Справа № 815/321/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/321/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Чернобай А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, третя особа - ОСОБА_2,
про визнання протиправними дій та
скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним
позовом, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просить
визнати протиправними дії відповідача
щодо видачі ОСОБА_2 дозволу на
виконання будівельних робіт № 198/05 від
28.04.2005 року - будівництва
господарського блоку літ. «В» по
АДРЕСА_1 та скасувати зазначений
дозвіл; визнати протиправними дії
відповідача щодо прийняття Декларації
№ ОД 23 від 04.07.2013 року про
готовність об'єкта до експлуатації -
будівництва господарського блоку літ.
«В» по АДРЕСА_1; визнати протиправними
дії відповідача щодо реєстрації
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації № ОД 23 від 04.07.2013
року - будівництва господарського
блоку літ. «В» по АДРЕСА_1, скасувати
зазначену реєстрацією та визнати
недійсною та скасувати саму декларацію
№ ОД 23 від 04.07.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що в березні 2013 року ОСОБА_2
розпочала будівництво шляхом
надбудови на розташованій на належній
позивачу земельній ділянці з
використанням розділового кам'яного
забору в якості тильної частини стіни.
Вказане будівництво проводилося
самочинно, без згоди позивача, з грубим
порушенням будівельних, протипожежних
та санітарних норм і правил. 04.07.2013 року
Інспекцією ДАБК в Одеській області
(далі - Інспекція) зареєстровано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації - будівництва
господарського блоку літ. «В» у
АДРЕСА_1, код ДК-1271.9, ІІ категорія
складності, відповідно до якої Дозвіл
на виконання будівельних робіт № 198/05
зареєстрований Інспекцією 28.04.2005 року,
будівництво розпочато 28.04.2005 року, а
закінчено 28.04.2009 року. Проте насправді
вказане будівництво було розпочато та
проведено у березні 2013 року. Отже
спірними рішеннями Інспекція грубо
порушила права позивача, як власника
суміжної земельної ділянки, у зв'язку
із чим позивач звернулась за судовим
захистом.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримали у повному
обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином. На виконання ухвали
суду надав засвідчену копію декларації
№ ОД 23 від 04.07.2013 року та
повідомив про відсутність в Інспекції
інших матеріалів.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала, зазначивши, що при
здійсненні спірного будівництва
ОСОБА_2 були дотримані всі вимоги
законодавства, будівельні норми та
стандарти. Також зазначила, що позивач
не наділена правом звертатись до суду
із даними позовними вимогами.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
часткову обґрунтованість
адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 0,0595 га у АДРЕСА_2
(Державний акт серії ЯГ № 915525, виданий
27.11.2006 року).

Зазначена земельна ділянка межує із
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_2 на підставі державного
акту серії IV-ОД № 045258, виданого 18.07.2000
року.

Вищезазначені земельні ділянки
відмежовані кам'яним забором, який
розташований на земельній ділянці
ОСОБА_1

У березні 2013 року ОСОБА_2 розпочала
будівництво господарського блоку
визначеного в технічній документації
під літ. «В» шляхом надбудови на
розташованому на належній ОСОБА_1
земельній ділянці розділовому
кам'яному заборі з його використанням в
якості тильної частини стіни
господарського блоку.

Зважаючи на незаконність
вищевказаного будівництва, в березні
2013 року ОСОБА_1 звернулась до Інспекції
та до правоохоронних органів із
скаргами та заявами.

На підставі наказу Інспекції від 21
березня 2013 року № 459 співробітником
Інспекції проведена позапланова
перевірка дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ОСОБА_3
при здійсненні будівництва за адресою:
АДРЕСА_1, за результатами якої
складений акт від 28 березня 2013 року (а.с.
31-32).

