Справа № 826/7578/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/48784/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороза В.Ф.., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еколан Інгредієнти"
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів і зборів України про
визнання протиправним та скасування
рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Мельніченко
Вікторії Олександрівни - представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів і зборів України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 липня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року,

у с т а н о в и л а :

У травні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколан Інгредієнти"
(далі - ТОВ "Еколан Інгредієнти")
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270000/2013/400149/2
від 20 лютого 2013 року та картки відмови
у прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100270000/2013/20179
від 20 лютого 2013 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що за результатами
здійсненого контролю правильності
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів і зборів України
відмовлено позивачу у прийнятті
вантажно-митної декларації та
оформлено картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №100270000/2013/20179 від 20.02.2013
року.

Застосувавши інший метод визначення
митної вартості товарів, ніж заявлений
ТОВ "Еколан Інгредієнти", відповідачем
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 100270000/2013/400149/2
від 20.02.2013 року.

Підставою для прийняття оскарженого
рішення, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів і зборів України
вважає те, що метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.

Вважаючи, що такі дії та рішення
відповідача не відповідають чинному
законодавству відносно порядку
митного оформлення товару та
застосування методів визначення
митної вартості товару, позивач просив
суд:

- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№100270000/2013/20179 від 20.02.2013 року;

- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100270000/2013/400149/2 від
20.02.2013 року;

- стягнути з відповідача на користь ТОВ
"Еколан Інгредієнти" судові витрати.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
01 липня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 вересня 2013 року,
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еколан
Інгредієнти" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів і
зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення
задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
картку відмови Київської регіональної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100270000/2013/20179
від 20.02.2013 року.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Київської регіональної
митниці № 100270000/2013/400149/2 від 20.02.2013 року
про коригування митної вартості
товару.

У своїй касаційній скарзі Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів і
зборів України, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

В свою чергу, представник ТОВ "Еколан
Інгредієнти" у своїх запереченнях
зазначає на необґрунтованість
касаційної скарги і просить залишити
її без задоволення, а судові рішення
без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколан Інгредієнти"
згідно із вантажно-митною декларацією
№100270000/2013/217873 від 14.02.2013 року подало
відповідачу до митного оформлення
товар "соєвий лецитин марки Verolec NON GMO IP,
для використання в харчовій
промисловості в кількості 24200 кг",
виробник "Lasenor Charbhuja Foods Pvt. Ltd.", країна
виробництва - Індія.

Митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, тобто за
ціною договору, в розмірі 34460,80 доларів
США, що становило за офіційним курсом
НБУ - 275445,17 гривень.

В підтвердження митної вартості
товару, позивач надав митному органу
необхідні для митного оформлення
товару документи, зокрема:
зовнішньоекономічний контракт №78/01-10
від 11.01.2010 року та додатки до нього;
інвойс №LCF_EXP_96 від 20.12.2012 року;
пакувальний лист №LCF_EXP_96 від 20.12.2012
року; декларацію походження товару
№LCF_EXP_96 від 20.12.2012 року та інші
документи, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідачем було відмовлено ТОВ
"Еколан Інгредієнти" у прийнятті
вантажно-митної декларації та
оформлено картку відмови №100270000/2013/20179
від 20.02.2013 року.

За результатами здійсненого контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів і
зборів України було прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів №100270000/2013/400149/2 від 20.02.2013 року,
яким скориговано митну вартість товару
"соєвий лецитин марки Verolec NON GMO IP, для
використання в харчовій промисловості
в кількості 24200 кг", виробник "Lasenor Charbhuja
Foods Pvt. Ltd.", країна виробництва - Індія, з
34460,80 доларів США до 52030,00 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, прийшов до висновку
про необґрунтованість застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості товару, ніж
заявлений декларантом у вантажній
митній декларації №100270000/2013/217873 від
14.02.2013 року.

Таку позицію Окружного
адміністративного суду міста Києва
підтримав і Київський апеляційний
адміністративний суд, який здійснив
перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки судів вважає
вірними та такими, що зроблені на
підставі правильно застосованих норм
матеріального права.

Відповідно до статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно із статтею 50 Митного кодексу
України відомості про митну вартість
товарів використовуються для:

1) нарахування митних платежів;

2) застосування інших заходів
державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України;

3) ведення митної статистики;

4) розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 статті 52 Митного Кодексу
України встановлено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно із статтею 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15 лютого 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур"", якими запроваджено
стандартні правила, а саме на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами
здійснення державної митної справи на
засадах законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності, гласності та
прозорості.

В силу частини 3 статті 53 Митного
кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного Кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного Кодексу орган доходів і
зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно із статтею 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до статті 54 Митного
кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Частиною 2 статті 54 Кодексу
передбачений порядок проведення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За приписами статті 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті.

При цьому, під ідентичними розуміються
товари, однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо ідентичних
товарів, для визначення митної
вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Отже, аналізуючи наведені вище норми,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод,
тобто за ціною договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Еколан Інгредієнти" надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, які
чітко ідентифікували оцінюваний товар
та містили об'єктивні і достовірні
дані, що піддавалися обчисленню, чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами частин 4 та 5 статті 58
Митного Кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними
доказами та аргументованими доводами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Колегія суддів не приймає до уваги
обґрунтування касаційної скарги в
частині стягнення з Київської
регіональної митниці судових витрат,
оскільки вимоги щодо розподілу судових
витрат судами попередніх інстанцій не
вирішувались, а тому вимоги касаційної
скарги в цій частині є
необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Мельніченко Вікторії
Олександрівни - представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів і зборів України залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 липня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
В.Ф. Мороз

Т.А. Чумаченко