Справа № 821/4331/13-а
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2014 р. Справа № 821/4331/13-а
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Поповій К.Г.

за участю: представника позивача -
Коршун А.В.

представника відповідача - Ремиги М.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
приватного підприємства "Водолей" до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

встановив:

14 листопада 2013 року до Херсонського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява приватного
підприємства "Водолей" (далі - позивач,
ПП «Водолей») до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області (далі - відповідач,
Інспекція ДАБК) з позовними вимогами
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
скасування рішення, а саме:

- визнати незаконними дії відповідача
під час розгляду декларації про
готовність об'єкта до експлуатації -
реконструкція птахо забійного цеху під
цех по переробці риби по вул. Карла
Маркса, 98 Б, смт. Новотроїцьке від 18.03.2013
року приватного підприємства "Водолей";

- зобов'язати відповідача провести
державну реєстрацію декларації про
готовність об'єкта до експлуатації -
реконструкція птахо забійного цеху під
цех по переробці риби по вул. Карла
Маркса,98 Б, смт. Новотроїцьке від 18.03.2013
року приватного підприємства "Водолей";

- визнати прийнятим до експлуатації
об'єкт - реконструкція птахо забійного
цеху під цех по переробці риби по вул.
Карла Маркса,98 Б, смт. Новотроїцьке від
18.02.2013та 18.03.2013 року приватного
підприємства "Водолей" з 25.03.2013 року.

Ухвалою від 24 грудня 2013 року суд закрив
провадження в частині визнання
незаконним та скасування листа
відповідача від 01.04.2013 року № ХС02.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при повторному поданні до
Інспекції ДАБК на реєстрацію
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а саме: реконструкція
птахо забійного цеху під цех по
переробці риби по вул. Карла Маркса, 98-Б,
смт. Новотроїцьке (далі - Декларація)
підприємство отримало відповідь від 01
квітня 2013 року №ХС02. Даною
відповіддю Інспекція ДАБК повернула
Декларацію на доопрацювання в зв'язку з
виявленими розбіжностями. З посиланням
на норми Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів (затвердженого
постановою КМУ від 13 квітня 2011 р. N 461)
обґрунтовує необхідність
постановлення судового рішення про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві
та доповненнях до адміністративного
позову.

Представник Інспекції ДАБК в судовому
засіданні проти позову заперечував в
повному обсязі та просив суд відмовити
в задоволенні позову, але
вмотивованого та обґрунтованого
письмового заперечення на
адміністративний позов не надав.
Відповідач заперечував проти
неправомірності своїх дій та зазначив,
що Інспекція ДАБК при поверненні на
доопрацювання Декларації від 18 березня
2013 року діяла в порядок та спосіб
передбачений законодавством, позивач
не усунув виявлених недоліків,
недоліки є очевидними, а тому відсутні
підстави для задоволення
адміністративного позову.

Розглянувши надані сторонами
документи, заслухавши в судовому
засіданні пояснення представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини
справи, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду спору
по суті, проаналізувавши норми
законодавства які регулюють спірні
відносини та їх застосування
сторонами, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що між ПП «Водолей»
та Інспекцією ДАБК існують
правовідносини пов'язані з реєстрацією
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

18 лютого 2013 року позивач вперше подав
до Інспекції ДАБК декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.

Інспекція ДАБК листом №ХС40 від 04
березня 2013 року повернула Декларацію
на доопрацювання, оскільки, вона не
відповідала формі затвердженій
постановою КМ України від 15 серпня 2012
року №757 «Про внесення зміни у додаток 1
до Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів».

Обставини пов'язані з першим
поверненням Декларації на
доопрацювання сторонами не
заперечуються та не є предметом
розгляду в даній справі.

ПП «Водолей» 18 березня 2013 року повторно
подало відповідачу на реєстрацію
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, а саме: реконструкція
птахо забійного цеху під цех по
переробці риби по вул. Карла Маркса, 98-Б,
смт. Новотроїцьке.

Інспекція ДАБК листом №ХС02 від 01
квітня 2013 року повідомила позивача, що
за результатами перевірки поданої
Декларації виявлені наступні
зауваження: в пункті 6 не зазначено види
виконаних робіт виконаних під
керівництвом відповідальної особи
робіт.

В матеріалах справи знаходиться
засвідчена позивачем копія Декларації
(а.с. 15-18), пункт 6 «Інформація про осіб,
відповідальних за виконання робіт»
колонка «Види використаних під
керівництвом відповідальної особи
робіт» не заповнено.

Правомірність дій Інспекції ДАБК при
поверненні на доопрацювання
Декларації є предметом розгляду в
даній справі.

При вирішенні спору по суті, суд
виходить із наступного.

Спірні правовідносини врегульовані
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та в частині
Законом України «Про дозвільну систему
у сфері господарської діяльності»,
Порядком прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
(затвердженого постановою КМУ від 13
квітня 2011 р. N 461).

Преамбула до Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон України
№ 3038-VI) зазначає, що цей Закон
встановлює правові та організаційні
основи містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Як передбачає преамбула до Закону
України «Про дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» від 06.09.2005 р.
№ 2806-IV (далі - Закон України №2806-IV) цей
Закон визначає правові та
організаційні засади функціонування
дозвільної системи у сфері
господарської діяльності і встановлює
порядок діяльності дозвільних органів,
уповноважених видавати документи
дозвільного характеру, та державних
адміністраторів.

З наведеного суд робить висновок, що
вимоги до документів дозвільного
характеру які видаються Інспекцією
ДАБК в процесі своєї діяльності
врегульовано Законом України №2806-IV, а
правовідносини пов'язані з процедурою
та порядком реєстрації Декларації
регулює Закон України № 3038-VI, який є
спеціальним для цих правовідносин.

Суд надає оцінку діям Інспекції ДАБК
при поверненні на доопрацювання
Декларації керуючись нормами
Закону№3038- VI.

Постановою Кабінету Міністрів України
№461 від 13 квітня 2011 року затверджено
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів (далі
- Порядок №461).

Порядок №461 прийнятий у відповідності
до статті 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".

Застосовуючи норми Порядку № 461 суд
враховує такі положення.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в Постанові від
01.11.1996 р. № 9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам
необхідно виходити з того, що
нормативно-правові акти будь-якого
державного чи іншого органу, зокрема
постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, накази та
інструкції міністерств і відомств,
підлягають оцінці на відповідність як
Конституції, так і закону. Якщо при
розгляді справи буде встановлено, що
нормативно-правовий акт, який підлягав
застосуванню, не відповідає чи
суперечить законові, суд зобов'язаний
застосувати закон, який регулює ці
правовідносини.

Суд застосовує насамперед норми Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», а Порядок №
461 в частині, яка відповідає статті 39
наведеного закону.

Цей Порядок визначає процедуру
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів (далі - об'єкти)
(п.1 Порядку№461).

Прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I - III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами (далі - Інспекція) поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації (далі -
декларація) (п.2 Порядку №461).

Замовник відповідно до закону
відповідає за повноту та достовірність
даних, зазначених у поданій ним
декларації (п.19 Порядку №461).

У разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що стали
підставою для повернення декларації на
доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації (п.21 Порядку№461).

Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації замовникові,
якщо декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог, з
обґрунтуванням причини у строк,
передбачений для її реєстрації (ч.6 ст.39
Закону№3038- VI).

З огляду на вищезазначене, реєстрація
Декларації не відбувається в
автоматичному порядку, а складається з
певного процесу послідовних дій.
Такими діями є подання Декларації,
перевірка Інспекцією ДАБК такої
Декларації на предмет її оформлення та
повноти заповнення відповідно
законодавства, реєстрація Декларації.

Позивачем подано Декларацію в
дозвільний центр державному
адміністратору 18 березня 2013 року.

В результаті розгляду Декларації
відповідач виявив, що в пункті 6 не
зазначено види виконаних робіт
виконаних під керівництвом
відповідальної особи робіт.

Це порушення сторонами не
заперечується, порушення на момент
розгляду справи в суді не усунуто.

Позивач не виконав обов'язкових дій
передбачених спеціальним
законодавством, що не дає суду підстав
для визнання дій Інспекції ДАБК
неправомірними.

Суд не вбачає підстав для зобов'язання
відповідача провести державну
реєстрацію декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, оскільки,
наявна в матеріалах справи Декларація
має явні та не усунуті порушення.

Суд не має повноважень визнати об'єкт
прийнятим до експлуатації без
державної реєстрації Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації. На
момент розгляду справи в суді такої
реєстрації не здійснено тому позовні
вимоги в цій частині є
необґрунтованими.

Оцінка судом обставин справи базується
на наданих доказах, їх належності та
переконливості, в поєднанні з
принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в
Україні є практика Європейського суду
з прав людини, яка статтею 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» визнана джерелом
права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифіковано Україною 17.07.1997 року,
набула чинності для України 11.09.1997 року)
"Кожен має право на ... розгляд його
справи упродовж розумного строку ...
судом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру...".

Вирішуючи питання стосовно
застосування ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, суд бере до уваги, що в рішенні
Європейського суду з прав людини по
справі «Бендерський проти України»
(Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що
відповідно до практики, яка відображає
принцип належного здійснення
правосуддя, судові рішення мають в
достатній мірі висвітлювати мотиви, на
яких вони базуються. Межі такого
обов'язку можуть різнитися залежно від
природи рішення та мають оцінюватись в
світлі обставин кожної справи. Право
може вважатися ефективним, тільки якщо
зауваження сторін насправді
"заслухані", тобто належним чином
вивчені судом.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень, з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 71 КАС України,
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Позивач належними доказами не
підтвердив правомірність своїх вимог,
натомість наявні в матеріалах справи
докази не дають суду підстав для
висновку про задоволення позовних
вимог.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи
наявні у матеріалах справи докази, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
позивних вимог слід відмовити.

На підставі вимог частини 3статті 160 КАС
України, в судовому засіданні 06 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Керуючись Конституцією України,
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності", ст.ст. 7, 8, 9,
14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов приватного
підприємства "Водолей" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Херсонській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Херсонський окружний
адміністративний суд апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги на постанову суду
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано суддею 10 лютого 2014 р.

Суддя
Кузьменко
Н.А.

кат. 6.3.