Справа № 872/8722/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2013 р. справа № 2а-8364/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Манцов Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська на постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 грудня 2011 року у
справі № 2а-8364/11 за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська про визнання
протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2011 року позов задоволено, визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу
заборгованість по виплаті пенсії по
інвалідності у розмірі, передбаченому
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як інваліду 3 групи,
виходячи з розміру 6 прожиткових
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, за період з 24.04.2011 року
з урахуванням різниці, яка була
виплачена йому у цей період та
зобов'язано відповілача здійснити
перерахунок та виплатити
заборгованість позивачу з виплати
додаткової пенсії у розмірі,
передбаченому ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» як
інваліду 3 групи у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, за період
з 24.04.2011 року з урахуванням різниці, яка
була виплачена йому у цей період.

Не погоджуючись з зазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та прийняти нову
, якою задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до п.4 ч. 8 ст.183-2 КАС України
апеляційні скарги у справах,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої цієї статті, розглядаються
апеляційними судами в порядку
письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1-ї категорії та є інвалідом
3 групи захворювання внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у зв'язку з
чим перебуває на обліку в Управління
Пенсійного фонду України в м. Знам'янці
Кіровоградської області і одержує
державну пенсію по інвалідності 3
групи, призначену йому на підставі
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ) а також додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену
на підставі статті 50 цього Закону як
інваліду 3 групи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з позовом
29.08.2011 року, будь-якими доводами причину
пропуску ним строку звернення до суду
не обґрунтував та не надав доказів про
її поважність.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно, вірним є висновок суду про
залишення позовних вимог в частині з
01.01.2011 по 23.04.2011 року без розгляду, тобто
в межах шестимісячного строку.

У відповідності до ст. 49 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

За змістом ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам I
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 100 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів І групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком.

Всупереч ст. ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постанов Кабінету Міністрів України №1
від 03 січня 2002 року та № 530 від 28 травня
2008 року, а не в кратному відношенні до
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ст.ст. 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Зі змісту ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»випливає,
що під час визначення розміру пенсій за
основу їх нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська -залишити без
задоволення.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 грудня
2011 року у справі № 2а-8364/11 - залишити без
змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Л.М. Нагорна