Перевіркою встановлено порушення
ОСОБА_3 ст.ст. 34, 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», у зв'язку із чим листом від
17 квітня 2013 року № 01/11-2906 Інспекція
повідомила ОСОБА_1 про результати
перевірки, зазначивши, що за адресою:
АДРЕСА_1 проводиться реконструкція
будівлі, а декларація про початок
виконання будівельних робіт за
зазначеною адресою в Інспекції не
зареєстрована. У зв'язку із цим
Інспекцією направлено ОСОБА_3 припис
від 09 квітня 2013 року щодо зупинення
будівельних робіт та запрошено до
Інспекції для участі в розгляді справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

20 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Приморського районного суду м. Одеси із
позовом до ОСОБА_3, треті особи - ДАБК в
Одеській області, Приморська районна
адміністрація, в якому просила
зобов'язати ОСОБА_3 припинити
самовільне будівництво та здійснити
демонтаж самовільно зведених
конструкцій (справа № 522/6847/13-ц).

В межах вищевказаної справи судом
задоволена заява ОСОБА_1 про вжиття
заходів забезпечення позову та ухвалою
суду від 21 березня 2013 року заборонено
ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам
здійснювати будь-які будівельні роботи
на земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначена ухвала виконана
державною виконавчою службою згідно
акту державного виконавця від 22
березня 2013 рок та постанови про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 37166462 від 25 березня 2013 року.

Крім того, судом встановлено, що 25
квітня 2013 року Інспекція звернулась до
суду із позовом у справі № 522/6847/13-ц про
зобов'язання ОСОБА_3 привести за
власний рахунок самовільно
реконструйовану будівлю по АДРЕСА_1 у
первісний стан.

В обґрунтування позовних вимог
Інспекція зазначила, що проведеною
перевіркою було встановлено
здійснення будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт, у зв'язку
із чим Інспекцією було видано припис
щодо усунення порушень містобудівної
діяльності в місячний термін, який
ОСОБА_3 не виконаний.

Поряд із тим, судом встановлено, що 04
липня 2013 року Інспекцією зареєстровано
Декларацію № ОД 23 від 04 липня 2013
року про готовність об'єкта до
експлуатації - будівництва
господарського блоку літ. «В» по
АДРЕСА_1.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає, що реєстрацію вищевказаної
декларації проведено з порушенням
чинного законодавства, у зв'язку з
наступним.

Як вбачається із поданої 04 липня 2013
року ОСОБА_2 Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації в пункті 10
Декларації «Інформація про дозвільні
документи (повідомлення про початок
виконання будівельних робіт,
декларація про початок виконання
будівельних робіт, інші документи у
разі їх наявності)» зазначений дозвіл
на виконання будівельних робіт виданий
інспекцією ДАБК м. Одеси 28 квітня 2005
року за № 198/05.

Відповідно до листа управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради від 05.02.2014 року №
01-15/77р, дозвіл на виконання будівельних
робіт від 28.04.2005 року № 198/05 -
будівництво господарського блоку літ.
«В» за адресою: АДРЕСА_1, інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю м. Одеси гр. ОСОБА_2 не
видавався.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
позовних вимог в частині скасування
дозволу на виконання будівельних робіт
від 28.04.2005 року № 198/05, з огляду на те, що
такого акту індивідуальної дії не
існує, що у в повній мірі узгоджується з
концепцією захисту прав та інтересів
позивача, оскільки зазначений факт
судом враховується при вирішення спору
по суті.

Згідно з пунктом 11 Декларації
«Інформація про об'єкт» дата початку
будівництва: 28 квітня 2005 року; дата
закінчення будівництва: 28 квітня 2009
року; строк введення об'єкта в
експлуатацію: ІІІ квартал 2013 року.

Поняття реконструкція міститься в ДБН
А.2.2-3-2004 - це перебудова існуючих
об'єктів виробничого та цивільного
призначення, пов'язана з
удосконаленням виробництва,
підвищенням його техніко-економічного
рівня та якості вироблюваної
продукції, поліпшенням умов
експлуатації та проживання, якості
послуг, зміною основних
техніко-економічних показників
(кількість продукції, потужність,
функціональне призначення,
геометричні розміри).

Відповідно до абз.7 ст.1 Закону України
«Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» декларація
відповідності матеріально-технічної
бази вимогам законодавства (далі -
декларація) - це документ, яким суб'єкт
господарювання повідомляє державного
адміністратора або представника
відповідного дозвільного органу про
відповідність своєї
матеріально-технічної бази вимогам
законодавства.

У такий спосіб суб'єкт господарювання
набуває права на провадження певних
дій щодо здійснення господарської
діяльності або видів господарської
діяльності без отримання документа
дозвільного характеру.

Форма та порядок повідомлення
державного адміністратора або
відповідного дозвільного органу про
відповідність матеріально-технічної
бази суб'єкта господарювання вимогам
законодавства встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 статті 4 Закону про дозвільну
систему передбачено, що суб'єкт
господарювання має право на
провадження певних дій щодо здійснення
господарської діяльності або видів
господарської діяльності на підставі
подання декларації без отримання
документа дозвільного характеру, за
винятком тих видів господарської
діяльності, перелік яких визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з п.17 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок № 461),
реєстрація декларації здійснюється з
дотриманням вимог Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності». Декларація
приймається в дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію
декларації здійснює Інспекція за
місцезнаходженням об'єкта на
безоплатній основі.

Відповідно до п.2 Розділу «Загальні
питання» Порядку № 461, прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами (далі -
Інспекція) поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація).

Згідно з п.20 Порядку № 461, інспекція
перевіряє протягом десяти робочих днів
з дати подання (надходження) до неї
декларації повноту даних, зазначених у
ній, та реєструє декларацію, а в разі,
коли декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог,
Інспекція повертає її на доопрацювання
з обґрунтуванням підстав повернення у
строк, передбачений для її реєстрації
(п.21 Порядку № 461).

Пунктом 21 Порядку № 461 визначено, що у
разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації. Після
усунення недоліків, що стали підставою
для повернення декларації на
доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації.

Таким чином, у Декларації були
зазначені недостовірні відомості щодо
початку та закінчення будівельних
робіт, та не зазначено про реєстрацію
декларації на початок виконання
будівельних робіт, про відсутність
якої Інспекції було достовірно відомо,
адже зазначений факт слугував
підставою для звернення Інспекції до
суду із позовом про зобов'язання ОСОБА_3
привести за власний рахунок самовільно
реконструйовану будівлю.

Крім того, у спірній декларації наявне
посилання на дозвіл на виконання
будівельних робіт - будівництво
господарського блоку літ. «В» за
адресою: АДРЕСА_1, який, як встановлено
судом, інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю м.
Одеси гр. ОСОБА_2 ніколи не видавався.

Отже декларація оформлена з порушенням
установлених вимог, що унеможливлювало
реєстрацію такої декларації.
Натомість, така декларації повинна
була бути повернутою на доопрацювання,
однак всупереч законодавству була
зареєстрована відповідачем.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування» при здійсненні
містобудівної діяльності повинні
враховуватися законні інтереси та
вимоги власників або користувачів
земельних ділянок та будівель, що
оточують місце будівництва.

Вирішуючи спір, суд враховує висновок
будівельно-технічного дослідження
щодо дотримання норм при будівництві
об'єктів за адресою: АДРЕСА_2, № 29-05/13 від
29.05.2013 року, відповідно до якого при
будівництві двоповерхової будівлі із
задіянням забору між суміжними
ділянками АДРЕСА_2 за адресою: АДРЕСА_1,
та АДРЕСА_2, були порушені містобудівні,
будівельно-технічні та інші норми у
сфері проектно-будівельної галузі.
Проведена реконструкція можлива
тільки при отримання містобудівних
умов та обмежень, які виходячи із
діючих будівельних норм містили б ряд
приписів про нормативний відступ
будівлі від межі забору мінімум на 1
метр, а також від наявних будівель на
сусідніх ділянках, введених в
експлуатацію, не менш 8 метрів (пожежна
норма).

