Справа № 801/8605/13-а
Суддя: Щепанська Ольга Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/8605/13-а

28.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Щепанської О.А.,

суддів Кобаля М.І. ,

Кондрак Н.Й.

секретар судового засідання
Кисельова В. В.

за участю сторін:

представник позивача, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополя АР Крим - не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

представник відповідача, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим - Лемтюжнікова Наталія
Володимирівна, довіреність № 06-17 від
08.01.14,

розглянувши апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Калініченко Г.Б.)
від 18.11.13 у справі № 801/8605/13-а,

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м.
Сімферополя АР Крим (вул. Київська, 125-б,
м. Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95034)

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Сімферополь АР Крим (вул. Крилова, 7, м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95000)

про стягнення 400,09 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18.11.2013 позов
задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим на користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим 400,09 грн. (триста дев'яносто шість
гривень дев'яносто чотири копійки)
заборгованості за липень 2013 року.

Не погодившись з рішенням
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18.11.2013 та прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим, проведено необхідні підготовчі
дії, передбачені статтею 190 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які достатні для закінчення
підготовки та призначення справи до
апеляційного розгляду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.12.2013 закінчено підготовку та
призначено справу до апеляційного
розгляду.

Розпорядженням голови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2014 року
у складі судової колегії було
здійснено заміну судді Горошко Н.П. на
суддю Кобаля М.І.

У судовому засіданні, призначеному до
розгляду на 28.01.2014, представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, просив її задовольнити,
постанову суду першої інстанції
скасувати, прийняти нову про відмову у
задоволенні позову. Позивач явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином та своєчасно.

Згідно з ч. 4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вислухавши пояснення
представника відповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим звернулось до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сімферополі АР
Крим про стягнення заборгованості у
сумі 400,09 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що відповідачем не
відшкодовуються суми пенсій, по яким
відповідні підприємства не надали
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань документи, що
підтверджують право цих працівників на
страхові виплати та соціальні послуги.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

З представлених доказів в матеріалах
справи вбачається, що у липні 2013 року
Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Сімферополь АР
Крим було проведено щомісячну звірку
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за липень 2013 року, про що
складено відповідний акт, копія якого
наявна в матеріалах справи.

Відповідно списків осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання та пенсії у зв`язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, що не прийняті до заліку
відповідачем та не відшкодована
складає, зокрема по особам:

1) ОСОБА_3

- основний розмір пенсії - 123, 50грн;

- витрати на виплату та доставку пенсії
- 0,98 грн.;

2) ОСОБА_4

- основний розмір пенсії - 123, 44грн;

- витрати на виплату та доставку пенсії
- 0,98 грн.;

3) ОСОБА_5

- основний розмір пенсії - 150,00 грн.;

- витрати на виплату та доставку пенсії
- 1,19 грн.;

Так, законодавством, що регулює спірні
відносини у цій сфері є Закон України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" №1105 від 23.09.1999 року
(далі - Закон № 1105).

Згідно з ст. 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року
непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

У разі якщо сукупність виплат,
зазначених у частині першій цієї
статті, разом з пенсійними виплатами із
системи пенсійного забезпечення та
іншими доходами не досягають розміру
прожиткового мінімуму, визначеного
законом для непрацездатних громадян,
такі громадяни мають право на
отримання державної соціальної
допомоги в порядку, розмірах та за
рахунок коштів, визначених законом.

Зазначена гарантія щодо пенсійного
забезпечення непрацездатних громадян
закріплена також у статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", якою
встановлений мінімальний розмір
пенсії за віком в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
який застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

З метою виконання норм, зазначених у
Законі України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року
Кабінетом Міністрів України була
прийнята Постанова № 265 "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян",
якою регулюється питання надання
додаткових державних гарантій певному
колу осіб у вигляді щомісячної
державної адресної допомоги у сумі, що
не вистачає до прожиткового мінімуму.

