Справа № 820/10269/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 р.Справа № 820/10269/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
07.11.2013р. по справі № 820/10269/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
миловар"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Слобожанський
миловар", звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, в якому просив суд
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 19 квітня 2013
року №, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
за січень 2013 року на суму 46441,00 гривень
та штрафні (фінансові санкції) у
розмірі 23220,50гривень.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013 року
зазначений адміністративний позов
було задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: приписів Податкового кодексу
України, ст.ст. 7, 11, 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що фахівцем СДПІ з ОВП у
м.Харкові проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
законності декларування Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Слобожанського миловар" () від'ємного значення з податку на
додану вартість різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за грудень 2012 року,
січень 2013 року та достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за січень 2013 року на рахунок
платника у банку.

За результатами перевірки складено акт
№211/44.0-08/30357250 від 18.04.2013, згідно з
висновками якого на порушення п.201.10
ст.201, п.198.3 ст.198, п.200.1, 200.3, абз.«а» п.200.4
ст.200 Податкового Кодексу України ТОВ
"Слобожанський миловар" завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за січень 2013 року на
46441,0 гривень та від'ємного значення за
грудень 2012 року у сумі 46441,0грн. за
рахунок включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ згідно
податкових накладних не звітного
податкового періоду, по додатку 8
декларації з ПДВ за грудень 2012 року.

На підставі акта перевірки
№211/44.0-08/30357250 від 18.04.2013 відповідно до
п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України СДПІ з ОВП
у м.Харкові прийнято податкове
повідомлення - рішення від 19 квітня 2013
року № про зменшення суми
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
за січень 2013 року на 46441,0грн. та про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) у сумі 23220,5грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
включивши до податкового кредиту з ПДВ
грудня 2012р. податкові накладні,
виписані у попередніх податкових
періодах, за відсутності заперечень
податкової інспекції щодо
невідповідності закону правочинів, за
якими були виписані спірні податкові
накладні, а також щодо реальності
господарських операцій, в яких були
складені спірні податкові накладні,
позивач не припустився порушення п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України, а
тому спірне податкове
повідомлення-рішення не відповідає ч. 3
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Коло платників податку на додану
вартість, об'єкти, база, ставки
оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку до бюджету
визначено розділом V Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI
(далі - ПК України).

У відповідності до ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування, зокрема, є
постачання товарів та послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України
передбачено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна відповідно до
пункту 201.10 статті 201 ПК України
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення
Кодексу, для отримання права
сформувати податковий кредит із сум
податку на додану вартість, сплачених в
ціні придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Судом встановлено, що 17.01.2013 ТОВ
"Слобожанський миловар" подало до СДПІ
з ОВП у м.Харкові декларацію з ПДВ за
грудень 2012р. №, відповідно до якої
податковий кредит складає 3062179грн.;
від'ємне значення між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду, яке
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду, складає 929500грн.

На виконання вимог п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України до
вказаної декларації платником
податків було долучено додаток №8
«Заява про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)» №, до якої
включені податкові накладні, виписані
контрагентами у квітні, травні, жовтні,
листопаді 2012 року, тобто за період,
відмінний від звітного.

Згідно з судженнями суб'єкта владних
повноважень, котрі викладені в акті
№211/44.0-08/30357250 від 18.04.2013, платник
податків не має права на податковий
кредит з ПДВ за податковими накладними,
виписаними не у звітному податковому
періоді.

Колегія суддів зазначає, що платник
податків наділений законодавцем
правом на власний розсуд визначати
звітний податковий період, коли наявні
у такого платника податкові накладні
можуть бути віднесені на збільшення
податкового кредиту з ПДВ. Це право
може бути реалізовано платником
податків протягом 365 днів від дати
складання податкової накладної.

Таким чином, включивши до податкового
кредиту з ПДВ грудня 2012р. податкові
накладні, виписані у попередніх
податкових періодах, за відсутності
заперечень податкової інспекції щодо
невідповідності закону правочинів, за
якими були виписані спірні податкові
накладні, а також щодо реальності
господарських операцій, в яких були
складені спірні податкові накладні,
позивач не припустився порушення п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач
правомірності висновків, якими
вмотивовано спірне податкове
повідомлення-рішення, не довів.

З огляду на встановлені обставини
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність акта про результати
перевірки №211/44.0-08/30357250 від 18.04.2013 про
порушення ТОВ "Слобожанський миловар"
п.201.10 ст.201, п.198.3 ст.198, п.200.1, 200.3, абз.«а»
п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу України,
внаслідок чого завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування ПДВ за січень
2013 року на 46441,0 гривень та від'ємного
значення за грудень 2012 року у сумі
46441,0грн. за рахунок включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ згідно
податкових накладних не звітного
податкового періоду, по додатку 8
декларації з ПДВ за грудень 2012 року.

Згідно з п.57.4 ст.57 Податкового кодексу
України, пеня та штрафні санкції,
нараховані на суму грошового
зобов'язання (її частку), скасовану за
результатами адміністративного чи
судового оскарження, також підлягають
скасуванню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає вірним та обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що податкове повідомлення-рішення від
19 квітня 2013 року №, прийняте на
підставі акта перевірки №211/44.0-08/30357250
від 18.04.2013, є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, а тому позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013 року
по справі № 820/10269/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Харкові Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013р.
по справі № 820/10269/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О.
Бенедик А.П.