У відповідності до ст. 10 Закону України
«Про архітектурну діяльність»
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм та правил, місцевих правил
забудови населених пунктів у
визначеному законодавством порядку.

Згідно п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Положення про державний
архітектурно-будівельний контроль»
державний архітектурно-будівельний
контроль і нагляд з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція та
її територіальні органи.

Проте, в абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
зазначено, що власники та користувачі
об'єктів архітектури зобов'язані:
утримувати в належному стані будинки і
споруди, а так само закріплені за ними
земельні ділянки, додержуватися під
час експлуатації об'єкта архітектури
вимог, визначених у його
архітектурно-технічному паспорті, а
також вимог законодавства; отримувати
в установленому законодавством
порядку дозвіл на виконання робіт,
пов'язаних із реконструкцією,
реставрацією чи капітальним ремонтом
об'єкта архітектури.

Згідно ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
замовник має право виконувати
будівельні роботи після: 1) направлення
замовником повідомлення про початок
виконання будівельних робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
України або її територіальному органу
за місцезнаходженням об'єкта
будівництва - щодо об'єктів,
будівництво яких здійснюється на
підставі будівельного паспорта, які не
потребують реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт
або отримання дозволу на виконання
будівельних робіт згідно з переліком
об'єктів будівництва, затвердженим
Кабінетом Міністрів України. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються Кабінетом
Міністрів України; 2) реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності; 3) видачі
замовнику відповідною інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю дозволу на виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.1 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» містобудівні умови та
обмеження забудови земельної ділянки
(далі - містобудівні умови та обмеження)
- це документ, що містить комплекс
планувальних та архітектурних вимог до
проектування і будівництва щодо
поверховості та щільності забудови
земельної ділянки, відступів будинків
і споруд від червоних ліній, меж
земельної ділянки, її благоустрою та
озеленення, інші вимоги до об'єктів
будівництва, встановлені
законодавством та містобудівною
документацією.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 07.07.2011 року № 109
затверджений Порядок, який визначає
процедуру надання містобудівних умов
та обмежень забудови земельної
ділянки, їх склад та зміст.

Згідно п.2.1 Порядку, містобудівні умови
та обмеження надаються відповідними
спеціально уповноваженими органами
містобудування та архітектури на
безоплатній основі у порядку,
встановленому Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Відповідно до п.2.2 Порядку, для
отримання містобудівних умов та
обмежень до заяви замовником
додаються: засвідчена в установленому
порядку копія документа про право
власності (користування) земельною
ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо
місцезнаходження земельної ділянки (у
довільній формі); викопіювання з
топографо-геодезичного плану М 1:2000;
кадастрова довідка з містобудівного
кадастру (у разі наявності); черговий
кадастровий план (витяг із земельного
кадастру - за умови відсутності
містобудівного кадастру); фотофіксація
земельної ділянки (з оточенням);
містобудівний розрахунок з
техніко-економічними показниками
запланованого об'єкта будівництва.

Таким чином, з урахуванням того, що
судом не встановлено факту звернення
ОСОБА_2 до Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
для отримання містобудівних умов та
обмежень, з урахуванням висновку
будівельно-технічного дослідження
щодо дотримання норм при будівництві
об'єктів за адресою: АДРЕСА_2, № 29-05/13 від
29.05.2013 року, суд дійшов висновку про
наявність суттєвих порушень вимог
чинного законодавства при будівництві
господарського блоку під літ. «В» по
АДРЕСА_1, що з огляду на недостовірність
відомостей у Декларації від 04 липня 2013
року унеможливлює введення
зазначеного об'єкту в експлуатацію.

В контексті приписів КАС України має
значення лише суб'єктивне уявлення
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту. При цьому,
неодмінною ознакою порушення права
особи є зміна стану її суб'єктивних
прав та обов'язків, тобто припинення чи
неможливість реалізації її права
та/або виникнення додаткового
обов'язку, а обов'язковою ознакою
нормативно-правового акта чи правового
акта індивідуальної дії є створення
юридичних наслідків у формі прав,
обов'язків, їх зміни чи припинення.

Об'єктом судового захисту є права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до п. 3.1 Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним поданням 50 народних
депутатів України щодо офіційного
тлумачення окремих положень частини
першої статті 4 ЦПК України (справа про
охоронюваний законом інтерес) від 1
грудня 2004 року N 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004)
у загальносоціологічному значенні
категорія «інтерес» розуміється як
об'єктивно існуюча і суб'єктивно
усвідомлена соціальна потреба, як
мотив, стимул, збудник, спонукання до
дії; у психології - як ставлення
особистості до предмета як до чогось
для неї цінного, такого, що притягує. В
юридичних актах термін «інтерес»,
враховуючи його як етимологічне, так і
загальносоціологічне, психологічне
значення, вживається у широкому чи
вузькому значенні як самостійний
об'єкт правовідносин, реалізація якого
задовольняється чи блокується
нормативними засобами.

У п.3.4 цього ж Рішення зазначено, що,
виходячи зі змісту частини першої
статті 8 Конституції України,
охоронюваний законом інтерес
перебуває під захистом не тільки
закону, а й об'єктивного права у цілому,
що панує у суспільстві, зокрема
справедливості, оскільки інтерес у
вузькому розумінні зумовлюється
загальним змістом такого права і є його
складовою.

Конституційний Суд України вирішив, що
поняття «охоронюваний законом
інтерес» треба розуміти як прагнення
до користування конкретним
матеріальним та/або нематеріальним
благом, як зумовлений загальним
змістом об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє
посилання представника ОСОБА_2 на
відсутність у позивача права на
звернення до суду із даними вимогами
через відсутність порушень її прав та
інтересів, оскільки внаслідок спірного
будівництва порушуються права та
інтереси ОСОБА_1, так як самочинне
будівництво пошкоджує кам'яний забір,
що належить позивачу та погрожує
обвалом.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Одним із головних принципів
адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 7 КАС України є
принцип верховенства права. Відповідно
до ст. 3 Конституції України та ст.8 КАС
України суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права зобов'язує
суд надавати законам та іншим
нормативно-правовим актам тлумачення у
спосіб, який забезпечує пріоритет прав
людини при вирішенні справи.
Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень при реєстрації спірної
декларації діяв без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), без
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), та без дотримання
принципу верховенства права.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до постанов
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461 і від 13 квітня 2011
року № 466» від 30 жовтня 2013 року № 918
Порядок № 461 доповнено розділом
«Порядок внесення змін до декларації,
скасування декларації», відповідно до
якого Інспекція скасовує реєстрацію
декларації за рішенням суду про
скасування реєстрації декларації, що
набрало законної сили (абз.3 пункту 29).

З урахуванням викладеного, встановивши
неправомірність реєстрації Інспекцією
ДАБК в Одеській області Декларації №
ОД 23 від 04.07.2013 року про готовність
об'єкта до експлуатації - будівництва
господарського блоку літ. «В» по
АДРЕСА_1, суд дійшов висновку про
необхідність її скасування, у зв'язку
із чим позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Поряд із тим, вирішуючи спір, суд також
враховує, що чинним законодавством
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів передбачено у
декларативній формі шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Отже сама декларація не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
у розумінні ст. 17 КАС України, у зв'язку
із чим позовні вимоги щодо визнання
декларації № ОД 23 від 04.07.2013 року
недійсною та її скасування задоволенню
не підлягають.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим позов
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області щодо прийняття та
реєстрації Декларації № ОД 23 від
04.07.2013 року про готовність об'єкта до
експлуатації - будівництва
господарського блоку літ. «В» по
АДРЕСА_1.

Скасувати реєстрацію Декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
№ ОД 23 від 04.07.2013 року -
будівництва господарського блоку літ.
«В» по АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06
лютого 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк