Справа № К/9991/57143/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/57143/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області на
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 01.09.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2011 у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом про зобов'язання
перерахувати та виплатити недоплачену
суму допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку згідно
положення ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» за
період з жовтня 2007 по квітень 2010 в
розмірі 12162,45 грн.

Рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 01.09.2010, яке
залишено без змін Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.07.2011, позов задоволено частково за
період з 17.10.2007 по 31.12.2007, в задоволенні
решти позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
рішення судів попередніх інстанцій та
прийняти нове, яким повністю відмовити
у позові.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних мотивів та передбачених
законом підстав.

Судами встановлено, що позивач є
матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває
на обліку в управлінні праці та
соціального захисту населення та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
позивачу виплачується відповідачем
безпідставно в розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 09.07.2007
визнано неконституційними положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» в частині обмеження
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку на 2007
рік. Щодо вимог за період 2008-2010, то суди
визнали їх безпідставними, оскільки
обмеження такої виплати, встановлені
Законами України про Державний бюджет
на відповідні роки, не визнавались
неконституційними, а тому відповідачем
вірно проведено нарахування та виплату
позивачу спірної допомоги за ці роки.

Поряд з цим, ухвалюючи рішення по даній
справі судами не враховано, що
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», дія якого поширюється на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Так судами в порушення
вимог статті 159 КАС України належним
чином не з'ясовано обставини стосовно
того, чи є позивач застрахованою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, чи
ні, що має значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд
відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції, під час якого,
зокрема, відповідно до положення
статті 244-2 КАС України слід врахувати
постанову Верховного Суду України від
11.12.2012 у справі №21-300а12, прийняту за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області задовольнити
частково.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 01.09.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.07.2011 у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман