Справа № 9101/138248/2012
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2013 р. справа № 2а-2761/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Веселівському районі Запорізької
області на постанову Веселівського
районного суду Запорізької області від
12 жовтня 2011 р. у справі № 2а-2761/11 за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Веселівському районі Запорізької
області про зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни",-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2011 р. позивач звернувся до суду
першої інстанції з позовом, у якому
просив визнати неправомірною
бездіяльність відповідача та
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 01.01.11 р.

Постановою Веселівського районного
суду Запорізької області від 12 жовтня
2011 р. адміністративний позов
задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність
відповідача.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
недоплаченої державної соціальної
допомоги в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 09.02.11
р. по 22.07.2011 р. з урахуванням виплачених
сум.

Дана адміністративна справа
розглянута судом першої інстанції
відповідно до ст. 183-2 КАС України, в
порядку скороченого провадження.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеним рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення суду скасувати, позов
задовольнити в повному обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута судом апеляційної
інстанції відповідно до ст. 197 КАС
України, в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач перебуває
на обліку у відповідача і відповідно до
ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», який набрав
чинності з 01.01.2006 р., набув статусу
«Дитина війни», що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених цим
Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Виходячи з наведених правових норм та
приймаючи до уваги, що
адміністративний позов подано з
порушенням законодавчо встановленого
строку звернення до суду, колегія
суддів вважає, що в даному випадку
недотримання судом першої інстанції
вимог зазначених вище норм призвело до
помилкового висновку про задоволення
позовних вимог, пред'явлених за період
до 04.04.11 р., що є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції в цій частині і залишенню
позовної заяви в цій же частині без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції.

Слід зазначити, що на 2010 рік дія ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»не обмежена.

Законом України від 14.06.2011 № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011
рік"Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік"доповнено пунктом 4, згідно з
яким установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей
війни"застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Застосування в якості розрахункової
величини для мінімальної пенсії у
розмірі прожиткового мінімуму,
обчисленого відповідно до частини 1
статті 28 базового пенсійного Закону
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 9 липня 2003
року № 1058-IV (1058-15), є правильним.

Відсутність грошових коштів на виплату
надбавки до пенсії не позбавляє
позивача, як особу, що має статус
"Дитина війни", права на отримання такої
надбавки. Закон України не обмежує таке
право наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що за період з 04.04.11 р.
22.07.2011 р. судом першої інстанції
прийнято законне та обґрунтоване
рішення, підстави для його скасування в
цій частині відсутні.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне доповнити абз.3 резолютивної
частини постанови суду першої
інстанції, визначивши норму
законодавства, яку слід застосувати
для визначення розміру мінімальної
пенсії за віком.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Веселівському районі Запорізької
області на постанову Веселівського
районного суду Запорізької області від
12 жовтня 2011 р. у справі № 2а-2761/11
задовольнити частково.

Постанову Веселівського районного
суду Запорізької області від 12 жовтня
2011 р. у справі № 2а-2761/11 скасувати в
частині задоволених позовних вимог
ОСОБА_2 , пред'явлених за період до "04"
квітня 2011 р., позовну заяву в цій
частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову
Веселівського районного суду
Запорізької області від 12 жовтня 2011 р. у
справі № 2а-2761/11 залишити без змін.

Абз.3 резолютивної частини постанови
доповнити словосполученням "виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Ухвала суду відповідно до ч. 10 ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко