Справа № 2а-11078/11/1270
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/28449/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Маринчак Н.Є.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Алчевської об'єднаної
державної податкової інспекції
Луганської області Державної
податкової служби (далі - Алчевська
ОДПІ)

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16.01.2012

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2012

у справі № 2а-11078/11/1270

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Тегра" (далі
- Товариство)

до Алчевської ОДПІ

про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов (з урахуванням уточнення до
нього) подано про: визнання
протиправними дій Алчевської ОДПІ щодо
проведення позапланової невиїзної
документальної перевірки Товариства з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ за період з 01.12.2010
по 30.09.2011, оформленої актом від 11.11.2011 №
1803/231-37288388; визнання протиправними дій
відповідача щодо визнання нікчемними
усіх правочинів Товариства, викладених
в акті перевірки; зобов'язання
відповідача утриматися від
використання названого акта перевірки
у проведенні контрольних заходів щодо
інших суб'єктів господарювання;
зобов'язання Алчевської ОДПІ привести
дані обліку та особового рахунку
Товариства у відповідність з
відомостями, наведеними у податкових
накладних за період з 01.12.2010 по 30.09.2011;
зобов'язання Алчевської ОДПІ вилучити
з Автоматизованої системи «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
інформацію про результати перевірки,
викладену в акті від 11.11.2011 № 1803/231-37288388.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16.01.2012,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2012, позов задоволено частково;
визнано протиправними дії Алчевської
ОДПІ щодо проведення спірної перевірки
та щодо визнання нікчемними укладених
позивачем правочинів згідно з
висновками зазначеного акта перевірки;
відповідача зобов'язано утриматись від
використання зазначеного акта
перевірки при проведенні перевірок
інших суб'єктів господарювання та
вилучити з Автоматизованої системи
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» інформацію про результати
цієї перевірки; у решті позову
відмовлено.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові акти
попередніх інстанцій та повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
касаційні вимоги з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
постановою старшого слідчого СВ ПМ ДПА
у Луганській області від 09.11.2011 було
призначено позапланову невиїзну
документальну перевірку з питань
дотримання Товариством вимог
податкового законодавства з ПДВ за
період з грудня 2010 по вересень 2011 по
кримінальній справі № 10/11/8012.

На підставі цієї постанови начальником
Алчевської ОДПІ було прийнято наказ
від 10.11.2011 № 762 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ за період з 01.12.2010
по 30.09.2011».

На виконання цього наказу працівниками
відповідача було проведено спірну
перевірку, результати якої висвітлено
в акті від 11.11.2011 № 1803/231-37288388.

Відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин, як-от -
отримано постанову суду (ухвалу суду)
про призначення перевірки або
постанову органу дізнання, слідчого,
прокурора, винесену ними відповідно до
закону у кримінальних справах, що
перебувають у їх провадженні.

Таким чином, наведеною нормою Кодексу
не передбачено будь-яких інших підстав
для призначення позапланової
перевірки, окрім отримання постанови
органу дізнання, слідчого, прокурора,
винесеної у рамках кримінальної
справи.

Згідно з пунктами 79.2, 79.3 статті 79
Податкового кодексу України
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки. Присутність платників
податків під час проведення
документальних невиїзних перевірок не
обов'язкова.

Наведені законодавчі положення та
установлені судами обставини даної
справи дають підстави для висновку про
дотримання Алчевською ОДПІ
процедурних умов організації та
проведення спірної перевірки, що
виключає правомірність задоволення
судами позовних вимог щодо визнання
протиправними дій відповідача з
проведення розглядуваної перевірки.

Не можна погодитися й з висновками
судів щодо необхідності визнати
протиправними дії Алчевської ОДПІ
відносно кваліфікації укладених
позивачем правочинів як нікчемних.

Адже фактично, заперечуючи проти таких
дій, позивач оскаржує висновки акта
перевірки, які є лише відображенням
фактичних дій податкових
ревізорів-інспекторів та їх особистої
думки щодо поведінки платника у сфері
податкових правовідносин. Ці висновки
самі по собі не створюють для платника
жодних правових наслідків, не
впливають на стан його суб'єктивних
прав та обов'язків, а відтак за
відсутності факту донарахування
грошового зобов'язання за податковим
повідомленням-рішенням на підставі
таких висновків не можуть оцінюватися
у межах даного спору.

Не підлягають задоволенню й вимоги
Товариства про зобов'язання
відповідача утриматись від
використання результатів спірної
перевірки, викладених в акті перевірки
від 11.11.2011 № 1803/231-37288388, при проведенні
перевірок інших суб'єктів
господарювання.

Адже, як випливає зі змісту статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених
приписів до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, позаяк підставою для
звернення особи за до суду з позовом є
її суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод.
Однак обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

Отже, предметом оскарження в
адміністративному суді можуть бути
лише фактично вчинені дії суб'єкта
владних повноважень або невчинені дії
за наявності обов'язку їх вчинення, що
безпосередньо вплинуло на права на
обов'язки позивача.

Наведене виключає можливість
задоволення позовних вимог про
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень утриматися від вчинення
певних дій на майбутнє.

У той же час суди правомірно
задовольнили позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача вилучити з
автоматизованої системи співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні Державної податкової
адміністрації України, інформації про
результати оспорюваної перевірки
Товариства.

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 № 266 (далі - Порядок).

Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3
пункт 2.10 Порядку, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації кол. 2 розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ здійснюється у складі
автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, у розрізі
контрагентів підлягає співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".
По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

У розглядуваному випадку Алчевською
ОДПІ не було виявлено розбіжності у
податковій звітності Товариства та
його контрагентів за перевірені
податкові періоди; підставою для
внесення оспорюваної інформації до
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
стали висновки про нікчемність
правочинів, укладених позивачем з
контрагентами та, відповідно, про
недостовірність сформованих за
наслідками виконання цих правочинів
даних податкового обліку.

Сама по собі здійснена Алчевською ОДПІ
податкова кваліфікація операцій за
відсутності відмінності між
задекларованими показниками
податкової звітності контрагентів не
може слугувати підставою для внесення
змін до Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.
Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Слід також наголосити, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

За таких обставин суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
об'єктивного висновку про незаконність
дій податкової інспекції щодо внесення
змін до Автоматизованої системи
«Результати співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» на підставі акта перевірки та
правомірно задовольнили позов у
відповідній частині.

В решті рішення попередніх інстанцій з
даної справи учасниками провадження не
оскаржуються, тоді як касаційним судом
не виявлено порушень норм
матеріального та процесуального права,
на які не було посилань у поданій
касаційній скарзі.

З урахуванням викладеного Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне змінити оскаржувані судові
акти, відмовивши у задоволенні
відповідної частини позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції Луганської області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову Луганського окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.01.2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2012 у справі № 2а-11078/11/1270 змінити
в частині визнання протиправними дій
Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби
щодо проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з питань дотримання вимог
податкового законодавства з ПДВ за
період з 01.12.2010 по 30.09.2011, оформленої
актом від 11.11.2011 № 1803/231-37288388 та щодо
визнання нікчемними укладених
позивачем правочинів згідно з
висновками зазначеного акта перевірки,
а також в частині зобов'язання
Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби
утриматись від використання акта
перевірки від 11.11.2011 № 1803/231-37288388 при
проведенні перевірок інших суб'єктів
господарювання.

У цій частині позову відмовити.

3. В решті постанову Луганського
окружного адміністративного суду м.
Києва від 16.01.2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2012 у справі № 2а-11078/11/1270 залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова Н.Є. Маринчак