Справа № 803/62/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року Справа № 803/62/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання
Приходай Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гордійчук
О.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся з адміністративним позовом
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Луцька ОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.11.2013р. № , яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 15 444грн. за порушення
вимог п.267.1 ст.267 Податкового кодексу
України.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» є одним
пунктом продажу товарів, розташованим
в одній будівлі, за однією адресою, з
одним входом, відповідно придбаний
торговий патент на торгівельну
діяльність поширює свою дію як на
роздрібну торгівлю в магазині, так і на
ведення ресторанного господарства в
кафе;

- необхідність придбання другого
патенту для одного пункту продажу
товарів з декількома торгівельними
залами передбачена виключно для тих
суб'єктів господарювання, які
здійснюють торгівлю нафтопродуктами;

- підтвердженням здійснення позивачем
торгівельної діяльності в одному
пункті продажу товарів є придбання
однієї ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та
однієї ліцензії на право роздрібної
торгівлі тютюновими виробами, а також
використання одного реєстратора
розрахункових операцій.

Представник позивача в судових
засіданнях та поданих суду додаткових
письмових поясненнях від 03.02.2014р.
позовні вимоги підтримав повністю,
зазначивши, окрім іншого, що у Єдиній
базі податкових знань, яка міститься на
офіційному сайті Міністерства доходів
і зборів України, підтверджено позицію
щодо необхідності придбання одного
торгового патенту в разі здійснення в
одному пункті продажу роздрібної
торгівлі та діяльності у
торговельно-виробничій сфері. Крім
того, представник вказав, що чинне
законодавство України не ставить у
залежність отримання торгового
патенту від кількості касових
апаратів, які знаходяться у пункті
продажу товарів.

Відповідач в поданому письмовому
запереченні та представники
відповідача в судових засіданнях
адміністративний позов не визнали та
просять в його задоволенні відмовити
повністю, мотивуючи наступним:

- при поданні заявки на придбання
торгового патенту позивач власноруч
вказав найменування пункту продажу
товарів - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» та
вказав вид торгівельної діяльності -
роздрібна торгівля;

- на момент перевірки у позивача за
магазином-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» було
зареєстровано два різних касових
апарати - на магазин і на кафе, які
розміщені в окремих частинах
приміщення (окремих торгових залах).

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши доводи, викладені
позивачем у позовній заяві, дослідивши
подані суду письмові докази, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову. При
цьому судом враховано наступне:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Луцької міської ради
Волинської області 19.03.1997 р., що
підтверджується копією Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_1,
зареєстрований платником податку на
додану вартість з 30.10.1997р. (копія
Свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
НОМЕР_2 від 28.08.2007р.)

07.11.2013р. у магазині-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
що належить ФОП ОСОБА_4 та розташований
за адресою: АДРЕСА_1 проведено фактичну
перевірку. За результатами перевірки
було складено Акт (Довідка) фактичної
перевірки № 000130 від 15.11.2013р., яким
зафіксовано порушення п.1,2,7,9 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг» та п.267.1 ст.267
Податкового кодексу України.

Із порушенням п.1,2,7,9 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування і
послуг» позивач погодився і не
оскаржує, а тому предметом даного
судового розгляду є порушення ним п.267.1
ст.267 Податкового кодексу України, а
саме - здійснення торгівельної
діяльності у торгово-виробничій сфері
(ресторанне господарство) за готівкові
кошти без придбання відповідного
торгового патенту.

В Акті перевірки податковий орган
зазначає, що в ході перевірки було
пред'явлено торговий патент , придбаний
на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою:
АДРЕСА_1, однак за даною адресою в одній
будівлі знаходиться і магазин, і кафе.
За період з 01.05.2012р. по 31.10.2013р. ФОП
ОСОБА_4 здійснювалася торгівельна
діяльність у торгово-виробничій
(ресторанне господарство) сфері за
готівкові кошти без придбання
відповідного торгового патенту.

21.11.2013р. позивачем подано заперечення
до Акту перевірки, яке не було
розглянуто по суті в зв'язку з його
поданням не контролюючому органу за
основним місцем обліку платника
податків, тобто Луцької ОДПІ, а до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області.

На підставі Акту перевірки та за
результатами розгляду заперечення
позивача відповідачем прийнято
відносно позивача податкове
повідомлення-рішення форми «С» №
6 від 29.11.2013р., яким застосовано до
ФОП ОСОБА_4 штрафні (фінансові) санкції
в розмірі 15444 грн.

20.12.2013р. на податкове
повідомлення-рішення № 6 від
29.11.2013р. позивачем було подано скаргу до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області, проте, рішенням ГУ
Міндоходів у Волинській області від
26.12.2013р. № К-738/10/10.2-06 залишена без
розгляду у зв'язку з порушенням строків
для оскарження.

