Справа № 826/8905/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/8905/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Золотоверх І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 вересня 2013 року
за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Завод опоряджувальних матеріалів» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Завод
опоряджувальних матеріалів» (далі -
позивач, ПАТ «ЗОМ») звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі у місті Києві
Державної податкової служби (далі -
відповідач), у якій, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просить суд
визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення від
24.01.2013 № про нарахування
грошового зобов'язання у розмірі 64 654,00
грн. та від 24.01.2013 № про
нарахування грошового зобов'язання у
розмірі 510,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 вересня 2013 року адміністративний
позов задоволено частково.

Відповідач, не погоджуючись із
зазначеною постановою, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить суд скасувати постанову
та прийняти нову, якою у задоволені
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідачем на
підставі п.1 ч.3 п.73.3 ст. 73 Податкового
кодексу України на адресу ВАТ «ЗОМ»
було направлено лист від 18.10.2012 №
6802/10/16-203 про надати інформації та її
документального підтвердження щодо
фінансово-господарських операцій з
фізичною особою ОСОБА_2 у 2011 - 2012 роках.

Листом від 01.11.2012 № 96 позивач відмовив у
наданні витребуваних документів
податковому органу, у зв'язку з
невідповідністю запиту вимогам п.73.3
ст.73 Податкового кодексу України,
оскільки у запиті не було зазначено
підстави для його направлення.

На підставі пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України
відповідач здійснив документальну
позапланову перевірку ВАТ «Завод
опоряджувальних матеріалів» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій з громадянкою ОСОБА_2 за
період з 01.01.2011 по 30.09.2012.

За результатами перевірки складено акт
№ 607/1-22-80-24595245 від 29.12.2012, згідно
висновків якого відповідач встановив
порушення позивачем пп.138.10.5 п.138.10 ст.138
та пп. 153.8 ст.153 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
податку на прибуток підприємств на
загальну суму 51 723 грн.

Позивачем до податкового органу 11.01.2013
були подані заперечення на акт
перевірки.

У висновку відповідача, складеного за
результатами розгляду заперечень,
висновки, викладені в акті №
607/1-22-80-24595245 від 29.12.2012 року залишено без
змін

24 січня 2013 року ДПІ у Голосіївському
районі м. Києва ДПС на підставі акту
перевірки було винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
24.01.2013 № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток у розмірі 64 654 грн. в т.ч.
основний платіж - 51723 грн., штрафні
(фінансові) санкції 12 931 грн., а також
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 24.01.2013 № 0, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
у розмірі 510,00 грн.

На підставі ст. 56 Податкового кодексу
України, позивачем до податкового
органу була подана скарга на податкові
повідомлення - рішення від 24.01.2013 №
та № 0, за результатами
розгляду яких були прийняті рішення
Державної податкової служби у місті
Києві від 09.01.2013 № 3257/10/12-103 та
Міністерства доходів і зборів України
від 25.04.2013 № 1837/6/99-99-1001-15, яким податкові
повідомлення - рішення залишено без
змін, а скарги без задоволення.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
податкового органу та з метою їх
відновлення ПАТ «ЗОМ» звернулося за
захистом до суду.

Судом першої інстанції були задоволені
частково, зокрема визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 24.01.2013 №
про нарахування грошового зобов'язання
у розмірі 64654 грн.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції щодо скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби від 24.01.2013
№ , з огляду на таке.

Суд встановив, що 04.11.2011 між ВАТ «ЗОМ»
(Покупець) та ОСОБА_3 (Продавець) було
укладено Договір купівлі-продажу
цінних паперів № Б-2011/636, відповідно до
якого Продавець за участю ТОВ «Фондова
компанія «Авангард» ()
(Повірений Продавця) придбав за
договірною ціною 5000000 грн. цінні папери
- бездокументарні іменні прості акції
емітента Публічного акціонерного
товариства «Червоне ремонтне
підприємство» ()
номінальною вартістю 0,25 грн. загальною
кількістю 5681820 шт. загальною
номінальною вартістю 1420455грн.

Акції були передані ОСОБА_3 позивачу
23.12.2011, що підтверджується актом
приймання-передачі цінних паперів до
Договору купівлі-продажу цінних
паперів № Б-211/636 від 04.11.2011.

Згідно Договору № 004500 від 18.11.2011
обслуговування рахунку позивача в
цінних паперах здійснює ПАТ
«Комерційний банк «Хрещатик». Так, за
період з 23.12.2011 по 23.12.2011 на рахунок
позивача надійшли цінні папери у
кількості 5681820,00 грн., що
підтверджується випискою про операції
з цінними паперами на рахунку у цінних
паперах № 004500.

Судом першої інстанції було
встановлено, а колегією суддів
підтверджено, що придбання цінних
паперів за Договором № Б-211/636 від 04.11.2011
було здійснено позивачем за кредитні
кошти, які були отримані від ПАТ «Асвіо
Банк».

07 грудня 2011 року між ВАТ «ЗОМ»
(Позичальник) та ПАТ «Асвіо Банк»
(Кредитодавець) укладено Договір про
надання відзивної відновлювальної
кредитної лінії № 35-201/11К, відповідно до
умов якого позивач отримав ліміт
кредитної лінії у розмірі 5000000 грн. під
14% річних, кредит надано на цілі: для
придбання цінних паперів.

Також, 07.12.2011 між сторонами був
укладений Додатковий договір до
Договору про надання відзивної
відновлювальної кредитної лінії №
35-201/11К, яким змінено розмір кредитної
лінії та встановлено його у сумі 2350000
грн.

10 січня 2012 року ПАТ «Асвіо Банк» було
провело перевірку цільового
використання кредиту по договору
кредиту № 35-201/11К від 07.12.2011, про що
складено відповідний акт, у якому
зафіксовано, що кредит у розмірі 2350000
грн. був використаний ВАТ «ЗОМ» за
цільовим призначенням - придбано цінні
папери за договором № Б-2011/636 від 04.11.2011.

Згідно картки рахунку 6841 «Розрахунки з
іншими кредиторами», а також копій
банківських виписок, наявних в
матеріалах справи, позивач включив до
складу валових витрат нараховані
відсотки по кредиту у загальній сумі
246301,34 грн.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України: витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

При цьому, підпунктом 138.10.5 п.138.10 ст.138
Податкового кодексу України визначено,
що фінансові витрати, до яких належать
витрати на нарахування процентів (за
користування кредитами та позиками, за
випущеними облігаціями та фінансовою
орендою) та інші витрати підприємства в
межах норм, встановлених цим Кодексом,
пов'язані із запозиченнями (крім
фінансових витрат, які включені до
собівартості кваліфікаційних активів
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку).

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

У відповідності до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Так, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

З вищенаведених норм слідує, що
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що матеріалами
справи підтверджується віднесення
позивачем до складу валових витрат сум
нарахованих відсотків за користування
кредитами та позиками, які використані
для ведення господарської діяльності
позивача.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав
вважати, що діяльність позивача з
придбання цінних паперів не
відноситься до його господарської
діяльності.

Також, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності застосування до ВАТ
«ЗОМ» штрафні санкції у розмірі 510 грн.,
визначені у податковому
повідомленні-рішенні від 24.01.2013 №
, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для застосування до ВАТ
«ЗОМ» вказаної санкції, стало виявлене
під час перевірки порушення вимог
Порядку заповнення та подання
податковими агентами податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
затвердженого Наказом ДПА України від
24.12.2010 №1020 (далі - Порядок № 1020), що
полягає у невірному відображенні
позивачем ознаки доходу по фізичній
особі гр. ОСОБА_3 (реєстраційний номер
НОМЕР_3).

Так, на виконання Договору
купівлі-продажу цінних паперів від
04.11.2011 № Б-2011/636 ВАТ «ЗОМ» перерахував
ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2350000 грн.
При цьому, у податковій звітності за IV
квартал 2011 року, а саме: розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податків, і сум
утриманого з них податку (форма 1-ДФ), в
якому відображено по ОСОБА_3 суму
нарахованого доходу 5000000грн. та суму
виплаченого доходу 2350000 грн. вказано за
ознакою доходу - « 157».

Колегія суддів погоджується з
твердженням відповідача, що оскільки
дохід ОСОБА_3 було нараховано на
підставі операції з купівлі-продажу
цінних паперів, то такий дохід мав бути
відображений за ознакою доходу « 112», а
не « 157».

Зокрема, підпунктом 14.1.180 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий агент щодо
податку на доходи фізичних осіб -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV Кодексу, до бюджету від
імені та за рахунок фізичної особи з
доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність податковим
органам та нести відповідальність за
порушення норм у порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
Кодексу.

Згідно з абз. «б» п. 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України, особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності із зазначених питань не
допускається.

У пункті 3.2 Порядку № 1020 зазначено, що у
графі 3а «Сума нарахованого доходу»
відображається (за звітний квартал)
дохід, який нараховано фізичній особі
відповідно до ознаки доходу згідно з
довідником ознак доходів, наведеним у
додатку до цього Порядку. У разі
нарахування доходу його відображення у
графі 3а є обов'язковим незалежно від
того, виплачені такі доходи чи ні.

Нарахований дохід відображається
повністю, без вирахування податку на
доходи фізичних осіб, суми єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника,
суми податкової соціальної пільги за
її наявності.

Відповідно до Довідника ознак доходу,
викладеного у додатку до Порядку №1020,
ознака доходу « 112» - Інвестиційний
прибуток (дохід) від проведення
платником податку операцій з цінними
паперами, деривативами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах, крім
доходу від операцій, зазначених у
підпунктах 165.1.2 і 165.1.40 пункту 165.1 статті
165 розділу IV Податкового кодексу
України (підпункт 164.2.9 пункту 164.2 статті
164 розділу IV, підпункт 170.2.2 пункту 170.2
статті 170 розділу IV Кодексу), ознака
доходу « 157» - дохід, виплачений
самозайнятій особі.

Згідно з п.119.2 ст.119 Податкового кодексу
України, неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень.

Оскільки, грошові кошти у розмірі 2350000
грн були отримані від проведення
платником податку операцій з цінними
паперами та мали бути відображені за
ознакою доходу « 112», податковим
органом правомірно застосував до ВАТ
«ЗОМ» штрафні санкції у розмірі 510,00
грн., визначені у податковому
повідомленні-рішенні від 24.01.2013 №
.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права та ухвалено
законне і обґрунтоване рішення у
відповідності до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.,

Твердохліб В.А.

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.