Справа № 2а-3165/10/0470
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2013-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2013 р. Справа № 2а-3165/10/0470
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Рищенко А. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

05.03.2010 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулася Петропавлівська міжрайонна
державна податкова інспекція
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» про стягнення
заборгованості.

Ухвалою суду від 09.03.2010 року було
відкрито провадження у справі та
призначено справу до судового
розгляду.

Ухвалою суду від 09.06.2010 року було
зупинено провадження до набрання
законної сили судовим рішенням по
справі № 2а-14528/09/0470 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» до Петропавлівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
про скасування рішення № від
22.06.2009 року.

Ухвалою суду від 11.10.2013 року було
поновлено провадження, допущено
правонаступництво та замінено
первинного позивача - Петропавлівську
міжрайонну державну податкову
інспекцію Дніпропетровської області
її правонаступником -
Східно-Дніпровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Свої вимоги, з урахуванням уточненого
адміністративного позову, позивач
обґрунтовує тим, що під час здійснення
господарської діяльності відповідач
допустив виникнення заборгованості зі
сплати штрафних (фінансових) санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки, яка станом на 26.02.2010 року
становить - 1 575 000, 00 грн. Дана сума
заборгованості утворилась внаслідок
несплати фінансових (штрафних) санкцій
за рішенням про застосування таких за
№ від 22.06.2009 року. Вказане рішення
було прийнято за результатами
проведеної позапланової виїзної
документальної перевірки на підставі
акту перевірки від 03.06.2009 року за №
43/230/30506220. Проте, відповідач у
добровільному порядку не сплатив суму
заборгованості, що утворилась.

Просить суд, з урахуванням уточненого
адміністративного позову: стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 30506220) заборгованість
перед бюджетом по штрафним (фінансовим)
санкціям в розмірі - 1 575 000, 00 грн. (один
мільйон п'ятсот сімдесят п'ять тисяч 00
копійок) на р/р - № 0162, МФО - 805012,
УДКУ у Дніпропетровській області,
отримувач - Держбюджет, Межівський
район, код платежу - .

У судове засідання сторони не
з'явились, належним чином були
повідомлені про час, дату та місце
розгляду справи.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, належним чином
був повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, причин неявки суду не
повідомив.

Від представника відповідача надійшла
письмова заява про розгляд справи без
його участі. Також останній надав суду
свої письмові заперечення проти даного
адміністративного позову, відповідно
до яких зазначив про те, що посилання
позивача є безпідставними, такими, що
не відповідають дійсності. Адже при
розрахунку штрафних санкцій квитанції
до прибуткового касового ордеру № 55
від 25.05.2009 року на суму 200 000, 00 грн., № 062557
від 30.05.2008 року на суму 15 000, 00 грн. та № 56
від 02.07.2008 року на суму 100 000, 00 грн. не
повинні бути враховані, оскільки
підписані неналежною стороною, яка
діяла з перевищенням службових
повноважень. По факту зловживання
службовим становищем та перевищення
службових повноважень по відношенню до
ОСОБА_2 була порушена кримінальна
справа. Ані посадова особа платника
податків, тим паче його заступник, не
мали права проводити приймання готівки
та підписувати прибуткові касові
ордери та квитанції. Та головний
бухгалтер, касир відповідача свідчили
про те, що у спірні дні - 25.05.2008 року,
30.05.2008 року, 02.07.2008 року готівка до каси
платника податків від фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
надходила. Також відповідач зазначив
те, що прибуткові касові ордери та
квитанції не є первинними документами,
не мають юридичної сили, оскільки не
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність». Це ж саме було
визначено ухвалами господарського
суду Дніпропетровської області по
справам за №№ 6/268-09 та 6/269-09, відповідно
до яких не було встановлено факту
здійснення господарських операцій між
ТОВ «Агрофірма ім. Петровського» та
фізичними особами-підприємцями ОСОБА_3,
ОСОБА_4

У відповідності до положень ч. 6 ст. 128
КАС України суд ухвалив рішення про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Суд, вивчивши наявні у справі докази та
оцінивши їх у сукупності, вважає
необхідним у задоволенні даного
адміністративного позову відмовити
повністю з наступних підстав.

З копії Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, Довідки
серії АБ за № 006228 з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ) вбачається, що 29.12.1999
року Межівською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області було здійснено державну
реєстрацію юридичної особи -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 30506220) (далі - ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського»,
відповідач). Видами діяльності
останнього за КВЕД є: змішане сільське
господарство, виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості,
виробництво м'ясних продуктів, оптова
торгівля зерном, насінням та кормами
для тварин, неспеціалізована оптова
торгівля харчовими продуктами, напоями
та тютюновими виробами, інші види
оптової торгівлі.

На момент виникнення спірних
правовідносин чинними були норми
Закону України «Про систему
оподаткування» від 25.06.1991 року № 1251-XII
(чинний до 01.01.2011 року), Закону України
«Про державну податкову службу в
України», від 04.12.1990 року (чинний до
19.11.2012 року), № 509-XII, Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 року за № 2181-ІІІ (чинний до 01.01.2011
року). А під час судового розгляду даної
адміністративної справи чинними є
норми Податкового кодексу України
(чинний з 01.01.2011 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно ст. 4, ст. 9, п. 1, 5 ч.1 ст. 14 Закону
України «Про систему оподаткування»
від 25.06.1991 року № 1251-XII (чинний станом на
час виникнення спірних правовідносин
між сторонами) платниками податків і
зборів (обов'язкових платежів) є
юридичні і фізичні особи, на яких
згідно з законами України покладено
обов'язок сплачувати податки і збори
(обов'язкові платежі) у встановлені
законами терміни, у зв'язку з чим вони
повинні подавати до державних
податкових органів та інших державних
органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Статтею 8 Закону України «Про державну
податкову службу в України», від 04.12.1990
року, № 509-XII (чинний станом на час
виникнення спірних правовідносин між
сторонами) визначено, що державні
податкові служби здійснюють контроль
за своєчасністю, достовірністю,
повнотою нарахування та сплати
податків та зборів (обов'язкових
платежів), контролю за валютними
операціями, контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку, а також
контролю за наявністю свідоцтв про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності та
ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, торгових патентів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про державну податкову службу
в України» (чинний станом на час
виникнення спірних правовідносин між
сторонами) органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право, зокрема,
здійснювати документальні невиїзні
перевірки (на підставі поданих
податкових декларацій, звітів та інших
документів, пов'язаних з нарахуванням і
сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів) незалежно від
способу їх подачі), а також планові та
позапланові виїзні перевірки
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування і сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства
юридичними особами, їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами, що не мають статусу
юридичної особи, а також фізичними
особами, які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають
такого статусу, на яких згідно із
законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), крім
Національного банку України та його
установ (далі - платники податків).

З матеріалів справи вбачається, що у
період з 06.05.2009 року по 27.05.2009 року
позивачем була проведена позапланова
виїзна документальна перевірка з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта господарювання - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
ім. Петровського» (ідентифікаційний
код юридичної особи - 30506220). За
результатами проведення якої
посадовими особами було складено Акт
перевірки «Про результати
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.03.2008 року по
31.03.2009 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.03.2008 року по
31.03.2009 року» від 03.06.2009 року за №
43/230/30506220.

Згідно висновків перевірки податковим
органом було встановлено порушення
відповідачем п.2.6 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 року за № 637, а саме: не було
оприбутковано до каси підприємства
готівкові кошти у сумі 315 000, 00 грн., які
надійшли від суб'єктів господарювання -
фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, як попередня оплата за
сільськогосподарську продукцію. Це
підтверджено квитанціями до
прибуткових касових ордерів, завірених
печаткою ТОВ «Агрофірма імені
Петровського» та скріплених підписом
заступника директора - громадянина
ОСОБА_2

У відповідності до положень п. 1.2 глави
1, п. 2.6 глави 2, п. 3.3 глави 3 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні (Типові
форми №№ КО-1, КО-2, КО-3, КО-4, КО-5),
затвердженого постановою
Національного банку України за № 637 від
15.12.2004 року, зареєстрованої у
Міністерстві юстиції України 13.01.2005
року за № 40/10320 (у відповідній чинній на
момент проведення перевірки редакції
станом на 20.01.2007 року) оприбуткування
готівки - є проведенням підприємствами
і підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Приймання готівки в каси проводиться
за прибутковими касовими ордерами,
підписаними головним бухгалтером або
особою, уповноваженою керівником
підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в
касу за прибутковими касовими ордерами
видається засвідчена відбитком
печатки цього підприємства квитанція
(що є відривною частиною прибуткового
касового ордера) за підписами
головного бухгалтера або працівника
підприємства, який на це уповноважений
керівником.

Під час роботи з готівкою касири (особи,
що виконують їх функції) керуються
правилами визначення платіжності
банкнот і монет Національного банку
України.

З урахуванням вказаних висновків
проведеної перевірки податковим
органом було винесено рішення від
22.06.2009 року за № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій до ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського» на суму - 1
575 000, 00 грн. (315 000, 00 грн. х 5) на підставі
приписів абз. 3 ч. 1 ст. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року за № 436/95 (є чинним).

Відповідач не погодився із винесеним
рішенням про застосування до нього
вказаної суми штрафних (фінансових)
санкцій, тому, вважаючи таке
протиправним, оскаржував його у
судовому порядку.

Як вже зазначалось вище, провадження у
даній адміністративній справі було
зупинено до набрання законної сили
судовим рішенням по справі № 2а-14528/09/0470
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» до Петропавлівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
про скасування рішення № від
22.06.2009 року, тобто саме щодо
оскаржуваного рішення від 22.06.2009 року
за № про застосування до ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського» штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 1 575 000, 00 грн.,
яке і стало підставою для звернення
стягнення відповідної суми з ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського» на
користь Державного бюджету України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.03.2010 року у справі № 2а-14528/09/0470 у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
ім. Петровського» до Петропавлівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
про скасування рішення № від
22.06.2009 року - було відмовлено повністю.
Проте, ТОВ «Агрофірма ім. Петровського»
не погодившись із таким рішенням суду,
оскаржувало його в апеляційному
порядку.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2013 року апеляційній скаргу ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського» - було
задоволено повністю, скасовано
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.03.2010 року у справі № 2а-14528/09/0470 та
прийнято нову, якою позов ТОВ
«Агрофірма ім. Петровського» -
задоволено повністю, скасовано рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 22.06.2009 року за № .
Вказане рішення суду набрало законної
сили станом на 11.04.2013 року.

У мотивувальній частині вказаного
рішення суду зазначено, що підставою
для застосування штрафних (фінансових)
санкцій стало не оприбуткування
готівки у касі ТОВ «Агрофірма ім.
Петровського», отриманої від фізичних
осіб-підприємців - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що
підтверджено квитанціями до
прибуткових касових ордерів, завірених
печаткою ТОВ «Агрофірма ім.
Петровського» та скріплених підписом
заступника директора - громадянина
ОСОБА_2 У відповідності до вироку
Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 19.09.2011
року у кримінальній справі № 1-26/2011
ОСОБА_2, заступника директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського», засуджено за скоєння
злочину - привласнення майна шляхом
зловживання службовим становищем.
Також судом було встановлено, що
готівкові кошти від фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як
попередня оплата за
сільськогосподарську продукцію в касу
ТОВ «Агрофірма ім. Петровського» - не
надходили та не могли бути
оприбутковані. З урахуванням таких
обставин справи, суд прийшов до
висновку про те, що індивідуальність
відповідальності застосування санкцій
до ТОВ «Агрофірма ім. Петровського», за
не оприбуткування готівки, яка в касу
підприємства не надходила внаслідок
злочинних дій, є помилковим.

Нормами Конституції України
закріплено принцип обов'язковості
судових рішень, зокрема, ч. 5 ст. 124
Конституції України визначено, що
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

А ч. 2 ст. 13 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010
року № 2453-VI передбачено, що судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.

Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

У відповідності до положень ст. 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що рішення податкового
органу про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 22.06.2009 року за
№ скасовано рішенням суду, яке
набрало законної сили, а вказане
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій було підставою для
стягнення нарахованої суми штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1 575 000, 00
грн., то у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з ТОВ «Агрофірма ім.
Петровського» в рахунок погашення
заборгованості перед бюджетом у
вигляді штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі - 1 575 000, 00 грн. - необхідно
відмовити повністю.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у задоволенні даного
адміністративного позову необхідно
відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Східно-Дніпровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма ім.
Петровського» про стягнення
заборгованості - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
відкладення виготовлення постанови в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкт владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови.

Суддя
А.Ю. Рищенко