Надаючи правову оцінку рішенню Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області суд
дійшов до наступних висновків.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267
Податкового кодексу України визначено,
що платниками збору за провадження
деяких видів підприємницької
діяльності - є суб'єкти господарювання
(юридичні особи та фізичні особи -
підприємці), їх відокремлені
підрозділи, які отримують в
установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять такі види
підприємницької діяльності, зокрема,
торговельна діяльність у пунктах
продажу товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач має магазин-кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Для здійснення
торговельної діяльності, позивачем
було придбано торговий патент на право
здійснення торговельної діяльності -
роздрібної торгівлі. Однак, за даною
адресою в одній будівлі знаходяться і
магазин, і кафе, але розміщені в окремих
частинах приміщення, з різними входами,
розділені спільним коридором.

Для провадження торговельної
діяльності, діяльності з надання
платних послуг та діяльності з
торгівлі валютними цінностями торгові
патенти придбаються окремо для кожного
пункту продажу товарів, пункту з
надання платних послуг, пункту обміну
іноземної валюти.

Згідно п.14.1.211. ст.14 пункт продажу
товарів для цілей розділу XII цього
Кодексу - це:

- магазин, інша торговельна точка, що
розташовані в окремому приміщенні,
будівлі або їх частині, і мають
торговельний зал для покупців або
використовують для торгівлі його
частину;

- кіоск, палатка, інша мала архітектурна
форма, яка розташована в окремому
приміщенні, але не має вбудованого
торговельного залу для покупців;

- автомагазин, розвозка, інший вид
пересувної торговельної мережі;

- лоток, прилавок, інший вид
торговельної точки у відведеному для
торговельної діяльності місці, крім
лотків і прилавків, що надаються в
оренду суб'єктам господарювання -
фізичним особам та розташовані в межах
спеціалізованих підприємств сфери
торгівлі - ринків усіх форм власності;

- стаціонарна, малогабаритна і
пересувна автозаправна станція,
заправний пункт, який здійснює
торгівлю нафтопродуктами, скрапленим
та стиснутим газом;

- фабрика-кухня, фабрика-заготівельня,
їдальня, ресторан, кафе, закусочна, бар,
буфет, відкритий літній майданчик,
кіоск, інший пункт ресторанного
господарства;

- оптова база, склад-магазин, інші
приміщення, що використовуються для
здійснення оптової торгівлі за
готівку, інші готівкові платіжні
засоби та з використанням платіжних
карток.

З аналізу вказаної норми законодавства
вбачається, що у випадку розміщення
магазину (торговельної точки) в частині
будівлі, за наявності торговельного
залу для покупців, такий магазин є
окремим пунктом продажу, як є таким
пунктом продажу і кафе.

В позовній заяві ФОП ОСОБА_4
зазначає, що у нього один пункт продажу
товарів - магазин-кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
на який він придбав один торговий
патент і використовує один РРО. При
поданні заявки на придбання патенту
від 28.04.2012р. № 5317/11 позивач вказав
найменування пункту продажу товарів -
магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», а при
визначенні виду торгового патенту
вказав - на здійснення торгівельної
діяльності - «роздрібна торгівля», а не
«кафе» та «торгівельно-виробнича сфера
(ресторанне господарство)».

Таким чином, суд погоджується з
твердженнями представника
відповідача, що магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»
та кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» є різними
пунктами продажу, кожен з яких повинен
мати свій торговий патент, а тому
Луцькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області при прийнятті
податкового повідомлення-рішення від
29.11.2013 р. № про застосування до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 15444 грн. були повністю
враховані усі обставини справи.

Згідно ст.125 за здійснення діяльності,
передбаченої статтею 267 цього Кодексу
без отримання відповідних торгових
патентів або з порушенням порядку
використання торгового патенту,
передбаченого підпунктами 267.6.4-267.6.6
пункту 267.6 статті 267 (крім діяльності у
сфері розваг), сплачують штраф у
подвійному розмірі збору за весь
період здійснення такої діяльності,
але не менше подвійного його розміру за
один місяць.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представником відповідача Луцької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській
області в ході судового розгляду
справи надано суду належні та
допустимі докази щодо спростування
позовних вимог та обґрунтування
правомірності винесення податкового
повідомлення-рішення від 29.11.2013 р.
№.

Керуючись статтями 2, 69-72, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Податкового кодексу
України, ч.3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Державного бюджету
України 1644 грн.30 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається сторонами протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, повний текст якої буде
виготовлено 07 лютого 2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.В.Дмитрук