Постановою КМУ від 26.03.2008 року №265
"Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" у п. 2 встановлено, що у разі,
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

У відповідності до ч.3 ст. 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV
від 09.07.2003 року пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, яка виплачується
Пенсійним фондом України замість
відповідача, призначається відповідно
до Закону №1105.

Кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не включаються до
складу Державного бюджету України та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням. До коштів на здійснення
страхування від нещасного випадку
застосовується казначейська форма
обслуговування в порядку,
передбаченому для обслуговування
Державного бюджету України.

Повноваження органів Пенсійного фонду
мають відношення до призначення та
виплати пенсій, які є гарантією з
боку держави на соціальну захищеність
пенсіонерів шляхом встановлення
пенсій на рівні, орієнтованому на
прожитковий мінімум.

Отже, будь-які страхові виплати, що
здійснюються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, який проводить
збір та акумулювання страхових
внесків, має автономну, незалежну від
будь-якої іншої, систему фінансування,
складаються на підставі страхових
внесків роботодавців, як
страхувальників, які і є основним
джерелом надходжень до фонду і мають
використовуватися виключно за їх
цільовим призначенням.

При цьому до страхових виплат,
передбачених Законом №1105, адресна
допомога, визначена Постановою КМУ
від 26.03.2008 року № 265 не включається.

Таким чином, дія Постанови КМУ від
26.03.2008 року №265 "Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян" не
розповсюджується на відповідача та на
правовідносини між органами
Пенсійного фонду та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в частині
відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги, оскільки такі
додаткові державні гарантії
громадянам передбачені лише Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", який
визначає обов'язки саме органів
Пенсійного фонду України.

Правлінням Пенсійного фонду України та
правлінням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України прийнята спільна
постанова від 04.03.03 р. № 5-4/4,
зареєстрована Міністерством юстиції
України 16.05.03р., якою затверджено
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вказаним Порядком визначено механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з
виплатою відповідних пенсій.

Відповідно до п. 4 названого Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога
на прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала
вищезазначену пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, відповідно до ст. 46
Закону України № 1105, проводить збір та
акумулювання страхових внесків, має
автономну, незалежну від будь-якої
іншої, систему фінансування.
Фінансування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
здійснюється за рахунок:

- внесків роботодавців: для підприємств
- з віднесенням на валові витрати
виробництва, для бюджетних установ та
організацій - з асигнувань, виділених
на їх утримання та забезпечення;

- капіталізованих платежів, що надійшли
у випадках ліквідації страхувальників
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України;

- прибутку, одержаного від тимчасово
вільних коштів Фонду на депозитних
рахунках;

- коштів, одержаних від стягнення
відповідно до цього Закону штрафів і
пені з страхувальників, штрафів з
працівників, винних у порушенні вимог
нормативних актів з охорони праці, а
також адміністративних стягнень у
вигляді штрафів з посадових осіб
підприємств, установ, організацій,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, передбачених Кодексом
України про адміністративні
правопорушення;

- добровільних внесків та інших
надходжень, отримання яких не
суперечить законодавству.

Так, кошти на здійснення страхування
від нещасного випадку не включаються
до складу Державного бюджету України
та використовуються виключно за їх
прямим призначенням. До коштів на
здійснення страхування від нещасного
випадку застосовується казначейська
форма обслуговування в порядку,
передбаченому для обслуговування
Державного бюджету України.

Більше того, ст. 20 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування №
16/98-ВР від 14.01.1998 року (далі - Основи)
передбачено, що основними джерелами
коштів загальнообов'язкового
державного соціального страхування є
внески роботодавців і застрахованих
осіб. Бюджетні та інші джерела коштів,
необхідні для здійснення
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
передбачаються відповідними законами
з окремих видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Таким чином, будь-які страхові виплати,
що здійснюються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України складаються на
підставі страхових внесків
роботодавців, як страхувальників, які і
є основним джерелом надходжень до
фонду і мають використовуватися
виключно за їх цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були понесені витрати на
виплату основного розміру пенсій у
сумі 396, 94 грн., а також витрати на
доставку основного розміру пенсій у
сумі 3,15 грн. за липень 2013 року, в тому
числі по особам ОСОБА_3 основний розмір
пенсії - 123,50 грн., витрати на виплату та
доставку пенсії - 0,98 грн.; ОСОБА_4
основний розмір пенсії - 124, 44грн.,
витрати на виплату та доставку пенсії -
0,98 грн.; ОСОБА_5 основний розмір пенсії -
150,00 грн., витрати на виплату та доставку
пенсії - 1,19 грн., що на думку позивача,
підлягає стягненню з відповідача.

У відповідності до статті 6 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058 від
09.07.2003 року непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

В статті 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Згідно з ст. 12 Основ, спори, що виникають
із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

За пенсійним страхуванням згідно зі ст.
25 Основ надаються такі види соціальних
послуг та матеріального забезпечення:

- пенсії за віком, по інвалідності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);

- пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених п. 4 ст.
25;

- медичні профілактично-реабілітаційні
заходи;

- допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п. 4 ст. 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення:

- профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;

- відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого;

- допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;

- відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків;

- пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

- пенсія у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

- допомога на поховання осіб, які
померли внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Нормами ч. 2 ст. 7 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
22.02.2001 року встановлено, що Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 1
квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Положення ч.2 п.5 ст. 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлює, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутись до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Приймаючи до уваги те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги відповідно до статті
25 Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

В частині 2 ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплено аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону
України № 1105 у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку:

1) своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

є) допомогу дитині відповідно до статті
9 цього Закону.

Страховими виплатами, відповідно до ст.
28 Закону №1105 є грошові суми, які згідно
із ст. 21 цього Закону, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
виплачує застрахованому чи особам, які
мають на це право, у разі настання
страхового випадку. Зазначені грошові
суми складаються із:

1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого);

3) страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
під час вагітності;

6) страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Страхові виплати здійснюються за умови
настання страхового випадку.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України № 1105,
страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Таким чином, обов'язковою умовою
настання страхового випадку є
причинний зв'язок між нещасним
випадком та виробничими функціями, які
у час настання останнього виконував
постраждалий.

Відтак, підтвердженням настання
страхового випадку та наявності
причинного зв'язку між нещасним
випадком та виробничими функціями
постраждалого під час того, як трапився
останній, є акт про нещасний випадок,
довідки МСЕК, акти розслідування
нещасного випадку (професійного
захворювання), довідка про розмір
втраченого заробітку, витрат на
медичну та соціальну допомогу, копія
трудової книжки потерпілого та інш.,
про що вказано у п. 4 Інструкції про
порядок передачі виконавчій дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
документів, що підтверджують право
застрахованого або членів його сім'ї на
страхову виплату, затвердженої
постановою Правління ФСС НВВПЗ України
від 20.04.2001 р. № 10.

Враховуючи положення законодавства
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності випливає, що
відшкодування шкоди потерпілим
здійснює саме Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань за умови наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
нещасним випадком, що стався з особою,
та виробництвом, де працювала остання,
тобто нещасний випадок повинен мати
місце саме при здійсненні особою
робочих обов'язків за відповідною
посадовою інструкцією при здійсненні
виробничих функцій.

Особа ОСОБА_5, по якому позивачем
заявлені суми заборгованості до
відшкодування, отримав другу групу
інвалідності безстроково внаслідок
отримання трудового каліцтва, про що
складено акт про нещасний випадок № 2
та свідчить витяг акту огляду МСЕК -
довідка серії МСЕ 3-12 НК № 019805.

Нарахування та виплата основного
розміру пенсії ОСОБА_5 підтверджується
даними особового рахунку НОМЕР_1.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що відповідачем не прийнято до
відшкодування суму основного розміру
пенсії та витрат на її виплату та
доставку по особі ОСОБА_5, у зв`язку з
тим, що у витягу з акту огляду у МСЕК -
довідка Серії ВТЕ -10 № 033876 визначено
ОСОБА_5, що на думку позивача свідчить
про відсутність підстав для виплати
пенсії вказаній особі, на підставі
того, що дані про особу, якій
виплачується пенсія, не співпадають з
даними особи, якій встановлена
інвалідність.

В матеріалах справи, зокрема, в даних
трудової книжки НОМЕР_2, в Акті про
нещасний випадок на виробництві № 2,
Довідці про присвоєння
ідентифікаційного номера, в даних
витягу з акту огляду у МСЕК - довідка
Серії МСЕ 3-12 НК № 019805 та в даних
паспорта громадянина України ім`я
особи вказано саме ОСОБА_5; дані про
особу, якій виплачується пенсія,
співпадають з даними особи, якій
встановлена інвалідність.

Так, в матеріалах справи є витяг із акту
огляду у МСЕК - довідка серії МСЕ 3-12 НК
№ 019805, в якому ім`я ОСОБА_5 вказано
повністю.

Вся інша інформація, яка вказана у
витягу з акту огляду у МСЕК - довідка
Серії ВТЕ -10 № 033876, в якому визначено
ОСОБА_5, щодо року народження, місця
проживання, місця роботи та отримання
травми, діагнозу співпадає з усіма
даними песнійної справи ОСОБА_5

Отже, матеріалами пенсійної справи
ОСОБА_5 підтверджується:

- особа, якій встановлена інвалідність
та виплачується пенсія,

- наявність причинно-наслідкового
зв'язку між нещасним випадком, що
стався з особою, та виробництвом, де
працювала остання.

Особа ОСОБА_3, по якому позивачем
заявлені суми заборгованості до
відшкодування, отримав третю групу
інвалідності безстроково внаслідок
отримання трудового каліцтва, про що
складено акт про нещасний випадок № 1
та свідчить виписка з акту огляду МСЕК -
довідка серії КРМ-Р-82 № 016914.

Згідно з розпорядженням ОСОБА_3
призначено пенсію по інвалідності у
зв'язку з трудовим каліцтвом або
профзахворюванням; період
встановлення інвалідності - з 12.12.1983 р.

Нарахування та виплата основного
розміру пенсії ОСОБА_3 підтверджується
даними особового рахунку НОМЕР_4.

Також, по особі ОСОБА_3 відповідачем не
прийнято до відшкодування суму
основного розміру пенсії та витрат на
її виплату та доставку, у зв`язку з тим,
що в акті про нещасний випадок на
виробництві № 1 від 18.08.1983 р. ім`я особи
визначено ОСОБА_3, а у витягу з акту
огляду у МСЕК - довідка Серії КРМ-Р-82 №
016914 побатькові особи визначено ОСОБА_3,
що на думку позивача свідчить про
відсутність підстав для виплати пенсії
вказаній особі, на підставі того, що
дані про особу, якій виплачується
пенсія, не співпадають з даними особи,
якій встановлена інвалідність. Крім
того, позивачем було заявлено, що акт
про нещасний випадок на виробництві № 1
від 18.08.1983 р. не було завірено печаткою
підприємства, де працював потерпілий
від нещасного випадку.

Всі інші дані, які є в матеріалах
пенсійної справи, та ідентифікують
ОСОБА_3, зокрема, дані трудової книжки
НОМЕР_3, подання підприємства щодо
призначення пенсії з інвалідності від
09.12.1983 г. № 25, картки фізичної особи
-платника податків, дані паспорта
громадянина України щодо ІПН, адреси
місця проживання, року народження,
місця роботи та отримання травми,
діагнозу співпадають.

Дані про діагноз особи, встановлений
внаслідок нещасного випадку на
виробництві співпадають у акті про
нещасний випадок на виробництві № 1 від
18.08.1983 р. з даними витягу з акту огляду у
МСЕК - довідка Серії КРМ-Р-82 № 016914. Акт
про нещасний випадок на виробництві № 1
від 18.08.1983 р. є належним чином завірений
печаткою підприємства, де працював
потерпілий від нещасного випадку і де
стався нещасний випадок, зокрема
печаткою Кримського підприємства
"Кримтехпром".

Зокрема, матеріалами пенсійної справи
ОСОБА_3 підтверджується:

- особа, якій встановлена інвалідність
та виплачується пенсія,

- наявність причинно-наслідкового
зв'язку між нещасним випадком, що
стався з особою, та виробництвом, де
працювала остання.

Особа ОСОБА_4, по якому позивачем
заявлені суми заборгованості до
відшкодування, отримав третю групу
інвалідності безстроково внаслідок
отримання трудового каліцтва, про що
складено акт про нещасний випадок № 3
та свідчить витяг акту огляду МСЕК №
091262.

Згідно з розпорядженням ОСОБА_4
призначено пенсію по інвалідності
у зв'язку з трудовим каліцтвом або
профзахворюванням; період
встановлення інвалідності - з 01.01.1996 р.

Нарахування та виплата основного
розміру пенсії ОСОБА_4 підтверджується
даними особового рахунку № 136363.

По особі ОСОБА_4 відповідачем не
прийнято до відшкодування суму
основного розміру пенсії та витрат на
її виплату та доставку, у зв`язку з тим,
що позивачем до пенсійної справи була
додана копія, а не оригінал акту про
нещасний випадок на виробництві № 3 від
17.08. 1995 р.

Всі дані, які є в матеріалах пенсійної
справи та ідентифікують ОСОБА_4,
зокрема, дані стосовно року народження,
місця проживання, найменування
підприємства, на якому мав місце
нещасний випадок на виробництві,
професії, дати нещасного випадку на
виробництві, діагнозу співпадають та
підтверджуються витягом із акту огляду
у МСЕК - довідки Серії МСЕ № 091262, даними
трудової книжки, рішенням про
призначення пенсії від 28.03.1996 р.,
довідкою про присвоєння
ідентифікаційного номера, даними
паспорта громадянина України.

Так, матеріалами пенсійної справи
ОСОБА_4 підтверджується:

- особа, якій встановлена інвалідність
та виплачується пенсія,

- наявність причинно-наслідкового
зв'язку між нещасним випадком, що
стався з особою, та виробництвом, де
працювала остання.

Пунктом 3 Порядку призначення,
перерахування та проведення страхових
виплат, затвердженого постановою Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань від 27.04.2007 № 24,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.06.2007 року за № 715/13982,
визначений перелік документів, що
подаються для призначення щомісячної
страхової виплати до робочого органу
виконавчої дирекції Фонду, серед них
окрім акту про нещасний випадок та
довідки МСЕК, зазначено також копію
трудової книжки або витяг з неї,
засвідчені страхувальником або
підписом працівника робочого органу
виконавчої дирекції Фонду при
пред'явленні оригінал.

Приймаючи до уваги вищенаведене,
судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що всі витрати
пов'язані з виплатою та доставкою
основного розміру пенсії особам
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають
відшкодуванню відповідачем та позовні
вимоги підлягають задоволенню, в
частині стягнення основного розміру
пенсій та витрат на їх доставку за
липень 2013 року по особам ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 у сумі 400,09 грн., та мають місце
правові підстави для стягнення сум
основного розміру пенсій, виплачених
вищевказаним особам, з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України у м. Сімферополі АРК у розмірі
400, 09 грн.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 196, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим - залишити без задоволення.

2.Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18.11.13 у справі №
801/8605/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 03 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
О.А.Щепанська

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис Н.Й. Кондрак

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.А.Щепанська