Справа № 360/2578/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
360/2578/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Міланіч А. М.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Бєлової
Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Вівдиченко
Т. Р.

при секретарі:
Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч. 1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою відповідача - Управління
соціального захисту населення
Бородянської районної державної
адміністрації Київської області на
постанову Бородянського районного
суду Київської області від 21 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
соціального захисту населення
Бородянської районної державної
адміністрації Київської області, третя
особа: Департамент з питань цивільного
захисту та ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
облдержадміністрації про визнання
відмови у встановлені статусу інваліда
війни неправомірною, зобов'язання
встановити статус та видати
посвідчення інваліда війни, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Бородянського районного суду
Київської області з адміністративним
позовом до Управління соціального
захисту населення Бородянської
районної державної адміністрації
Київської області, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо відмови
у встановлені статусу інваліда війни
та видачі посвідчення війни
протиправними;

- зобов'язати відповідача встановити
позивачу статус та видати посвідчення
інваліда війни.

Постановою Бородянського районного
суду Київської області від 21 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вищевказаним
судовим рішенням, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти по справі нову постанову, якою
у задоволені позовних вимог відмовити
у повному обсязі, у зв'язку з порушенням
суду першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, станом на 26 квітня 1986 року
ОСОБА_3 працював в Чорнобильському
райкомі комсомолу на посаді водія. З 29
квітня по 30 квітня 1986 року приймав
участь в ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС (а. с. 10-11, 14-15).

Відповідно до копії довідки
Департаменту з питань цивільного
захисту та ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи від 08.10.2013
року за № 01-04/1797/438 позивач у вказаний
період приймав участь у ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС в складі
невоєнізованого формування
Цивільної оборони Чорнобильського
району і був залучений до виконання
заходів ЦО по локалізації джерела
радіоактивного забруднення (а. с.15-25).

Згідно копії довідки до акта огляду
МСЕК з 25 лютого 2013 року ОСОБА_3
встановлена II (друга) група
інвалідності внаслідок захворювання,
пов'язаного із роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (а. с. 9).

24 квітня 2013 року позивач отримав
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, з вкладкою до нього учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.8).

На підставі вищевказаних документів,
ОСОБА_3 звернувся до Управління
соціального захисту населення
Бородянської районної державної
адміністрації Київської області з
метою встановлення йому статусу
інваліда війни.

Проте, відповідно до листа від 25.10.2013
року за № 4161 Управління соціального
захисту населення Бородянської
районної державної адміністрації
Київської області відмовило позивачу у
встановленні такого статусу,
пославшись на безпідставність видачі
управлінням з надзвичайних ситуацій
довідки про участь позивача в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
складі невоєнізованого формування
цивільної оборони (а. с. 12,13).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про статус ветеранів
війни,гарантії їх соціального захисту»
до інвалідів війни належать також
інваліди з числа осіб, залучених до
складу формувань Цивільної оборони,
які стали інвалідами внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень зазначеного
пункту підставами для визнання особи
інвалідом війни є наявність двох
складових:

1) особа повинна бути залучена до складу
формувань цивільної оборони;

2) особі повинен бути встановлений
статус особи, яка стала інвалідом
внаслідок захворювань, пов'язаних з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Положенням про Цивільну оборону СРСР,
затвердженим постановою КПРС і Ради
Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року
№1111, та Положенням про невоєнізовані
формування Цивільної оборони СРСР,
затвердженим наказом начальника ІДО
СРСР від 06 червня 1975 року № 90,
формування Цивільної оборони, в тому
числі невоєнізовані, створювались для
виконання заходів по ліквідації
аварій, катастроф, стихійних лих,
великих пожеж та їх наслідків, а також
при ліквідації аварій, катастроф,
стихійних сил, великих пожеж, та їх
наслідків, а також при застосуванні
засобів масового ураження (у воєнний
час), захисту і організації
життєзабезпечення населення.

Отже, судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач залучений до
складу формувань Цивільної оборони, у
зв?язку з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, оскільки
Департаментом з питань цивільного
захисту та ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи
встановлено, що з 29 по 30 квітня 1986 року
ОСОБА_3 приймав участь в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у складі невоєнізованого формування ЦО
Чорнобильського району і був залучений
до виконання заходів ЦО по ліквідації
джерела радіоактивного забруднення (а.
с. 15).

Також, суд першої інстанції вірно
зазначив, що 24 квітня 2013 року позивачем
отримано посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, з вкладкою до
нього учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Крім того, Київський апеляційний
адміністративний суд звертає увагу, що
в матеріалах справи також наявні такі
документи, які підтверджують
належність позивача до інвалідів війни
на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 вказаного
Закону, а саме:

1) копія довідки до акта огляду МСЕК,
якою з 25.02.2013 року встановлено другу
групу інвалідності у зв?язку із
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС (а. с.9);

2) копія трудової книжки, яка засвідчує,
що з 06.03.1985 року по 09.06.1986 року позивач
працював в Чорнобильському райкомі
комсомолу на посаді водія (а. с.10,11).;

3) копією табелю обліку робочого часу
працівників Чорнобильського райкому
ЛК СМ України, якою зафіксовано, що з 29
квітня по 30 квітня 1986 року ОСОБА_3
приймав участь в ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС (а. с. 14).

Колегія суддів не бере до уваги доводи
апелянта щодо правомірності своїх дій
з огляду на роз'яснювальні листи
Міністерства праці та соціальної
політики України від 25 травня 2009 року
№631/0/15-09/014 та головного управління
праці та соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації №05/728 від 14 березня 2008
року, а також відсутності письмового
розпорядження про залучення позивачів
до складу формування цивільної
оборони, оскільки у відповідності до
ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а надані позивачем документи
свідчать про його залучення до складу
формувань Цивільної оборони та
отримання інвалідності внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
що відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Положення
про порядок видачі посвідчень і
нагрудних знаків ветеранів війни,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 1994 року
№ 302, надає позивачу право на
встановлення статусу інваліда війни та
отримання документа, що підтверджує
такий статус.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила, що у
відповідача відсутні підстави для
відмови позивачу щодо встановлення
статусу інваліда війни та отримання
документа, який підтверджує такий
статус, а тому суд першої інстанції
вірно дійшов висновку щодо задоволення
позовних вимог ОСОБА_3

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції постановлена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Управління соціального захисту
населення Бородянської районної
державної адміністрації Київської
області на постанову Бородянського
районного суду Київської області від 21
листопада 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Бородянського районного
суду Київської області від 21 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

Т. Р. Вівдиченко

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Вівдиченко Т.Р.