Справа № 2а-1670/6801/12
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року
м. Київ К/800/13511/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2013

у справі № 2а-1670/6801/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ворскла сталь»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.02.2013, задоволено позовні вимоги:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби
від 09.10.2012 № /86.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

В поданих запереченнях на касаційну
скаргу, позивач просив залишити
оскаржувані рішення без змін, скаргу -
без задоволення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем
документальної позапланової виїзної
перевірки позивача з питань
правомірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість по декларації за червень 2012
року та за липень 2012 року, складений акт
перевірки від 26.09.2012 №23/15-321/33285226, в
якому встановлено порушення позивачем
198.3 статті 198, пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за червень 2012 року в сумі 30 859,00
грн., за липень 2012 року в сумі 8 511,00 грн.

На підставі зазначеного акта
перевірки, відповідачем було прийняте
податкове повідомлення-рішення від
09.10.2012 № /86, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з ПДВ на
39370,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції - 19 685,00 грн.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій в касаційному порядку,
погоджується з висновками судів про
задоволення позовних вимог, враховуючи
наступне.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з пунктом
198.1 статті 198 Податкового Кодексу
України, виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПК України).

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем не встановлено фактів,
які б ставили під сумнів наявність
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами, не виявлено
обставин, які б спростовували фактичне
здійснення, чи товарність таких
господарських операцій. Кременчуцькою
ОДПІ не надано жодного доказу, який би
спростовував правильність
документального оформлення
господарських операцій, не доведено
відсутність товарів (робіт, послуг) чи
відсутність об'єктивних можливостей
поставки товарів (робіт, послуг)
постачальниками на користь позивача. В
акті не значиться посилання на
обставини, які б свідчили про
протиправний характер діяльності
позивача та його контрагентів.

Натомість, в матеріалах справи наявні
копії первинних документів (видаткових
накладних, актів виконаних робіт,
товарно-транспортних накладних), які
підтверджують факт вчинення
господарських операцій, та податкових
накладних, на підтвердження права на
формування податкового кредиту у
звітних періодах. Порушень в
оформленні податкових накладних судом
не встановлено, зауваження до їх форми
та змісту відсутні. ПДВ позивачем
сплачено в ціні товару, що
підтверджується копіями платіжних
доручень.

Пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України встановлено, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно із пунктами 200.6, 200.7 статті 200
Податкового кодексу України, платник
податку, який має право на бюджетне
відшкодування, може прийняти рішення
про: зарахування в повному обсязі
належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів (рядок 23.2 декларації з ПДВ);
повернення суми бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку (рядок 23.1 податкової декларації з
ПДВ).

При цьому, відповідно до пункту 200.8
статті 200 Податкового кодексу України,
до декларації обов'язково додається
Розрахунок суми бюджетного
відшкодування.

Перелік платників податку на додану
вартість, які не мають права на
отримання бюджетного відшкодування
ПДВ та відповідно не подають
Розрахунок суми бюджетного
відшкодування, визначено пунктом 200.5
статті 200 Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, а матеріалами справи
підтверджено, що в реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних
відображені податкові накладні, які
формують податковий кредит позивача з
ПДВ, а також, сплата якого надає право
позивачу на бюджетне відшкодування з
ПДВ в наступному податковому періоді.

Крім того, як вірно зазначено судами
обох інстанцій, відповідачем не
зазначено, у чому полягає порушення
позивачем п. 200.4 ст.200 Податкового
кодексу України. Висновки акта
перевірки не містять конкретних
доводів щодо порушень законодавства.
Фактів порушення при здійсненні
господарської діяльності
законодавства та статутних документів
позивача податковим органом не
встановлено.

За наведених обставин, а також того, що
висновки податковим органом зроблені
без аналізу та оцінки господарських
операцій (мета, отримання прибутку,
відповідність статуту), вірним є
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про відсутність у
податкового органу підстав для
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення від 09.10.2012 №
/86.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, колегією суддів
відхиляються, оскільки вони не
спростовують обставин, що на підставі
належних та допустимих доказів
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального чи процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.11.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.02.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль