Справа № 106/940/14-а
Суддя: Ружицька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 106/940/14-а
№2-а/106/25/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року Євпаторійській
міський суд Автономної Республіки Крим

в складі:

головуючого -
судді Ружицької Т.В.

за участю секретаря -
Куртусманової Д.Б.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Євпаторії справу за
адміністративним позовом
Євпаторійського міського відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в АР Крим до
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2 про примусове видворення за
межі території України,

В С Т
А Н О В И В :

До Євпаторійського міського суду
звернувся Євпаторійський міський
відділ Головного управління Державної
міграційної служби України в АР Крим з
адміністративним позовом до
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2 про примусове видворення за
межі території України. Позовні вимоги
мотивовані тим, що 01 лютого 2014 року
співробітниками Євпаторійського
міського відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим, за адресою: АДРЕСА_1, був
встановлений громадянин Російської
Федерації ОСОБА_2. В ході перевірки
документов було встановлено, що він
перебуває на території України по
закінченню встановлених строків
перебування іноземних громадян в
Україні з 10 вересня 2011 року. Зі слів
ОСОБА_2, він прибув в Україну 17 вересня
2010 року з метою заробітку грошей, але
своєчасно не оформив необхідні
документи для проживання іноземців на
території України, у зв'язку з
відсутністю коштів. Територію України
у встановлений термін не покинув за
власним небажанням та відсутністю
коштів. 14 липня 2011 року відносно ОСОБА_2
був складений протокол про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 203 КУпАП за право проживання в
Україні по закінченню строків
перебування в Україні з 15 грудня 2010
року. За рішенням суду, він був визнаний
винним у скоєнні порушення порядку
перебування іноземних громадян на
території України та йому назначено
штраф у сумі 510 грн.. 05 вересня 2011 року
відносно ОСОБА_2 начальником
Євпаторійського міського відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в АР Крим
було прийнято рішення № 40-41/2011 про
видворення та заборону в'їзду на
територію України строком на п'ять
років. З вказаним рішенням він був
ознайомлений та зобов'язався його
виконати до 10 вересня 2011 року, але не
виконав та продовжує нелегально
перебувати на території України.
Оскільки ОСОБА_2 своїми діями грубо
порушив вимоги ст.ст.9,16,23 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства", ухиляється
від виконання рішення суду про
примусове повернення, просить
примусово видворити його за межі
території України.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив
його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав та не заперечував проти
його задоволення.

Вислухавши доводи представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши їх
належними доказами, суд вважає позов
обгрунтованим та підлягаючим
задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 лютого 2014
року співробітниками Євпаторійського
міського відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим, в ході перевірки документів, за
адресою: АДРЕСА_1, був встановлений
громадянин Російської Федерації
ОСОБА_2, який нелегально перебуває на
території України по закінченню
встановлених строків перебування
іноземних громадян в Україні з 10
вересня 2011 року.

За вказаним фактом 14 липня 2011 року
було складено протокол про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст.203 КУпАП, ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203
КУпАП та призначено стягнення у виді
штрафу у розмірі 510 грн..

Згідно ст.3 Закону України " Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", іноземці та особи без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
користуються тими самими правами і
свободами, а також несуть такі самі
обов'язки, як і громадяни України, за
винятками, встановленими
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України. Іноземці та особи
без громадянства зобов'язані неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, інших нормативно-правових
актів, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей, інтереси
суспільства та держави.

Відповідно до ст. 9 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", іноземці та особи
без громадянства в'їжджають в Україну
за наявності визначеного цим Законом
чи міжнародним договором України
паспортного документа та одержаної у
встановленому порядку візи, якщо інше
не передбачено законодавством чи
міжнародними договороми України. Строк
перебування іноземців та осіб без
громадянства в Україні встановлюється
візою, законодавством України.

Постановою Кабінету Міністрів
України № 150 від 15 лютого 2012 року
затверджено "Порядок продовження
строку перебування та продовження або
скорочення строку тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства на території України",
Наказом МВС України № 363 від 25 квітня 2012
року затверджено "Порядок розгляду
заяв іноземців та осіб без
громадянства про продовження строку
перебування на території України".

Так, п.2.2. Постанови КМУ № 150 від 15
лютого 2012 року, передбачено, що
іноземці та особи без громадянства, які
на законних підставах прибули в
Україну, можуть тимчасово перебувати
на її території не більш як 90 днів
протягом 180 днів з дати першого в'їзду з
держави з безвізовим порядком в'їзду,
якщо інший строк не визначено
міжнародними договорами України.
Також, вказаний нормативний документ
передбачає можливість продовження
строків перебування.

Згідно п.3 Наказу МВС України № 363 від
25 квітня 2012 року, заява про продовження
строку перебування на території
України подається іноземцем та особою
без громадянства і приймаючою їх
стороною не раніше ніж за десять та не
пізніше ніх за три робочі дні до
закінчення строку перебування,
визначеного п.2 Порядку продовження
строку перебування та продовження або
скорочення строку тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства на території України.
Вказана заява подається до
територіальних підрозділів Державної
міграційної служби.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідачем не подавались такі заяви,
тобто, він проживає на території
України нелегально з 10 вересня 2011 року.

Відповідно до п.14 Закону України "
Про правовий статус іноземних
громадян та осіб без громадянства",
нелегальний мігрант -іноземець або
особа без громадянства, які законно
прибули в Україну, але після закінчення
визначеного їм терміну перебування,
втратили підстави для подальшого
перебування та ухиляються від виїзду з
України.

Згідно з ч.1 ст. 24 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", якщо в іноземця або
особи без громадянства немає підстав
для тимчасового проживання,
встановлених частинами четвертою -
дванадцятою ст.4 цього Закону, або для
тимчасового перебування на території
України, строк їх перебування
скорочується.

Начальником Євпаторійського
міського відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим було прийнято рішення № 40-41/2011
про видворення та заборону в'їзду на
територію України громадянина
Російської Федерації ОСОБА_2 строком на
п'ять років.

З вказаним рішенням ОСОБА_2 був
ознайомлений та зобов'язався його
виконати до 10 вересня 2011 року, що
підтверджується його підписом на
вказаному рішенні ( а.с.13).

У паспорті НОМЕР_1, що виданий 13
листопада 2003 року на ім'я ОСОБА_2, є
відмітки про його в'їзд на територію
України 17 вересня 2010 року, а також про
примусове видворення до 10 вересня 2011
року та заборону в'їзду в Україну
терміном на п'ять років ( а.с.а.с.10-11).

Проте рішення №40-41/2011 про
видворення та заборону в'їзду на
територію України ОСОБА_2 не виконав, у
зв'язку з небажанням та відсутністю
коштів на виїзд, що підтверджується
його письмовими пояснення від 01 лютого
2014 рок ( а.с.9).

03 лютого 2014 року заступником
начальника Євпаторійського міського
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим прийнято рішення № 1/2014 про
заборону в'їзду на територію України
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2 строком на три роки ( а.с.а.с.6-7).

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", іноземець або особа без
громадянства можуть бути примусово
повернуті в країну походження або
третю країну, якщо їх дії порушують
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства або
суперечать інтересам забезпечення
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, або якщо
це необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України), з
подальшим повідомленням протягом 24
годин прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Згідно з ч.5, ч.6 ст.26 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства", іноземець або особа
без громадянства зобов'язані
самостійно залишити територію України
у строк, зазначений у рішенні про
примусове повернення. Контроль за
правильним і своєчасним виконанням
рішення про примусове повернення
іноземця або особи без громадянства
здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ст.30 вказаного Закону,
якщо ці особи не виконали в
установлений строк без поважних причин
рішення про примусове повернення або
якщо є обґрунтовані підстави вважати,
що іноземець або особа без
громадянства ухилятимуться від
виконання такого рішення, вони
підлягають примусовому видворенню на
підставі постанови адміністративного
суду. Рішення суду про примусове
видворення іноземців та осіб без
громадянства може бути оскаржено в
порядку, передбаченому законом

Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України
"Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства" іноземець та особа
без громадянства можуть бути видворені
за межі України за рішенням органів
внутрішніх справ, органів охорони
державного кордону, Служби безпеки
України, якщо дії іноземця та особи без
громадянства грубо порушують
законодавство про статус іноземця та
особи без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або коли це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України,
тобто ці порушення повинні бути
грубими.

Відповідно до п.29 постанови Пленума
Вищого адміністративного суду України
№ 1 від 25 червня 2009 року " Про судову
практику розгляду спорів щодо статусу
біженця, видворення іноземця чи особи
без громадянства з України та спорів,
пов'язаних із перебуванням іноземця та
особи без громадянства в Україні", під
грубим порушенням законодавства слід
розуміти, зокрема, грубе порушення
Указу Президента України від 15 червня
2001 року № 435 "Про додаткові заходи щодо
реалізації права людини на свободу
пересування і вільний вибір місця
проживання" та Правил в'їзду іноземців
та осіб без громадянства в Україну, їх
виїзду з України і транзитного проїзду
через її територію, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 1995 року № 1074, а саме:
проживання без документів на право
проживання в Україні або проживання за
недійсними документами, недотримання
встановленого порядку реєстрації або
пересування і вибору місця проживання,
працевлаштування, ухилення від виїзду
після закінчення терміну перебування,
а також за недотримання правил
транзитного проїзду через територію
України.

Відповідно до положень ч.4 ст.50
Кодексу адміністративного судочинства
України, іноземці чи особи без
громадянства, їх об'єднання, юридичні
особи, які не є суб'єктами владних
повноважень, можуть бути відповідачами
лише за адміністративним позовом
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 183-5 Кодексу
адміністративного судочинства
України, позовні заяви іноземців та
осіб без громадянства щодо оскарження
рішень про їх примусове повернення в
країну походження або третю країну, а
також позовні заяви центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органів охорони державного
кордону або Служби безпеки України про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України подаються до
адміністративного суду за
місцезнаходженням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу охорони державного
кордону чи Служби безпеки України або
за місцезнаходженням пункту
тимчасового перебування іноземців та
осіб без громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

На підставі інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 844/12/13-13 від 13 червня 2013 року,
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, є Державна
міграційна служба України, яка діє
відповідно до Положення про Державну
міграційну службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 405/2011.

Таким чином, позивачем у справах про
примусове видворення іноземців та осіб
без громадянства за межі території
України може бути Державна міграційна
служба України безпосередньо або її
територіальні підрозділи. Позовна
заява про примусове видворення
іноземців та осіб без громадянства за
межі території України територіальним
органом чи підрозділом Державної
міграційної служби України, відповідно
до ч.1 ст.183-5 Кодексу адміністративного
судочинства України, подається до
адміністративного суду за
місцезнаходженням цього органу або за
місцезнаходженням пункту тимчасового
перебування іноземців та осіб без
громадянства, які незаконно
перебувають на території України.

Враховуючи, що громадянин
Російської Федерації ОСОБА_2, в
порушення вимог Закону України "Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", ухиляється від виїзду
після прийнятого рішення про
видворення, проживає на території
України без реєстрації, відсутні
визначені законодавством та
міжнародними договорами України
підстави для перебування в Україні,
через що є обґрунтовані підстави
вважати, що відповідач буде ухилятися
від виїзду з України, суд приходить до
висновку, що вимога позивача про
видворення за межі території України в
примусовому порядку є обґрунтована та
підлягає задоволенню.

Згідно п.5 ч.2ст.256 КАС України,
суд, який приймає постанову, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або за власною ініціативою, може
звернути постанову до негайного
виконання про примусове видворення
іноземця або особи без громадянства.

Суд вважає доцільним постанову про
примусове видворення іноземця
звернути до негайного виконання.

Відповідно до ст.94 КАС України,
судові витрати віднести за рахунок
держави.

На підставі ст.ст. 3,9,26,30,32 Закону
України "Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства", керуючись ст.
ст. 7, 12, 18, 71, 94, 158 - 163, 167, 183-5, 256 ч.2 п.5 КАС
України, суд

П О С Т А Н
О В И В:

Адміністративний позов
Євпаторійського міського відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в АР Крим
до громадянина Російської Федерації
ОСОБА_2 про примусове видворення за
межі території України, - задовольнити.

Видворити за межі території України,
в примусовому порядку, громадянина
Російської Федерації ОСОБА_2 ( паспорт
НОМЕР_1, виданий 12 листопада 2003 року),
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Гюмрі
Вірменія, зареєстрованого за адресою:
Російська Федерація, АДРЕСА_2,
тимчасово проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Допустити постанову до негайного
виконання.

Постанова може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду АР Крим
через Євпаторійський міський
суд АР Крим протягом п'яти днів з
дня отримання її копії.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 11 лютого 2014
року.

Суддя

Т.В.Ружицька