Справа № 872/17167/13
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" січня 2014 р.справа № 201/12546/13-а
(провадження №2а/201/331/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська

на постанову Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року у справі № 201/12546/13-а (провадження
№2а/201/331/2013) за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
про визнання протиправною
бездіяльності та спонукання до
вчинення дій,-

встановиВ:

15.10.2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
незаконною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська щодо не
призначення та не нарахування пенсії
за віком протягом 10 днів після
отримання заяви та зобов'язати
відповідача призначити, нарахувати та
виплачувати пенсію за віком.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що він 1942 року народження,
проживав на території України за
адресою: АДРЕСА_1. З грудня 2000 року
переїхав на постійне місце проживання
до Ізраїлю. У зв'язку з досягненням
пенсійного віку, та наявністю
загального трудового стажу 40 років,
звернувся до відповідача із заявою про
призначення пенсії. Проте, йому було
відмовлено у призначенні пенсії, у
зв'язку з тим, що він не проживає на
території України. Вказані обставини
стали підставою для звернення позивача
до суду з адміністративним позовом.

Постановою Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 06 листопада 2013
року адміністративний позов
задоволено. Визнано бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
щодо не призначення та не нарахування
пенсії ОСОБА_1 за віком протягом 10 днів
після отримання заяви - протиправною.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
м.Дніпропетровська призначити,
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію
за віком з 03 вересня 2013 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
обов'язковою умовою для призначення
пенсії за віком є проживання особи, яка
звернулася із заявою про призначення
пенсії, в межах України. Проте,
позивачем до заяви про призначення
пенсії не було надано жодного
документу, який би засвідчив факт його
проживання (реєстрації) в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська. Таким чином,
як зазначає відповідач, позивачу було
відмовлено у призначенні пенсії та
повідомлено про необхідність подання
додаткових документів, що засвідчують
місце проживання, зокрема, в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, перевіривши
правильність

застосування судом норм матеріального
та процесуального права, надану
правову оцінку досліджених судом
доказів по справі, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
громадянином України, що
підтверджується його паспортом
громадянина України для виїзду за
кордон, дійсного до 26.10.2019 року (а.с.10).

03.09.2013р. ОСОБА_1 звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком (а.с.7)

Посадовою особою управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська було
повідомлено позивача про необхідність
подання додаткових документів у строк
до 03.12.2013р., а саме: паспорт громадянина
України, тимчасове посвідчення,
оригінал ідентифікаційного коду,
оригінал довідки про заробітну плату,
довідку про стаж роботи та оригінал
трудової книжки.

У своїй заяві від 03.09.2013р. позивач
зазначив, що зобов'язується додати
необхідні документи для призначення
пенсії, оригінали: ідентифікаційного
коду, архівної довідки про заробітну
плату, довідки про місце проживання та
трудової книжки.

12.09.2013р. позивач подав до органу
Пенсійного фонду наступні документи:

- паспорт громадянина України для
виїзду за кордон з відміткою про
постійне місце проживання в Ізраїлі та
прийняття його на консульський облік в
КВ Посольства України в державі
Ізраїль;

- ідентифікаційний код;

- довідку з попереднього місця
проживання в АДРЕСА_1 (з 25.10.1996р. по
01.10.1999р.), виданої головою правління
ОСББ «Лоцман»

- довідку з теперішнього місця
проживання в АДРЕСА_2, виданої головою
ОК «ЖБК №203»;

- трудову книжку;

- архівну довідку про розмір заробітної
плати у період роботи НДІАчермет
м.Дніпропетровська з січня 1986 року по
грудень 1990 року;

- довідки з місця роботи;

- диплом про присвоєння кваліфікації
інженера-металурга.

12.09.2013р. ОСОБА_1 подав заяву до УПФУ в
Жовтневому районі м.Дніпропетровська,
в якій позивач зазначив, що інших
документів для залучення до заяви від
03.09.2013р. (про призначення пенсії) у нього
немає, а тому просив надати відповідь у
встановлений законом 10-денний термін
(а.с.4).

20.09.2013р. УПФУ в Жовтневому районі
м.Дніпропетровська листом за №Д-211
повідомило позивача, що 12.09.2013р. ним
було подано додаткові документи, проте
строк до 03.12.2013р. було надано, в тому
числі, для надання паспорта
громадянина України або посвідки на
постійне місце проживання, а тому після
надання вказаних документів у
встановлений строк, Управлінням буде
прийнято рішення про призначення або
відмову в призначенні пенсії.

Не погодившись з такими діями
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що кожен
громадянин України має право на вибір
місця свого проживання зі збереженням
всіх конституційних прав, а тому
відповідач, відмовляючи у призначенні
пенсії з підстав не проживання
позивача на території України, діяв не
на підставі та не у спосіб, що
передбачені пенсійним законодавством.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 25 Конституції України,
громадянин України не може бути
позбавлений громадянства і права
змінити громадянство. Громадянин
України не може бути вигнаний за межі
України або виданий іншій державі.
Україна гарантує піклування та захист
своїм громадянам, які перебувають за її
межами.

Статтею 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не

нижчий від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», право на отримання
пенсій та соціальних послуг із
солідарної системи мають, зокрема,
громадяни України, які застраховані
згідно із цим Законом та досягли
встановленого цим Законом пенсійного
віку чи визнані інвалідами в
установленому законодавством порядку
і мають необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а в разі смерті цих осіб - члени
їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього
Закону, та інші особи, передбачені цим
Законом.

Зі змісту наведених норм права
вбачається, що Конституція України та
пенсійне законодавство України не
допускають обмеження права на
соціальний захист, зокрема права на
отримання пенсії за ознакою місця
проживання.

З матеріалів справи вбачається та
сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, до теперішнього часу є
громадянином України, а відтак, має
такі ж самі конституційні права, як й
інші громадяни цієї держави, є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, в розумінні
Закону, та має право на отримання
пенсій та соціальних послуг із
солідарної системи.

Відповідно до п.7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 25.11.2005 N 22-1, до заяви про
призначення пенсії за віком додаються
такі документи, зокрема:

а) довідка податкової адміністрації
про присвоєння ідентифікаційного
номера заявнику. За документ, що
засвідчує відсутність у заявника
ідентифікаційного номера для осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні державні
органи та мають відмітку у паспорті,
береться копія сторінки паспорта з
відміткою про те, що особа має право
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера;

б) документи про стаж, що визначені
Порядком підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі -
Порядок підтвердження наявного
трудового стажу). За період роботи,
починаючи з 01.01.2004, відділ
персоніфікованого обліку органу, що
призначає пенсію (далі - відділ
персоніфікованого обліку), додає
довідку із бази даних системи
персоніфікованого обліку за формою
згідно з додатком 2, а у разі
необхідності за формою згідно з
додатком 3.

в) довідка про заробітну плату особи
(додаток 1) за період страхового стажу
до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000
індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком 3.

Відповідно до п.16 Порядку, особа, яка
звертається за пенсією (незалежно від
виду пенсії), повинна пред'явити
паспорт (або інший документ, що
засвідчує цю особу, місце її проживання
(реєстрації) та вік).

Згідно п.29 Порядку, на який посилається
відповідач у своїй відповіді,
запереченнях на позов та апеляційній
скарзі, за документ, що засвідчує місце
проживання особи, приймаються: паспорт
або довідка уповноважених органів з
місця проживання (реєстрації), у тому
числі органів місцевого
самоврядування. Іноземні громадяни та
особи без громадянства подають також
копію посвідки на постійне проживання
(реєстрації).

Таким чином, посвідка на постійне
проживання повинна надаватися
іноземними громадянами та особами без
громадянства, для громадянина ж
України встановлено подання паспорту
або довідки уповноважених органів з
місця проживання (реєстрації).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було надано довідки
уповноважених органів з місця
проживання, які свідчать про
проживання позивача саме в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська, надано
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон з відміткою про постійне
місце проживання в Ізраїлі та
прийняття його на консульський облік в
КВ Посольства України в державі
Ізраїль.

Таким чином, позивачем дотримано
порядок подання заяви про призначення
пенсії, оскільки заяву було подано
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем проживання
(реєстрації) заявника - до управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська з наданням
необхідних документів, що передбачені
п.7 Порядку.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити те, що у своїй
відповіді на заяву позивача від
12.09.2013р., відповідач зазначив про
необхідність подання позивачем у строк
до 03.12.2013р. паспорту громадянина
України або посвідки на постійне місце
проживання, в той час, як у своїх
запереченнях на позов та апеляційній
скарзі, відповідач зазначає, що
позивачу було відмовлено

у призначенні пенсії та повідомлено
про необхідність подання додаткових
документів, що засвідчують місце
проживання, зокрема, в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська.

Вказане свідчить про суперечливість
доводів відповідача, враховуючи, що у
відповіді від 20.09.2013р. (яка стала
підставою для звернення до суду з даним
позовом) відповідачем зазначено про те,
що ОСОБА_1 надав до органу Пенсійного
фонду довідку про місце проживання за
адресою: АДРЕСА_2, яке територіально
відноситься до Жовтневого району
м.Дніпропетровська.

В той же час, як вже зазначалося,
посилання відповідача на те, що
позивачем не було надано паспорт
громадянина України або посвідки на
постійне місце проживання є
безпідставними з огляду на те, що
громадянство України позивачем було
підтверджено належним чином.

Сторонами не заперечується той факт, що
звертаючись до відповідача із заявою
про призначення пенсії, позивач досяг
встановленого Законом пенсійного віку
і має необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», документи про
призначення (перерахунок) пенсії
розглядає територіальний орган
Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з
дня їх надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

У відповідності до п.5 Порядку, у разі,
якщо до заяви про призначення,
відновлення пенсії додані не всі
необхідні документи, орган, що
призначає пенсію, письмово повідомляє
заявника про те, які документи
необхідно подати додатково, про що в
заяві про призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення пенсії
або дата, зазначена на поштовому
штемпелі місця відправлення заяви.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про неправомірність дій
органу Пенсійного фонду та
необхідність зобов'язання останнього
призначити позивачу пенсію за віком з
03.09.2013р.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції, дійшовши вірного
висновку по суті позовних вимог,
повинен був повно викласти свою
позицію та обґрунтувати своє рішення
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.200
КАС України, не може бути скасовано
правильне по суті рішення з одних лише
формальних міркувань, суд апеляційної
інстанції вважає за можливе залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Дніпропетровська залишити без
задоволення, а постанову Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
06 листопада 2013 року у справі № 201/12546/13-а
(провадження №2а/201/331/2013) - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

(Ухвалу у повному обсязі
складено 17.01.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк