Справа № 2а-9303/11/2670
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 жовтня 2013 року м. Київ
В/800/4099/13

Вищий адміністративний суд України у
склад колегії суддів:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Ланченко Л.В., Лосєва А.М.,
Пилипчук Н.Г., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 02
липня 2013 року

у справі № 2а-9303/11/2670 (К/9991/51761/12)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тідісі Україна»

до Державної податкової інспекції у
Деснянському районі міста Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України із заявою про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 02 липня 2013 року у справі № 2а-9303/11/2670
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тідісі Україна» до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі міста Києва про
скасування податкових
повідомлень-рішень, якою постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23 серпня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду 09 серпня 2012
року було залишено без змін.

Посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, а саме: пункту 1.32
статті 1, пункту 5.1 статті 5, підпункту
5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 7.3.1 пункту 7.3
статті 7, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», Державною податковою
інспекцією у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві до заяви про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 02 липня 2013 року додані
постанова Вищого адміністративного
суду України від 10 грудня 2009 року у
справі № 12/795н-ад (К-13338/07) та постанова
Вищого адміністративного суду України
від 24 січня 2013 року у справі № 2-а-6366/09/0670
(К-31852/10).

Дослідивши заяву Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві, а також додані неї
матеріали, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку, що підстави
для допуску справи до провадження
Верховного Суду України відсутні, з
огляду на наступне.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 02 липня 2013 року, про
перегляд якої подано заяву,
переглядалося питання правомірності
прийняття податковим органом
податкових повідомлень-рішень про
визначення податкових зобов'язань (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на прибуток та
податку на додану вартість, у якій
судом касаційної інстанції були
підтверджені висновки судів
попередніх інстанцій про
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень, з
огляду на встановлений судами факт
виконання сторонами умов договорів,
який підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими та платіжними
документами, у зв'язку з чим витрати,
понесені позивачем у зв'язку з оплатою
вартості придбаного товару, правомірно
віднесені ним до складу валових витрат,
а податок на додану вартість, сплачений
у складі такої вартості - до складу
податкового кредиту.

Зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від 10
грудня 2009 року у справі № 12/795н-ад
(К-13338/07), на яку посилається заявник як
на підставу для перегляду справи з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, вбачається,
що у даній справі судом касаційної
інстанції були спростовані висновки
судів попередніх інстанцій про
правомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення про
визначення податкових зобов'язань (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на додану вартість, з
огляду на те, що податкові накладні,
виписані товариству його контрагентом,
були складені з порушенням вимог
чинного законодавства, у зв'язку з чим,
не являються належними документами,
які підтверджують право позивача на
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість за такими
накладними.

Зі змісту постанови Вищого
адміністративного суду України від 24
січня 2013 року у справі № 2-а-6366/09/0670
(К-31852/10), на яку також посилається
відповідач як на підставу для
перегляду справи з мотивів
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, вбачається, що у даній
справі судом касаційної інстанції були
спростовані висновки судів попередніх
інстанцій про неправомірність
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення про визначення
податкових зобов'язань (з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій) з
податку на додану вартість, з огляду на
недоведення реальності здійснення
господарської операції між
товариством та його контрагентом,
оскільки не підтверджується час
здійснення господарської операції,
відсутня технічна документація,
сертифікати якості на поставлену
продукцію, транспортні документа на
підтвердження перевезення такої
продукції, довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей..

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Колегія суддів відзначає, що
подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм.

Таким чином, мова йде про застосування
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та Закону
України «Про податок на додану
вартість» до різних за змістом
правовідносин і не може розцінюватись
як неоднакове застосування касаційною
інстанцією норм матеріального права,
що потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

В зв'язку з наведеним, підстави для
допуску справи до перегляду Верховним
Судом України відсутні.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Державній податковій
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві в допуску справи до
провадження по перегляду Верховним
Судом України справи Окружного
адміністративного суду міста Києва №
2а-9303/11/2670 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Тідісі
Україна» до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі міста
Києва про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ Л.В. Ланченко

_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Н.Г. Пилипчук

_____________________ Т.М. Шипуліна