Справа № 2а-3753/11/0970
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/33948/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області про
визнання наказу незаконним, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до УМВС
України в Івано-Франківській області
про визнання незаконним і скасування
наказу №37 о/с від 18 квітня 2011 року в
частині звільнення за власним
бажанням, поновлення на посаді та
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року позовну заяву ОСОБА_2 до УМВС
України в Івано-Франківській області
про визнання незаконним і скасування
наказу №37 о/с від 18 квітня 2011 року в
частині звільнення за власним
бажанням, поновлення на посаді та
виплату заробітної плати за час
вимушеного прогулу залишено без
розгляду, у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року ухвалу Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 22
червня 2011 року про залишення позовної
заяви без розгляду скасовано та
направлено справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2011 року у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено. Постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2011
року скасовано. Визнано незаконним та
скасовано наказ начальника управління
МВС України в Івано-Франківській
області № 37 о/с від 18 квітня 2011 року в
частині звільнення за власним бажанням
з 18 квітня 2011 року капітана міліції
ОСОБА_2 за підпункту «ж» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ. Зобов'язано
управління МВС України поновити
капітана міліції ОСОБА_2 на посаду
старшого дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Коломийського МВ
УМВС з 18 квітня 2011 року та виплатити
йому заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 18 квітня 2011 року по день
поновлення на роботі.

Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області подало касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2012 року скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення суду щодо
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
в органах внутрішніх справ на посаді
старшого дільничного інспектора
міліції сектору дільничних
інспекторів міліції Коломийського МВ
УМВС.

03 квітня 2011 року ОСОБА_2 подав рапорт
про звільнення з органів внутрішніх
справ за власним бажанням. Наказом
начальника УМВС України в
Івано-Франківській області №37 о/с від 18
квітня 2011 року капітан міліції ОСОБА_2
звільнений з посади старшого
дільничного інспектора міліції
сектору дільничних інспекторів
міліції Коломийського МВ УМВС за
підпунктом «ж» пункту 64 (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, з 18 квітня 2011
року.

Оскільки у позивача не було наміру
звільнятись, а рапорт про звільнення
ним був написаний під тиском та
погрозами вищестоящого начальства, та
у зв'язку зі збігом обставин, що
передбачали нібито скоєння злочину
працівниками міліції ОСОБА_2 звернувся
до суду.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Згідно із пунктом 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу, які виявили
бажання звільнитися зі служби за
особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Водночас зазначені норми при
звільненні ОСОБА_2 зі служби
відповідачем не дотримані. Так, перед
виданням наказу №37 о/с від 18 квітня 2011
року про звільнення позивача зі служби,
відповідачем не було досліджено
підстав написання рапорту про
звільнення та поважності причин, що
перешкоджають виконанню ним своїх
посадових обов'язків.

Крім того, у рапорті ОСОБА_2 не було
зазначено причину звільнення зі служби
за власним бажанням, дати з якої
позивач просить звільнити, та те що
звільнення було проведено в місячний
строк з дня подачі рапорту про
звільнення, тобто відповідачем не
дотримано тримісячного строку до
закінчення якого позивач мав право
відкликати поданий рапорт.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
10 липня 2012 року № 21-136а12.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про
неправомірність звільнення ОСОБА_2 з
займаної посади та поновленню позивача
на займаній посаді з виплатою
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 квітня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області про визнання наказу незаконним
- без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній