Справа № 2518/2-а-11945/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Жовток Є.А.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича м.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області на постанову Ріпкинського
районного суду Чернігівської області
від 16 листопада 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Ріпкинського районного
суду Чернігівської області від 21
листопада 2011 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо недоврахування та
виплати позивачу пенсії, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39,51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» доплату до
пенсії за проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної зарплати, додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 16 грудня 2010
року по 16 листопада 2011 року з
урахуванням проведених виплат. В решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанову суду слід скасувати з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає в зоні
посиленого радіологічного контролю у
розмірі 1 мінімальної зарплати, та,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 4 призначається у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.ст. 39, 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

З таким висновком суду повністю не
можна погодитися, так як судом першої
інстанції невірно визначений період
виплат.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи 4 категорія,
та проживає на території
радіоактивного забруднення, що
підтверджується копією посвідчення,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію у відповідача,
додаткову пенсію та доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідності до
ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон).

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ст. 39 Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст.ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року по ст. 39 вказаного Закону та
по ст. 51, відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України № 1 від
03.01.2002 року, а не в кратному відношенні
до мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
та Постановою Кабінету Міністрів
України № 1 від 03.01.2002 р. відповідач не
правомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст.ст. 39, 51 зазначеного
Закону.

Таким чином колегія суддів
погоджується в висновком суду першої
інстанції, щодо часткового задоволення
позовних вимог та зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок
пенсії позивача та виплатити
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції про зобов'язання нарахувати
та виплатити недоплачене підвищення до
пенсії як дитині війни починаючи з 23
липня 2011 року, та приходить до висновку
про необхідність скасування судового
рішення в цій частині, з огляду на
наступне.

Законом України від 14.06.2011, № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік".

Разом з тим, на виконання пункту 7
Закону України від 14 червня 2011 року N
3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" Кабінет Міністрів України
виніс постанову від 06.07.2011, № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", на підставі якої
будуть проводиться соціальні виплати у
2011 році, яка набрала чинності 23 липня 2011
року.

Таким чином, кінцевою датою
перерахунку має бути 22 липня 2011 року
включно.

Враховуючи викладене колегія суддів
приходить до висновку про скасування
постанови суду першої інстанції в
частині задоволення позову починаючи з
23 липня 2011 року.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 99, 100, 160, 183-2, 197, 198, 202, 205,207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області - задовольнити частково.

Постанову Ріпкинського районного суду
Чернігівської області від 16 листопада
2011 року - скасувати в частині
задоволення позовних вимог за період з
23 липня 2011 року по 16 листопада 2011 року.

В цій частині прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.