Справа № 827/2669/13-а
Суддя: Шаповал І.І.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2014 рокуСправа №827/2669/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

головуючого судді Шаповала І.І., при
секретарі судового засідання
Дмитрієвої Т.О., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Таточенко
І.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Гагарінському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Севастополі, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог - Відкрите
акціонерне товариство «АТП-1263» про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,
податкової вимоги, визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2013р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Гагарінському районі Головного
управління Міндоходів у м. Севастополі
з вищевказаним адміністративним
позовом в якому просила:

1. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
17.10.2012р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з орендної плати на 241 155,72
грн., з яких: 204 401,71 грн. - основний
платіж, 36 754,01 грн. - штрафні санкції.

2. Визнати протиправними дії
відповідача з нарахування у картці
особового рахунку платника податків
ОСОБА_1 з платежу «Орендна плата з
фізичних осіб», код НОМЕР_1, податкових
зобов'язань на підставі податкової
декларації № 91562 від 09.08.2013.

3. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Гагарінському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Севастополі виключити з картки
особового рахунку платника податків
ОСОБА_1 з платежу «Орендна плата з
фізичних осіб», код НОМЕР_1, нарахування
податкових зобов'язань на підставі
податкової декларації № 91562 від 09.08.2013.

4. Визнати протиправною та
скасувати податкову вимогу від 27.08.2012
року №403 з платежу «Орендна плата з
фізичних осіб» на суму 96893,84 грн.

5. Судові витрати, понесені
позивачем, покласти на Державний
бюджет України.

У судовому засіданні позивач та її
представник наполягали на задоволенні
зазначених позовних вимог у повному
обсязі з підстав, викладених у позові
(а.с.3-6). Представник відповідача позов
не визнав, з підстав викладених у
запереченнях (а.с. 56-57) та у додаткових
поясненнях (а.с.77).

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши позивача, представників
позивача та відповідача, дійшов до
наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
Рішенням Севастопольської міської
Ради (далі СМР) № 654 від 05.03.2003 позивачу
було надано згоду на розробку проекту
відводу земельної ділянки
орієнтованою площею 0,1 га АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
складського приміщення.

Рішенням СМР № 1449 від 22.10.2003 земельна
ділянка АДРЕСА_1 площею 0,1000 га передана
в оренду позивачу до 01.09.2028, з
віднесенням цих земель до категорії
земель промисловості, транспорту,
зв'язку, оборони та іншого призначення,
наданих для оптової торгівлі та
складського господарства.

Рішенням СМР № 2722 від 02.02.2005 позивачу
було надано згоду на розробку проекту
відводу земельної ділянки орієнтовною
площею 0,4 га в районі вул.
Індустріальна, для будівництва і
обслуговування торгівельного
складського комплексу.

Рішенням СМР № 3859 від 05.10.2005 позивачу
було передано в оренду земельну
ділянку площею 0,3093 га по вул.
Індустріальна до 01.09.2030 з віднесенням
цих земель до категорії земель
житлової та громадської забудови,
наданих для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг.

20.02.2006 між СМР та позивачем було
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 0,3093 га, яка розташована
в м. Севастополі, в районі вул.
Індустріальна, наданої для будівництва
та обслуговування
торгівельно-складського комплексу,
який було зареєстровано
Севастопольським міським управлінням
земресурсів Державного комітету
України по земельним ресурсам 20.03.2006.

З моменту укладення 20.02.2006 вказаного
вище договору оренди земельної ділянки
та по теперішній час позивач жодного
дня не був фактичним користувачем
вказаної земельної ділянки, оскільки
фактичне її використання
здійснювалося іншими особами: у 2006р. ДП
«Кримконтракт», а з 2007р. ВАТ «АТП 1263». З
питання наявності перешкод у
користуванні земельною ділянкою
позивач у 2007 році звертався до Голови
Севастопольської міської Ради, а у 2009
році (повторно) до Прокурора міста
Севастополя.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
плату за землю» (який був чинним до
01.01.2011) використання землі в Україні є
платним. Плата за землю справляється у
вигляді земельного податку або
орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.

За правилами статті 5 Закону України
«Про плату за землю» об'єктом плати за
землю є земельна ділянка, а також
земельна частка (пай), яка перебуває у
власності або користуванні, у тому
числі на умовах оренди; суб'єктом плати
за землю (платником) є власник
земельної ділянки, земельної частки
(паю) і землекористувач, у тому числі
орендар.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про
плату за землю» власники землі та
землекористувачі сплачують земельний
податок, а також орендну плату за
земельні ділянки державної та
комунальної власності з дня виникнення
права власності або права користування
земельною ділянкою.

Позивач з 2005 року перебуває на обліку у
ДПІ у Гагарінському районі м.
Севастополя як платник орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності, як основний
платник перебуває на обліку у ДПІ
Балаклавського району м. Севастополя.

Оскільки позивач не був фактичним
користувачем земельної ділянки, щодо
якої укладався договір оренди від
20.02.2006, позивач не надав податкову
звітність з орендної плати за
відповідну земельну ділянку та не
нараховував податкові зобов'язання з
орендної плати.

Податковим повідомленням-рішенням
№ від 17.10.2012 відповідачем було
збільшено суми грошового зобов'язання
позивачу з орендної плати на 241 155,72 грн.,
з яких: 204 401,71 грн. - основний платіж, 36
754,01 грн. - штрафні санкції.

Вказане податкове
повідомлення-рішення прийнято на
підставі акта перевірки №932/644 від
27.08.2012. Зі змісту останнього вбачається,
що збільшення позивачеві суми
грошового зобов'язання з орендної
плати обумовлено не нарахуванням
підприємцем відповідних зобов'язань у
2010-2011 роках.

Суд вважає, що позивач не є платником
орендної плати за відповідну земельну
ділянку в розумінні ЗУ «Про плату за
землю», а з 2011 року - в розумінні
Податкового кодексу України, оскільки
у нього з моменту укладення договору
оренди 20.02.2006 він не був та не є
фактичним землекористувачем
відповідної земельної ділянки з
причин, що не залежать від нього. Такий
висновок підтверджується обставинами,
встановленими чинною постановою
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 01.04.2011 у справі
№2а-3654/10/2770.

Вказаною постановою визнано
протиправними та скасовано:

- рішення СМР № 654 від 05.03.2003 «Про
дачу згоди на розробку проекту відводу
земельної ділянки АДРЕСА_1 підприємцю
ОСОБА_1»;

- рішення СМР № 3859 від 05.10.2005 «Про
передачу в оренду підприємцю ОСОБА_1
земельної ділянки в районі вул.
Індустріальної для будівництва та
обслуговування
торгівельно-складського комплексу»;

- рішення СМР № 2722 від 02.02.2005 «Про
дачу згоди на розробку проекту відводу
земельної ділянки підприємцю ОСОБА_1 в
районі вул. Індустріальної для
будівництва і обслуговування
торгівельно-складського комплексу»;

- рішення СМР № 1449 від 22.10.2003 «Про
передачу в оренду підприємцю ОСОБА_1
земельної ділянки АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
складських приміщень».

Крім того, в постанові суду зазначено,
що рішенням Виконкому
Севастопольської міської Ради від
09.02.1965р. № 61 Севастопольській
торгівельній базі «Укрлесстройторг»
відведено земельну ділянку під
будівництво механізованого
тароремонтного заводу і складів тари в
промзоні № 1 із межами зі складами
підприємства п/я № 4, площею 4,0 га.
Рішенням Виконкому Севастопольської
міської Ради від 20.04.1971 № 286 «Про
відведення земельних ділянок під
будівництво», земельну ділянку,
відведену рішенням виконавчого
комітету міської Ради від 9 лютого 1965
року № 61 залишено в користуванні
Севастопольської торгівельної бази
Укрторгтара в промисловій зоні № 1 під
будівництво механізованого
тароремонтного заводу.

Доказів, того, що зазначені рішення
скасовані чи визнані нечинними не
надано.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи,
земельну ділянку АДРЕСА_1 з 1965 року
займала Севастопольська торгівельна
база «Укрлесстройторга», яка була
перейменована в Севастопольську тарну
базу «Укртогтара», та внаслідок
подальших реорганізацій було створено
підприємство «Кримконтракт».

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи (акт від 03.08.2006 т. 1 а.с. 9, схеми,
складеної КП БТІ та ДРОНМ т. 2 а.с. 109,
містобудівельної документації ПП
ОСОБА_1) та слідує з пояснень учасників
судового процесу, земельні ділянки,
передані спірними рішеннями
Севастопольської міської Ради
приватному підприємцю ОСОБА_1, входять
до земельної ділянки, площею 4,0 га, на
якій розташовано цілісний майновий
комплекс «Кримконтракт».

Представник 3-ої особи, приватного
підприємця ОСОБА_1 у судовому засіданні
також не спростовував той факт, що
земельні ділянки, передані приватному
підприємцю ОСОБА_1 площею 0,1000 га та 0,3093
га АДРЕСА_1 знаходяться в межах огорожі
будівель, які належать на праві
власності ВАТ «АТП-1263».

... Таким чином, суд дійшов висновку, що
Севастопольською міською Радою при
прийнятті спірних рішень не було
враховано, що земельні ділянки раніше
вже були передані у користування іншій
особі, а тому, рішення про передачу
земельних ділянок приватному
підприємцю ОСОБА_1 є необгрунтованими
та не відповідають вимогам діючого
законодавства.

З встановлених постановою суду від
01.04.2011 у справі №2а-3654/10/2770 обставин
випливає, що укладений 20.02.2006 між СМР
позивачем договір оренди земельної
ділянки площею 0,3093 га, яка розташована
в м. Севастополі, в районі вул.
Індустріальна, є суто декларативним, не
був направлений на виникнення між його
сторонами юридичних наслідків у
вигляді виникнення взаємних прав та
обов'язків, та не міг призвести до таких
наслідків з підстав, що не залежали та
не залежать від волі позивача, а саме -
перебування відповідної земельної
ділянки у користуванні інших осіб,
починаючи з 1965 року.

Тобто, позивач за фактом укладення
договору оренди земельної ділянки від
20.02.2006 не набув статусу
землекористувача у розумінні
наведеного вище законодавства, не
отримав у фактичне користування
земельну ділянку, щодо оренди якої
укладався договір, у тому числі, у
якості об'єкта плати за землю. Отже,
прийняття відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 17.10.2012
про збільшення позивачеві суми
грошового зобов'язання з орендної
плати на 241 155,72 грн., є протиправним.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією, викладеної в ухвалі СААС від
31.10.2012 у справі № 2а-2943/12/0170/16, в якої
зазначено, що об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, яка перебуває у
фактичному користуванні, а обов'язок зі
сплати орендної плати за земельну
ділянку покладається на суб'єкта плати
за землю з дня виникнення права
користування земельною ділянкою.

Крім того, в судовому засіданні було
достовірно встановлено, що фактичний
користувач земельної ділянки ТОВ «АТП
1263», до складу якої надходили і ділянки
площею 0,1000 га та 0,3093 га по вул.
Індустріальній, які передавалися
позивачу у довгострокову оренду,
регулярно і в повному обсязі
здійснював відповідні платежі до
бюджету з орендної плати за земельну
ділянку з 2005р. і станом на день
прийняття рішення по цієї справі не має
заборгованості по цьому платежу, що
підтверджено документально та не
спростовано відповідачем (а.с. 83-112). Суд
бере до уваги пояснення представника
позивача про те, що в даний час можливо
надати документальне підтвердження
платежів за землю з 2011р. по 2013р.,
оскільки за попередні періоди
документи здані в архів. Доказів, що
фактичний користувач земельної
ділянки, до складу якої надходили і
ділянки площею 0,1000 га та 0,3093 га по вул.
Індустріальній, які передавалися
позивачу у довгострокову оренду, не
здійснював відповідні платежі до
бюджету з орендної плати за земельну
ділянку з 2005р., - представник
податкового органу не надав. Суд
вважає, що подвійна сплата за одну і ту
ж ділянку не може здійснюватися і тому
заперечення відповідача, який з
формальних підстав настоював в суді
саме на цьому, суд не приймає.

Крім того, як вбачається зі змісту
іншого адміністративного позову ДПІ у
Гагарінському районі у м. Севастополі,
за яким Окружним адміністративним
судом м. Севастополя відкрито
провадження в адміністративній справі
№827/2536/13-а, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з підприємця
заборгованості з орендної плати за
землю у розмірі 241 155,72 грн. на підставі
податкового повідомлення-рішення
№ від 17.10.2012, а також у розмірі 96
893,84 грн. на підставі податкової
декларації за 2012 рік №91562 від 09.08.2013.
Також відповідачем на адресу позивача
направлено податкову вимогу від 27.08.2012
№403 з орендної плати з фізичних осіб на
суму 96 893,84 грн.

Однак, позивачем декларація з орендної
плати за землю на 2012 рік (як і за 2009 рік)
до органу державної податкової служби
не подавалася взагалі, а будь-які
податкові нарахування за ту саму
земельну ділянку є протиправними з
мотивів, наведених вище.

Внаслідок вказаних дій (нарахування у
картці особового рахунку платника
податків з платежу «Орендна плата з
фізичних осіб», код НОМЕР_1, податкових
зобов'язань на підставі податкової
декларації №91562 від 09.08.2013) та рішення
відповідача № від 17.10.2012 були
порушені майнові права позивача, які
підлягають поновленню.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню у
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163, 167 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
17.10.2012р. про збільшення Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового
зобов'язання з орендної плати на 241 155,72
грн., з яких: 204 401,71 грн. - основний
платіж, 36 754,01 грн. - штрафні санкції.

3. Визнати протиправними дії
відповідача з нарахування у картці
особового рахунку платника податків -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
платежу «Орендна плата з фізичних
осіб», код НОМЕР_1, податкових
зобов'язань на підставі податкової
декларації №91562 від 09.08.2013.

4. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Гагарінському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Севастополі виключити з картки
особового рахунку платника податків -
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
платежу «Орендна плата з фізичних
осіб», код НОМЕР_1, нарахування
податкових зобов'язань на підставі
податкової декларації №91562 від 09.08.2013.

5. Визнати протиправною та
скасувати податкову вимогу від 27.08.2012р.
№403 з платежу «Орендна плата з фізичних
осіб» на суму 96893,84 грн.

6. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 458,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України у
судовому засіданні 10.02.2014р. проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Постанова складена у
повному обсязі в порядку ч.3 ст. 160 КАС
України 12.02.2014р.

Суддя підпис
І.І. Шаповал.

З оригіналом згідно.

Станом на 12.02.2014р. постанова не
набрала законної сили.

Суддя
І.І. Шаповал.