Справа № 801/377/14
Суддя: Кононова Ю. С.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2014 року Справа №801/377/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кононової Ю.С., за
участю секретаря судового засідання
Магері М.В., позивача - ОСОБА_1,
представника третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1, діючої у власних інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4

до Ялтинського міського відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в АР Крим,

за участю третьої особи без
самостійних позовних вимог на стороні
позивачів - служба зі справ дітей
Ялтинської міської Ради,

третьої особи без самостійних позовних
вимог на стороні відповідача - ОСОБА_5

про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в
інтересах малолітньої ОСОБА_3, а також
ОСОБА_4 звернулись до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
позовом, в якому просять визнати
протиправними дії Ялтинського
міського відділу ГУ ДМС та зобов'язати
відповідача відновити реєстрацію
позивачів за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі заочного рішення Ялтинського
міського суду від 14.12.2012 року, 18.01.2013
року відповідач скасував їхню
реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1.
Рішенням Апеляційного суду АР Крим від
29.05.2013 року заочне рішення було
скасовано та вони звернулись до суду з
позовом про поновлення їхньої
реєстрації. В червні 2013 року відповідач
поновив реєстрацію їх місця проживання
в квартирі, однак 22.11.2013 року знов її
скасував за заявою ОСОБА_5 Позивачі
вважають, що дії відповідача щодо
зняття їх з реєстрації є
неправомірними, оскільки рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від
18.09.2013 року, яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду АР Крим від
04.12.2013 року, ОСОБА_5 було відмовлено у
задоволені позову до них про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та зняття з реєстрації, що
свідчить про те, що вони до цього часу
не втратили право користування спірною
квартирою.

Представник відповідача - Ялтинського
міського відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим у судове засідання не з'явився,
про день, місце та час судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, направив до суду клопотання про
розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи ОСОБА_5 проти
позовних вимог заперечував, з тих
підстав, що право власності позивачів
на частку в квартирі АДРЕСА_1 було
припинено рішенням суду, яке набрало
законної сили. На даний час власником
усієї квартири є ОСОБА_5 та позивачі не
мають жодних прав на користування цим
приміщенням.

Представник третьої особи служби зі
справ дітей Ялтинської міської Ради в
судове засідання не з'явився, надав
заяву про розгляд справи в їхню
відсутність та ухвалення рішення на
розсуд суду, з врахуванням інтересів
малолітньої дитини.

Вислухавши позивача, представника
третьої особи та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Ялтинського міського суду АР Крим від
31.07.2012 року у справі №2/0124/1295/2012
(0124/3139/2012), залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду АР Крим від 12.11.2012
року було задоволено позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та припинено право
власності вказаних громадян на 1/8
частку за кожним, а в цілому на 1/4 частку
в праві загальної власності на
квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_5
право власності на 1/4 частку вказаної
квартири (а.с.11-12, 13-14).

16.12.2012 року, на підставі вищевказаного
рішення суду, КП ЯМР «БТІ» було
прийнято рішення про державну
реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 1/4
частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 101).

Право власності на 34 часток вказаної
квартири вже було зареєстровано за
ОСОБА_5 25.07.2011 року, на підставі договору
дарування від 29.06.2011 року (а.с.83-86).

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку.

Заочним рішенням від 14.12.2012 року по
цивільній справі №2/0124/3133/2012 (0124/9735/2012)
позов було задоволено та усунено
ОСОБА_5 перешкоди у користуванні
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_4, ОСОБА_1
та ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною
адресою (а.с.63-64).

18.01.2013 року, на підставі заяви ОСОБА_5 та
вищевказаних рішень судів, Ялтинським
міським відділом Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було знято з
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61-71).

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від
29.05.2013 року вищевказане заочне рішення
було скасовано та ухвалене нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом зняття з
реєстраційного обліку було відмовлено.

У зв'язку з цим, позивачі звернулись до
Окружного адміністративного суду АР
Крим з позовом, в якому просили
зобов'язати ЯМВ ГУ ДМС України в АР Крим
відновити їх реєстрацію у квартирі.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15.01.2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про відновлення їх
реєстрації у квартирі було відмовлено
(а.с. 52-56).

Цим рішенням суду встановлено, що
позивачі втратили право власності на
частку в квартирі на підставі рішень
судових органів, які набрали законної
сили, а тому підстави для відновлення
цієї реєстрації відсутні.

Разом з тим, за час розгляду справи у
суді, як вбачається з паспортів ОСОБА_1
та ОСОБА_4, їх місце проживання за
адресою: АДРЕСА_1 знов було
зареєстроване відповідачем 08.06.2013 року
13.06.2013 року відповідно (а.с. 8,9).

08.10.2013 року ОСОБА_5 повторно звернулась
до ЯМВ ГУ ДМС України в АР Крим із
заявою про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з
реєстрації місця проживання в
квартирі, яка належить їй на праві
власності та 22.11.2013 року позивачі знов
були зняті з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1 відповідно до ст.. 7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» (а.с. 15,57-58,104).

Позивачі вважають, що вони не втратили
право користування квартирою, у зв'язку
з чим не згодні з діями відповідача
щодо зняття їх 22.11.2013 року з реєстрації
в цій квартирі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, що гарантуються
Конституцією України і закріплені
Загальною декларацією прав людини,
Міжнародним пактом про громадянські та
політичні права, Конвенцією про захист
прав людини та основних свобод і
протоколами до неї, іншими
міжнародними актами, а також
визначаються порядок реалізації
свободи пересування та вільного вибору
місця проживання і встановлюються
випадки їх обмеження, врегульовані
Законом України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
реєстрація - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

Підстави зняття з реєстрації місця
проживання особи перелічені в ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» та п. 3.1 Порядку
реєстрацію місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженого Наказом МВС
№ 1077 від 22.11.2012 року, якою в тому числі є
наявність судового рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою.

Відповідно до п. 1.3 Порядку реєстрацію
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затвердженого Наказом МВС № 1077 від
22.11.2012 року (далі - Порядок), реєстрація /
зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.

Отже, судом встановлено, що дії щодо
зняття з реєстрації місця проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_4, як 18.01.2013 року, так і
22.11.2013 року були вчинені відповідачем
на підставі рішення суду, яке набрало
законної сили про позбавлення цих осіб
права власності на частку житлового
приміщення, що відповідає положенням
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», а тому підстав
для визнання цих дій незаконними не
має.

Також, суд вважає безпідставними
посилання позивачів, в обґрунтування
своїх вимог на рішення Ялтинського
міського суду від 18.09.2013 року, яким
ОСОБА_5 було відмовлено у позові про
усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом визнання особи такою,
що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстрації, оскільки цим рішенням не
встановлено жодних обставин, які б
свідчили про наявність у позивачів на
даний час права користування спірною
квартирою, а лише зазначено, що вони не
є членами сім'ї власника квартири, а
тому до цих правовідносин не можуть
бути застосовані ст. 405 ЦК України (а.с.
27-28).

Таким чином, на цей час не має
передбачених законодавством підстав
для покладення на відповідача
обов'язку щодо поновлення реєстрації
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1, а
тому позовні вимоги не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У судовому засіданні 12.02.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

У повному обсязі постанову складено
14.02.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.
160-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1, діючої у власних
інтересах та в інтересах малолітньої
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Ялтинського міського
відділу Головного управління
Державної міграційної служби України в
АР Крим про визнання протиправними дій
та спонукання до виконання певних дій,
- відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення постанови. У разі
оголошення в судовому засіданні
вступної і резолютивної частини
постанови, а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Ю.С. Кононова