Справа № К/9991/23217/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/23217/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 грудня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24 березня 2011 року у справі за
позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова група "ТАС" до
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України, третя особа
- ОСОБА_4 про визнання частково
нечинним припису, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 грудня 2010 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року відмовлено в позові приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" до Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України, третя особа - ОСОБА_4 про
визнання частково нечинним припису
№СК-421/10-266 від 24 березня 2010 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, 25.02.2009 року між приватним
акціонерним товариством «Страхова
група «ТАС» та ОСОБА_4 укладено договір
добровільного комплексного
страхування транспортного засобу
ДКТЗ/21/44/48 №А0012219.

14.05.2009 приватним акціонерним
товариством «Страхова група «ТАС»
зареєстровано заяву, подану
страхувальником, про настання
страхового випадку а саме про факт
пошкодження застрахованого
транспортного засобу в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулася 26.04.2009 р.

Приватним акціонерним товариством
«Страхова група «ТАС» прийнято рішення
від 15.07.2009 р. про відмову визнати
дорожньо-транспортну пригоду 26.04.2009 р.
страховим випадком та невиплату
страхового відшкодування.

Про причини відмови у виплаті
страхового відшкодування, позивач
повідомив страхувальника листом від
12.10.2009 №Г2700/7933, в якому зазначив, що
через несвоєчасне повідомлення
страховика про настання страхової
події, вказану подію не можна визнати
страховим випадком. Крім цього, однією
з підстав відмови у виплаті страхового
відшкодування позивач зазначає ту
обставину, що ДТП відбулася в
результаті поломки транспортного
засобу.

Державною комісією з регулювання
ринків фінансових послуг України за
результатами проведеної перевірки
діяльності приватного акціонерного
товариства «Страхова група «ТАС»
складено акт про порушення позивачем
вимог чинного законодавства від 01.03.2010
№30/42/13-ап, в якому зафіксовано
порушення приватним акціонерним
товариством «Страхова група «ТАС»
вимог статті 26 Закону України «Про
страхування» при врегулюванні
відносин із страхувальником, а саме
приватним акціонерним товариством
«Страхова група «ТАС» безпідставно
відмовлено страхувальнику у
здійсненні страхового відшкодування,
оскільки відповідно до виписки з
історії хвороби хворого
страхувальника в період з 27.04.2009 до
08.05.2009 останній перебував на
стаціонарному лікуванні і не мав
можливості в письмовій формі
повідомити приватне акціонерне
товариство «Страхова група «ТАС» про
настання страхового випадку.

На підставі акта про порушення
приватним акціонерним товариством
«Страхова група «ТАС» вимог чинного
законодавства від 01.03.2010 №30/42/13-ап
Державною комісією з регулювання
ринків фінансових послуг України
прийнято рішення про застосування до
позивача заходу впливу у вигляді
припису від 24.03.2010 №СК-421/10-266, яким
позивача, зокрема, зобов'язано усунути
виявлені порушення вимог
законодавства України у сфері надання
фінансових послуг щодо безпідставної
відмови страховика у здійсненні
страхового відшкодування ОСОБА_4 за
договором добровільного комплексного
страхування транспортного засобу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що оскаржуване рішення відповідача
прийняте на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
законодавством України, що регулює
спірні правовідносини.

Так, відповідно д п. 1 Положення про
Державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 лютого 2010 р. N 157, Держфінпослуг є
спеціально уповноваженим органом
виконавчої влади у сфері регулювання
ринків фінансових послуг у межах,
визначених законодавством.

Згідно з пп. 31, 32, 33 п. 4 Положення
Держфінпослуг відповідно до
покладених на неї завдань встановлює
згідно із законом порядок та умови
застосування заходів впливу; у разі
порушення законодавства про фінансові
послуги накладає адміністративні
стягнення за правопорушення та
застосовує відповідно до закону заходи
впливу; приймає та надсилає фінансовим
установам і саморегулівним
організаціям обов'язкові до виконання
розпорядження щодо усунення порушень
законодавства про фінансові послуги та
вимагає надання необхідної інформації
та документів.

Підпунктом 13 п. 5 Положення встановлено
право Держфінпослуг видавати
страховикам приписи про усунення
виявлених порушень законодавства з
питань страхової діяльності, а у разі
невиконання таких приписів зупиняти чи
обмежувати до усунення виявлених
порушень дію ліцензій зазначених
страховиків або приймати рішення про
відкликання ліцензій та виключення
страховиків з Державного реєстру
фінансових установ.

Відносини у сфері страхування
регулюються Законом України «Про
страхування», положення якого
спрямовані, зокрема, на посилення
страхового захисту майнових інтересів
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуваний припис було винесено
відповідачем з метою усунення порушень
законодавства страховиком, що
полягали, на думку Держфінпослуг, у
незаконній відмові у здійсненні
страхових страхувальнику.

Підстави для відмови у страхових
виплатах або страховому відшкодуванні
встановлено ст. 26 Закону України «Про
страхування».

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої
статті 26 Закону України «Про
страхування» підставою для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат або страхового відшкодування є,
зокрема, подання страхувальником
свідомо неправдивих відомостей про
предмет договору страхування або про
факт настання страхового випадку, а
також несвоєчасне повідомлення
страхувальником про настання
страхового випадку без поважних на це
причин або створення страховикові
перешкод у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків.

Матеріалами справи підтверджується
відсутність факту надання
страхувальником страховику завідомо
неправдивих відомостей про особу, яка
перебувала за кермом застрахованого
транспортного засобу та відсутність
факту порушення строків повідомлення
страховика про настання страхового
випадку.

Крім цього, зазначена позивачем як одна
з підстав відмови у виплаті страхового
відшкодування - технічний стан
застрахованого транспортного засобу,
що не відповідав встановленим вимогам,
не була підтверджена належними
доказами під час розгляду справи
судами.

Отже, проаналізувавши обставини справи
на підставі наведених норм
законодавства, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що страхове відшкодування не
виплачене страховиком ОСОБА_4 з
формальних підстав. Тому, висновок
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг щодо
безпідставності відмови приватним
акціонерним товариством «Страхова
група «ТАС» визнати
дорожньо-транспортну пригоду за участю
застрахованого транспортного засобу,
яка сталася 26.04.2009 р., страховим
випадком та невиплата у зв'язку з цим
страхового відшкодування, на підставі
якого винесено оскаржуваний припис, є
законним та обґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
попередніх інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
група "ТАС" залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 грудня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 березня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: