.14 п. 196.1 ст. 196
Податкового кодексу України із статті
виключений, оскільки підлягає
застосування норма чинна на момент
виникнення спірних правовідносин.

Проте, зазначена помилка не вплинула на
правильність вирішення спору, оскільки
судом апеляційної інстанції вірно
вказано, що доводи позивача про сплату
(нарахування) ПДВ за вказаною угодою
відповідно до приписів ст. 180 п. 180.2
Податкового кодексу України
відповідачем не спростовані, а тому
зменшення позивачу лише суми
податкового кредиту призводить до
неправомірного завищення суми його
податкових зобов'язань та
неправомірного донарахування
грошового зобов'язання з ПДВ, а також
безпідставного застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду про задоволення позову, а тому
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Артемівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.05.2013 року
у справі № 805/634/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак