Справа № 826/18559/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу адвоката
Російської Федерації ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року у
справі за позовом адвоката Російської
Федерації ОСОБА_2 до Ради адвокатів
України про визнання протиправними та
скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Ради адвокатів України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
підпункт 4.1 Положення про перелік
документів та порядок включення
адвоката іноземної держави до Єдиного
реєстру адвокатів, затвердженого
рішенням Ради адвокатів України №155
від 01 червня 2013 року;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Ради адвокатів України №156 від
01 червня 2013 року в частині встановлення
розміру одноразового внеску на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави;

- визнати протиправним та скасувати
рішення Ради адвокатів України №157 від
01 червня 2013 року в частині встановлення
розміру щорічного внеску адвоката
іноземної держави на забезпечення
реалізації адвокатського
самоврядування;

- зобов'язати Раду адвокатів України
встановити розмір одноразового внеску
на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування в
частині організаційно-технічного
забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави на рівні плати за складання
кваліфікаційного іспиту для осіб, що
мають намір набути статус адвоката, що
визначений у порядку, встановленому
Законом України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність»;

- зобов'язати Раду адвокатів України
встановити розмір щорічного внеску на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави, відомості щодо яких внесено до
Єдиного реєстру адвокатів України, на
рівні щорічного внеску, що
встановлений для адвокатів України.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, неповно з'ясував
обставини справи, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується посвідченням 2801 від
28 жовтня 2005 року, виданим Головним
управлінням Федеральної реєстраційної
служби у Ростовській області, ОСОБА_2 є
адвокатом Російської Федерації.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач неодноразово звертався до
Національної асоціації адвокатів
України та Ради адвокатів України із
заявами про включення відомостей про
адвоката Російської Федерації ОСОБА_2
до Єдиного реєстру адвокатів України,
на які отримував відповіді з
роз'ясненням.

Перелік документів та порядок
включення адвоката іноземною держави
до Єдиного реєстру адвокатів України
визначено в однойменному Положенні,
затвердженому рішенням Ради адвокатів
України від 01.06.2013 року № 155 (Далі по
тексту - Положення № 155).

Так, п. 4.1 Положення № 155 передбачено, що
адвокати іноземної держави на
території України можуть надавати
правові послуги лише з питань
міжнародного права та законодавства
країни, в якій вони отримали право на
заняття адвокатською діяльністю.
Представництво клієнтів в українських
судах всіх рівнів адвокат іноземної
держави має право здійснювати лише
спільно з адвокатом України на
підставі укладеної відповідної угоди.

Рішенням Ради адвокатів України №156
від 01 червня 2013 року «Про встановлення
для адвокатів іноземних держав розміру
одноразового внеску на
організаційно-технічне забезпечення»
вирішено встановити для адвокатів
іноземних держав одноразовий внесок на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури в розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, що сплачується на
рахунок кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури регіону (з
розподілом 10% - Вищій
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури та 90% -
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури регіону).

Згідно рішення Ради адвокатів України
№157 від 01 червня 2013 року «Про
встановлення для адвокатів іноземних
держав щорічного внеску на адвокатське
самоврядування» встановлено розмір
щорічного внеску адвоката іноземної
держави на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування у
розмірі 20 мінімальних заробітних плат
станом на 01 січня поточного року, в
якому такі внески сплачуються.

Вважаючи, що вимоги, встановлені п. 4.1
рішення Ради адвокатів України від
01.06.2013 року № 155 «Про затвердження
Положення про перелік документів та
порядок включення адвоката іноземної
держави до Єдиного реєстру адвокатів
України», рішення Ради адвокатів
України №156 від 01 червня 2013 року «Про
встановлення для адвокатів іноземних
держав розміру одноразового внеску на
організаційно-технічне забезпечення»
та рішення Ради адвокатів України №157
від 01 червня 2013 року «Про встановлення
для адвокатів іноземних держав
щорічного внеску на адвокатське
самоврядування» не відповідають
вимогам Міжнародних актів, Конституції
України та Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
так, як є дискримінаційними, оскільки
суттєво обмежують права адвокатів
іноземних держав в Україні, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення прийняті
відповідачем на підставі, у спосіб та в
порядку, що передбачені
законодавством.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Предметом спору по даній справі є
оскарження рішень ради адвокатів
України, якими встановлено вимоги до
адвокатів іноземних держав з метою
включення до Єдиного реєстру адвокатів
України.

Зокрема, позивачем оскаржується п. 4.1
Положення про перелік документів та
порядок включення адвоката іноземної
держави до Єдиного реєстру адвокатів,
затвердженого рішенням Ради адвокатів
України №155 від 01 червня 2013 року, згідно
з яким адвокати іноземної держави на
території України можуть надавати
правові послуги лише з питань
міжнародного права та законодавства
країни, в якій вони отримали право на
заняття адвокатською діяльністю.
Представництво клієнтів в українських
судах всіх рівнів адвокат іноземної
держави має право здійснювати лише
спільно з адвокатом України на
підставі укладеної відповідної угоди.

Обґрунтовуючи вимоги
адміністративного позову та
апеляційної скарги, позивач
посилається на ту обставину, що
положення п. 4.1 оскаржуваного рішення
відповідача мають дискримінаційний
характер, оскільки обмежують права
адвокатів іноземних держав, не
відповідають вимогам Конституції
України та Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відмовляючи в задоволенні вимог
позивача в цій частині, суд першої
інстанції виходив з того, що спірне
положення п. 4.1 оскаржуваного рішення
відповідача не є дискримінаційним,
оскільки не обмежує прав адвоката
іноземної держави в наданні правових
послуг, а лише забезпечує якісний та
ефективний захист клієнта під час
одержання ним юридичних послуг від
адвоката іноземної держави.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції, зважаючи на таке.

Статтею 26 Конституції України
передбачено, що іноземці та особи без
громадянства, що перебувають в Україні
на законних підставах, користуються
тими самими правами і свободами, а
також несуть такі самі обов'язки, як і
громадяни України, - за винятками,
встановленими Конституцією, законами
чи міжнародними договорами України.

Правові засади організації і
діяльності адвокатури та здійснення
адвокатської діяльності в Україні
визначає Закон України «Про адвокатуру
та адвокатську діяльність в Україні»
від 5 липня 2012 року N 5076-VI (далі по тексту
- Закон N 5076-VI).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону N 5076-VI правовою
основою діяльності адвокатури України
є Конституція України, цей Закон, інші
законодавчі акти України.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону N 5076-VI
адвокат іноземної держави здійснює
адвокатську діяльність на території
України відповідно до цього Закону,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Особливості статусу адвоката
іноземної держави визначено ст. 59
Закону N 5076-VI.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що
адвокат іноземної держави може
здійснювати адвокатську діяльність в
Україні з урахуванням особливостей,
визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 цієї статті адвокат
іноземної держави, який має намір
здійснювати адвокатську діяльність на
території України, звертається до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури за місцем свого проживання
чи перебування в Україні із заявою про
його включення до Єдиного реєстру
адвокатів України. До заяви додаються
документи, що підтверджують право
такого адвоката на заняття
адвокатською діяльністю у відповідній
іноземній державі. Перелік таких
документів затверджується Радою
адвокатів України.

Таким чином, вказаними положеннями
Закону N 5076-VI Раді адвокатів України
надано повноваження щодо визначення
переліку документів та порядку
включення адвоката іноземної держави
до Єдиного реєстру адвокатів України.

Виходячи з цього, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач,
приймаючи Положення про перелік
документів та порядок включення
адвоката іноземної держави до Єдиного
реєстру адвокатів, затвердженого
рішенням Ради адвокатів України №155
від 01 червня 2013 року, діяв в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом N 5076-VI.

Спростовуючи посилання позивача на ту
обставину, що оскаржуваний п. 4.1
Положення про перелік документів та
порядок включення адвоката іноземної
держави до Єдиного реєстру адвокатів,
затвердженого рішенням Ради адвокатів
України №155 від 01 червня 2013 року є
дискримінаційним та суперечить
вимогам Закону N 5076-VI, колегія суддів
зазначає наступне.

З аналізу Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
вбачається, що іноземці, які бажають
займатися адвокатською діяльністю на
території України, можуть реалізувати
це право двома способами: шляхом
отримання свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю
відповідно до законодавства України
(складання кваліфікаційного іспиту та
проходження стажування) та шляхом
внесення іноземця, який отримав статус
адвоката відповідно до законодавства
іншої країни, до Єдиного реєстру
адвокатів України.

Таким чином, встановлюючи додаткові
вимоги до адвокатів іноземних держав,
відповідач враховував, що споживачі
послуг, які надаються адвокатами у
сфері права, повинні отримувати якісні
послуги.

При цьому, права адвоката іноземної
держави щодо надання послуг без таких
обмежень можуть бути реалізовані
шляхом отримання свідоцтва на право
зайняття адвокатською діяльністю в
Україні за умови складання
кваліфікаційного іспиту та
відповідності встановленим вимогам.

Виходячи з цього, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для скасування п. 4.1 Положення
про перелік документів та порядок
включення адвоката іноземної держави
до Єдиного реєстру адвокатів,
затвердженого рішенням Ради адвокатів
України №155 від 01 червня 2013 року.

Перевіряючи на відповідність вимогам
Закону N 5076-VI рішення Ради адвокатів
України №156 від 01 червня 2013 року в
частині встановлення розміру
одноразового внеску на забезпечення
реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів ти Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури для адвокатів іноземної
держави та рішення Ради адвокатів
України №157 від 01 червня 2013 року в
частині встановлення розміру
щорічного внеску адвоката іноземної
держави на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування, колегія
суддів виходить з такого.

Рішенням Ради адвокатів України №156
від 01 червня 2013 року «Про встановлення
для адвокатів іноземних держав розміру
одноразового внеску на
організаційно-технічне забезпечення»
вирішено встановити для адвокатів
іноземних держав одноразовий внесок на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури в розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, що сплачується на
рахунок кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури регіону (з
розподілом 10% - Вищій
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури та 90% -
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури регіону).

Згідно рішення Ради адвокатів України
№157 від 01 червня 2013 року «Про
встановлення для адвокатів іноземних
держав щорічного внеску на адвокатське
самоврядування» встановлено розмір
щорічного внеску адвоката іноземної
держави на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування у
розмірі 20 мінімальних заробітних плат
станом на 01 січня поточного року, в
якому такі внески сплачуються.

Обґрунтовуючи необхідність скасування
вказаних рішень Ради адвокатів
України, ОСОБА_2 зазначає, що розмір
одноразового внеску на забезпечення
реалізації адвокатського
самоврядування щорічного внеску
адвоката іноземної держави на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування є необґрунтованим.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову про скасування рішення Ради
адвокатів України №156 від 01 червня 2013
року «Про встановлення для адвокатів
іноземних держав розміру одноразового
внеску на організаційно-технічне
забезпечення» та рішення Ради
адвокатів України №157 від 01 червня 2013
року «Про встановлення для адвокатів
іноземних держав щорічного внеску на
адвокатське самоврядування», суд
першої інстанції виходив з того, що
повноваження вказаного органу по
встановленню розміру таких внесків є
дискреційними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 55 Закону N 5076-VI до
повноважень ради адвокатів України
належить встановлення розміру та
порядку сплати щорічних внесків
адвокатів на забезпечення реалізації
адвокатського самоврядування,
забезпечення їх розподілу і
використання (якщо з'їздом адвокатів
України прийнято рішення про сплату
щорічних внесків адвокатів на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування та визначено напрями їх
використання).

Частиною 5 ст. 55 Закону N 5076-VI
передбачено, що засідання Ради
адвокатів України скликаються головою
Ради адвокатів України, а в разі його
відсутності - одним із заступників
голови не рідше одного разу на два
місяці. Засідання Ради адвокатів
України може бути також скликане за
пропозицією не менш як однієї п'ятої
від загального складу членів Ради.

У разі якщо голова Ради адвокатів
України або його заступник не скликає
засідання Ради протягом тридцяти днів
з дня надходження пропозиції про
скликання засідання, члени Ради
адвокатів України, які підписали таку
пропозицію, приймають рішення про
утворення організаційного бюро зі
скликання Ради адвокатів України.
Організаційне бюро має право скликати
та забезпечувати проведення засідань
Ради, визначати особу, яка головує на
засіданні Ради.

Відповідно до ч. 6 цієї статті засідання
Ради адвокатів України є повноважним,
якщо на ньому присутні більше половини
членів Ради. Рішення Ради адвокатів
України приймаються більшістю голосів
від загальної кількості її членів. У
разі рівного розподілу голосів членів
Ради голос головуючого на засіданні є
вирішальним.

Таким чином, Рада адвокатів України є
колегіальним органом, який при
вирішенні питань, до повноважень якого
вони відносяться згідно з вимогами
Закону, приймає рішення шляхом
голосування.

Отже, вирішення питання про
встановлення розміру внесків
відноситься до внутрішньої
компетенції колегіального органу.

Крім того, колегія суддів погоджується
з доводами відповідача, що прийняття та
перевірка документів адвокатів
іноземних держав, що додаються до заяви
про включення до Єдиного реєстру
адвокатів України потребує з'ясування
легалізації поданих документів,
залучення перекладача, підготовку
запитів до органів іноземних держав, що
потребує відповідних затрат, а тому
встановлення для адвокатів іноземних
держав одноразовий внесок на
забезпечення реалізації адвокатського
самоврядування в частині
організаційно-технічного забезпечення
кваліфікаційно-дисциплінарних комісій
адвокатури регіонів та Вищої
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури в розмірі 10 мінімальних
заробітних плат, що є вищим, ніж для
адвокатів України, є цілком
обґрунтованим.

Крім того, здійснення адвокатом
іноземної держави діяльності на
території України потребує також
відповідних затрат (послуги
перекладача, додаткові роз'яснення,
міжнародна співпраця), а тому
встановлення оскаржуваним рішенням
розміру щорічного внеску адвоката
іноземної держави на забезпечення
реалізації адвокатського
самоврядування у розмірі 20 мінімальних
заробітних плат станом на 01 січня
поточного року, в якому такі внески
сплачуються, не може вважатися
необґрунтованим.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача
висновки суду першої інстанції не
спростовують та відхиляються судом
так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Російської
Федерації ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення (ч.5 ст.254 КАС України)та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. Парінов Судді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено
10.02.2014 року

вуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.