Справа № 817/4595/13-а
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4595/13-а

29 січня 2014 року 15год. 37хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Борискіна С.А. за
участю секретаря судового засідання
Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник Шерстобітова О.Ю.

відповідача: ОСОБА_2, представник
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Рівненський міський центр зайнятості

до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості , -ВСТАНОВИВ :

Рівненський міський центр зайнятості
(далі - Рівненський МЦЗ) звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_2, в
якому просить стягнути 8992,73 грн.
виплаченого матеріального
забезпечення на випадок безробіття.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення, які
повністю співпадають із позицією, що
викладена у позовній заяві. Позов
підтримав, просив задовольнити в
повному обсязі.

Відповідачка позов не визнала, подала
заперечення, в яких зазначила, що
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 року,
в справі за позовом Державної
податкової інспекції у м.Рівне,
задоволено адміністративний позов та
припинено підприємницьку діяльність
ОСОБА_2. Отримавши вказану постанову,
впевнившись що заборгованість перед
бюджетом відсутня, відповідачка була
переконана, що не являється
підприємцем, тому 13.12.2012 року
звернулася до Рівненського МЦЗ, як така
що шукає роботу, з заявою про
призначення їй допомоги по безробіттю.
При зверненні до центру зайнятості
відповідачкою було подано всі
необхідні документи, на підставі яких
їй призначено статус безробітного. На
момент звернення відповідачка була
звільнена з останнього місця роботи, не
займалася підприємницькою діяльністю
та не отримувала інших доходів.
Відповідачка та її представник просили
суд в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву по суті,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення відповідачки, представників
сторін та свідка, дослідивши наявні у
справі матеріали, оцінивши їх в
сукупності, перевіривши їх
дослідженими доказами, у відповідності
до норм чинного законодавства, суд
дійшов до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з таких підстав.

13.12.2012 року відповідачка звернулася в
Рівненський МЦЗ, як така що шукає
роботу. В день звернення на підставі
заяви від 20.12.2012 року (а.с. - 5), ОСОБА_2
надано статус безробітної та
призначено виплату допомоги по
безробіттю, яка нараховувалась та
виплачувалась у розмірі, встановленому
законодавством.

На підставі інформації, наданої
виконкомом Рівненської міської ради
був виявлений факт, що під час
перебування на обліку у центрі
зайнятості і отримання допомоги по
безробіттю в період з 20.12.2012 року по
09.08.2013 року ОСОБА_2 була зареєстрована
як фізична особа - підприємець і в цей
час отримала допомогу по безробіттю в
сумі 8992,73 грн.. На цій підставі 14.10.2013
року відповідачці було направлено лист
(а.с. - 13) з пропозицією протягом 15
календарних днів повернути незаконно
отримані кошти у сумі 8992,73 грн.

Згідно ч.3 ст.1 Закону України №803-ХІІ
від 01.03.1991 року "Про зайнятість
населення" в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах:

- працюючі по найму на умовах повного
або неповного робочого дня (тижня) на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном, у
фізичних осіб;

- громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство";

- обрані, призначені або затверджені на
оплачувану посаду в органах державної
влади, управління та громадських
об'єднаннях;

- які проходять службу в Збройних Силах
України, Службі безпеки України,
Державній прикордонній службі України,
військах внутрішньої та конвойної
охорони і Цивільної оборони України,
органах внутрішніх справ України,
інших військових формуваннях,
створених відповідно до законодавства
України, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
альтернативну (невійськову) службу;

- які проходять професійну підготовку,
перепідготовку і підвищення
кваліфікації з відривом від
виробництва; навчаються в денних
загальноосвітніх школах і вищих
навчальних закладах;

- працюючі громадяни інших країн, які
тимчасово перебувають в Україні і
виконують функції, не пов'язані із
забезпеченням діяльності посольств і
місій.

Статтею 1 цього ж Закону встановлено, що
зайнятість - це діяльність громадян,
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм дохід у грошовій
або іншій формі.

Судом встановлено, що постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 14.12.2011 року,
в адміністративній справі №2а/1770/5157/2011
за позовом Державної податкової
інспекції у м.Рівне до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, припинено
підприємницьку діяльність
відповідачки. Вказана постанова
набрала законної сили 11.01.2012 року та
була отримана державним реєстратором
18.06.2012 року (а.с. - 27).

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.46 Закону
України від 15.05.2013 року №755-ІV "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
проводиться, зокрема, у разі
постановлення судового рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Частиною 3 статті 49 зазначеного Закону
передбачено обов'язок державного
реєстратора не пізніше наступного дня
з дати надходження судового рішення
внести відповідні дані до Єдиного
державного реєстру та в той же день
повідомити органи статистики, доходів
і зборів, Пенсійного фонду України та
фізичну особу-підприємця, щодо якої
було постановлено судове рішення, про
внесення такого запису.

Враховуючи викладене, внесення
відповідного запису до ЄДРПОУ про
припинення підприємницької діяльності
ОСОБА_2 повинно було відбутись 19.06.2012
року. З матеріалів справи встановлено,
що фактично ж запис про припинення
підприємницької діяльності було
внесено 09.08.2013 року, тобто більше, ніж
через рік після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч.1
ст.255 КАС України, постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Постановою суду від 14.12.2011 року, яка
набрала законної сили 11.01.2012 року, по
справі №2а/1770/5157/2011 було припинено
підприємницьку діяльність
відповідача, а не розпочато процедуру
припинення. Відтак внесення державним
реєстратором запису про цей факт до
ЄДРПОУ є лише формальним відображенням
фактичної обставини. За таких обставин,
суд дійшов висновку, що підприємницьку
діяльність ОСОБА_2 було припинено 11.01.2012
року, а не під час внесення
відповідного запису до реєстру - 09.08.2013
року. І відповідач з 11.01.2012 року не мала
права займатись підприємницькою
діяльністю.

Позивач в позовній заяві посилається
на ч.3 ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", якою встановлено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати її забезпечення та
надання соціальних послуг.

Під час розгляду справи судом не було
виявлено в діях відповідачки ознак
умисного невиконання нею своїх
обов'язків чи зловживання ними при
отриманні соціальної допомоги по
безробіттю. Більше того, допитана під
час судового засідання свідок -
працівниця Рівненського міського
центру зайнятості ОСОБА_4 підтвердила,
що ОСОБА_2 повідомляла її про
припинення підприємницької діяльності
на підставі рішення суду.

Тому суд дійшов висновку, що на момент
звернення до Рівненського МЦЗ про
надання статусу безробітного, ОСОБА_2
не відносилася до категорії зайнятого
населення, діяльністю яка приносить
дохід у грошовій або іншій формі не
займалася, а тому допомога по
безробіттю отримана нею правомірно.

Згідно ст. 25 Закону України "Про
зайнятість населення" держава створює
умови незайнятим громадянам у
поновленні їх трудової діяльності та
забезпечує їм такі види компенсацій:

- надання особливих гарантій
працівникам, вивільнюваним з
підприємств, установ, організацій;

- виплата матеріальної допомоги в
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації;

- виплата в установленому порядку
допомоги по безробіттю.

За наведених обставин, позовні вимоги
Рівненського МЦЗ до ОСОБА_2 про
стягнення допомоги по безробіттю
задоволенню не підлягають.

Сторонами не було надано доказів
понесення судових витрат.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Борискін С.А.