Справа № 800/52/14
Суддя: Масло І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 січня 2014 року м.
Київ справа № 800/52/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Масло І.В., вирішуючи питання
про відкриття провадження у справі за
позовною заявою народних депутатів
України: Яценюка Арсенія Петровича,
Кличка Віталія Володимировича,
Тягнибока Олега Ярославовича до
Верховної Ради України, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Голова Верховної Ради України Рибак
Володимир Васильович, перший заступник
Голови Верховної Ради України Калєтнік
Ігор Григорович про визнання дій та
бездіяльності протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 року позивачі звернулися до
Вищого адміністративного суду України
з позовом до Верховної Ради України,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Голова Верховної
Ради України Рибак Володимир
Васильович, перший заступник Голови
Верховної Ради України Калєтнік Ігор
Григорович, в якому просили визнати:

- протиправною бездіяльність Верховної
Ради України, яка виявилась у
недотриманні встановленої процедури
розгляду законопроектів та прийняття
законів України під час розгляду і
прийняття за основу та в цілому на
пленарному засіданні 16 січня 2014 року
проекту Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» та процесуальних
законів щодо додаткових заходів
захисту безпеки громадян» (номер, дата
реєстрації: 3879 від 14.01.2014);

- протиправними дії Верховної Ради
України щодо прийняття на пленарному
засіданні 16 січня 2014 року за основу та в
цілому проекту Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» та
процесуальних законів щодо додаткових
заходів захисту безпеки громадян»
(номер, дата реєстрації: 3879 від 14.01.2014),
та подальше його підписання Головою
Верховної Ради України Рибаком В.В.

Згідно з частиною четвертою статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України Вищому адміністративному суду
України як суду першої інстанції
підсудні справи щодо встановлення
Центральною виборчою комісією
результатів виборів або
всеукраїнського референдуму, справи
про дострокове припинення повноважень
народного депутата України, а також
справи щодо оскарження актів, дій чи
бездіяльності Верховної Ради України,
Президента України, Вищої ради юстиції,
Вищої кваліфікаційної комісії суддів
України.

Особливості провадження у справах щодо
оскарження актів, дій чи бездіяльності
Верховної Ради України, Президента
України, Вищої ради юстиції, Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України регулює стаття 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з частиною першою якої
її правила поширюються на розгляд
адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності)
постанов Верховної Ради України,
указів і розпоряджень Президента
України;

2) актів Вищої ради юстиції;

3) дій чи бездіяльності Верховної Ради
України, Президента України, Вищої ради
юстиції;

4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Пунктом першим частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Як вбачається зі змісту позовних вимог,
позивачі оскаржують дії та
бездіяльність Верховної Ради України
при розгляді проекту Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» та
процесуальних законів щодо додаткових
заходів захисту безпеки громадян» та
ухваленні цього Закону України на
пленарному засіданні Верховної Ради
України 16 січня 2014 року.

Відповідно до принципу поділу
державної влади в Україні (стаття 6
Конституції України) органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією України
межах і відповідно до законів України.

Згідно статті 75 Конституції України
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є Парламент - Верховна Рада
України, до повноважень якої належить
прийняття законів відповідно до пункту
п'ятого статті 85 Конституції України.

У мотивувальній частині Рішення
Конституційного Суду України від 27
березня 2002 року № 7-рп/2002 імперативно
визначено, що за змістом положень
статей 85, 91 Конституції України
Верховна Рада України приймає закони,
постанови та інші правові акти. Вони є
юридичною формою реалізації
повноважень єдиного органу
законодавчої влади в Україні та,
відповідно до частини другої статті 147,
частини першої статті 150 Конституції
України, є об'єктом судового
конституційного контролю.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 17 жовтня 2002 року N 17-рп/2002 у справі у
справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення положень статей
75, 82, 84, 91, 104 Конституції України (щодо
повноважності Верховної Ради України)
зазначено, що Верховна Рада України
визначена в статті 75 Конституції
України парламентом - єдиним органом
законодавчої влади в Україні. Як орган
державної влади Верховна Рада України
є колегіальним органом, який складають
чотириста п'ятдесят народних депутатів
України. Повноваження Верховної Ради
України реалізуються спільною
діяльністю народних депутатів України
на засіданнях Верховної Ради України
під час її сесій. Визначення Верховної
Ради України єдиним органом
законодавчої влади означає, що жоден
інший орган державної влади не
уповноважений приймати закони.
Верховна Рада України здійснює
законодавчу владу самостійно, без
участі інших органів.

Крім того, в цьому Рішенні зазначено, що
учасниками законодавчого процесу на
його відповідній стадії, а отже,
учасниками законотворчості, є
визначені в частині першій статті 93
Конституції України суб'єкти права
законодавчої ініціативи у Верховній
Раді України. Реалізація права
законодавчої ініціативи і права вето
означає лише участь відповідних
органів у здійсненні власне
парламентської функції
законотворчості.

У Рішенні Конституційного Суду України
від 27 березня 2002 року № 7-рп/2002 року у
справі за конституційним поданням
Вищої ради юстиції щодо офіційного
тлумачення положень абзаців другого,
третього пункту 1 частини першої
статті 150 Конституції України
(справа щодо актів про
Обрання/призначення суддів на посади
та про звільнення їх з посад) зазначено,
що як свідчить зміст положень статей 85,
91 Конституції України, Верховна Рада
України приймає закони, постанови та
інші правові акти. Вони є юридичною
формою реалізації повноважень єдиного
органу законодавчої влади в Україні та
відповідно до частини другої статті 147,
частини першої статті 150 Конституції
України є об'єктом судового
конституційного контролю.

Аналіз вищезазначених норм свідчить
про те, що при розгляді проектів
законів та ухваленні законів Верховна
Рада України не виконує владних
управлінських функцій, а реалізує свої
повноваження щодо законотворчої
діяльності (здійснює власне
парламентську функції
законотворчості).

Разом з тим, Конституційним Судом
України може бути визнаний
неконституційним правовий акт
Верховної Ради України, у процесі
прийняття чи схвалення якого або
набрання ним чинності було порушено
процедурні вимоги, що встановлюються
безпосередньо Конституцією України, за
умови набрання ним чинності.

Таким чином, згідно з пунктом першим
частини першої статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, у зв'язку з чим позивачам
необхідно відмовити у відкритті
провадження в адміністративній справі
за їх позовом до Верховної Ради
України. треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Голова Верховної
Ради України Рибак Володимир
Васильович, перший заступник голови
Верховної Ради України Калєтнік Ігор
Григорович про визнання дій та
бездіяльності протиправними.

Керуючись пунктом першим частини
першої статті 18, 109, 171-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити народним депутатам України
Яценюку Арсенію Петровичу, Кличку
Віталію Володимировичу, Тягнибоку
Олегу Ярославовичу у відкритті
провадження в адміністративній справі
за їх позовом до Верховної Ради
України, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Голова Верховної
Ради України Рибак Володимир
Васильович, перший заступник Голови
Верховної Ради України Калєтнік Ігор
Григорович про визнання дій та
бездіяльності протиправними.

Ухвала є остаточною і не підлягає
перегляду в апеляційному чи
касаційному порядку.

Суддя
І.В. Масло