Справа № 417/59/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чернік А.П.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
справа №417/59/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В.

Яковенко М.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження

апеляційну скаргу

Управління Пенсійного фонду України в
Марківському районі Луганської
області

на постанову

Марківського районного суду
Луганської області

від

9 січня 2014 року

по адміністративній справі

№ 417/59/13-а (суддя Чернік А.П. )

за позовом

ОСОБА_3

до

Управління Пенсійного фонду України в
Марківському районі Луганської
області

про

визнання протиправними рішення щодо
відмови у перерахунку пенсії та
зобов'язання провести перерахунок та
виплату призначеної пенсії, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Марківського
районного суду Луганської області від
9 січня 2014 року задоволені позовні
вимоги ОСОБА_3 (надалі позивач у справі)
до Управління Пенсійного фонду України
в Марківському районі Луганської
області (надалі управління, відповідач
у справі), внаслідок чого, визнане
незаконним та скасоване рішення від 6
грудня 2013 року про відмову позивачу у
проведенні перерахунку пенсії.
Зобов'язано управління провести з 1
грудня 2013 року перерахунок призначеної
ОСОБА_3 пенсії відповідно до довідки
Управління агропромислового розвитку
Марківської районної державної
адміністрації № 525 від 3 грудня 2013 року
про складові заробітної плати,
врахувавши суми матеріальної допомоги
на оздоровлення, компенсації за
невикористану відпустку, індексації
грошових доходів та провести виплату
донарахованих сум пенсії (арк. справи
28).

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, відповідач в
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти постанову про відмову в
задоволені позовних вимог, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права (арк. справи 32-33).

Апелянт доводить, що
матеріальна допомога є одноразовою
виплатою та не є складовою заробітної
плати у розумінні частини другої
статті 33 Закону України «Про державну
службу», за положеннями статті 2 Закону
України «Про оплату праці» вона також
не входить до складу заробітної плати.

У відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_3 (позивач у справі) ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку управління та
отримує пенсію державного службовця
за віком відповідно до Закону України
«Про державну службу» з 27 квітня 2008
року.

Позивач звернувся 4 грудня 2013
року до управління (відповідача у
справі) із заявою про перерахунок
пенсії по заробітку з включенням до
середньої заробітної плати сум, які при
призначенні пенсії не ввійшли до її
розрахунку, а саме матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
компенсації за невикористану
відпустку та індексації грошових
доходів, як складових заробітної плати,
з яких фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Звертаючись до управління
позивач надав довідку Управління
агропромислового розвитку Марківської
районної державної адміністрації № 525
від 3 грудня 2013 року про складові
заробітної плати (за останні 24
календарних місяця роботи перед
зверненням за пенсією), складеними за
формою затвердженою постановою
правління пенсійного Фонду України 14
лютого 2011 року № 5-1 (арк. справи 14-16).

Рішенням начальника управління від 6
грудня 2013 року позивачу відмовлено у
перерахунку пенсії, виходячи з того, що
матеріальна допомога та індексація
грошових доходів не є складовими
заробітної плати державного службовця,
тому враховувати їх при розрахунку
пенсії державного службовця немає
підстав (арк. справи 18).

Протоколом управління від 16 липня 2008
року № 144 позивачу проведено
перерахунок з 22 квітня 2008 року за
загальним процентом розрахунку пенсії
від заробітку - 90%, внаслідок проведення
масового перерахунку. Зазначене
доводить, що загальний процент
розрахунку пенсії від заробітку
складає 90 % та не є спірним між
сторонами.

Колегія суддів зазначає, що у межах
спірних відносин йдеться про порушення
допущені при призначенні пенсії,
внаслідок надання позивачем неповної
довідки, виправлення наведених нею
відомостей стало можливим шляхом
надання 4 грудня 2013 року уточненої
довідки до управління від 3 грудня 2013
року, з урахуванням чого виходячи з
положень частини четвертої статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суд першої інстанції
правомірно відновив порушене право з 1
грудня 2013 року.

Щодо можливості перерахунку
пенсії у зв'язку з наданням оновленої
довідки колегія суддів зазначає
наступне. Відповідно до частини першої
статті 1 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що всі отримані позивачем
та враховані судом види матеріального
забезпечення входили до системи оплати
праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці
державного службовця.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена в постанові від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, яка є
обов'язковою для управління в силу
положень частини першої статті 244-2 КАС
України.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
постанова прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального
права.

Керуючись статтями 11, 24, 89, 94, 184, 195,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 244-2, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Марківському районі Луганської
області на постанову Марківського
районного суду Луганської області від
9 січня 2014 року по справі № 417/59/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Марківського районного суду
Луганської області від 9 січня 2014 року
по справі № 417/59/13-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 12
лютого 2014 року

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Р.Ф. Ханова

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко