Справа № 826/18158/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2014 року письмове
провадження № 826/18158/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Арсірія Р.О., суддів:
Качура І.А., Огурцова О.П. у порядку
письмового провадження вирішив
адміністративну справу

За позовомПриватної організації
«Українська ліга авторських і суміжних
прав» до Державної служби
інтелектуальної власності України за
участю третіх осібГенеральної
прокуратури України Приватної
організації «Організація колективного
управління авторськими і суміжними
правами» Об'єднання підприємств
«Український музичний альянс»
Об'єднання підприємств «Українська
ліга музичних прав» Всеукраїнського
об'єднання суб'єктів авторських і
суміжних прав «Оберіг» Державного
підприємства «Українське агентство з
авторських та суміжних
прав»провизнання протиправним наказу
№512-Н від 05.11.2013 р.

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та нечинним
наказ відповідача від 05.11.2013 р. № 512-Н.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у супереч
діючих законодавчих норм, зокрема,
Конституції України та Закону України
«Про авторське право і суміжні права»,
без відповідних прав та повноважень на
здійснення перевірок діяльності
організацій колективного управління,
видано протиправний наказ, на підставі
якого має бути здійснена перевірка
організацій колективного управління, у
тому числі позивача, що не може
відбуватися за правилами діючого
законодавства України та призвело до
порушення прав та законних інтересів
позивача.

Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи оскаржуваний наказ законним
та обґрунтованим, винесеним на
підставі та на виконання діючих
законодавчих норм, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У судовому засіданні 25.12.2013 р. судом
ухвалено залучити до участі у справі в
якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, -
Генеральну прокуратуру України (третя
особа 1), Приватну організацію
«Організація колективного управління
авторськими і суміжними правами»
(третя особа 2), Об'єднання підприємств
«Український музичний альянс» (третя
особа 3), Об'єднання підприємств
«Українська ліга музичних прав» (третя
особа 4), Всеукраїнське об'єднання
суб'єктів авторських і суміжних прав
«Оберіг» (третя особа 5), Державне
підприємство «Українське агентство з
авторських та суміжних прав» (третя
особа 6).

Третя особа 2 повністю підтримала
заявлені позовні вимоги, вважаючи
наказ відповідача таким, що суперечить
законодавчим нормам.

Третя особа 3 підтримала позицію
відповідача, вважаючи оскаржуваний
наказ таким, що виданий ним в межах
наданих Законом України «Про авторське
право і суміжні права» повноважень та
просила суд відмовити у задоволенні
заявлених позовних вимог у повному
обсязі.

Третя особа 1 також підтримала позицію
відповідача, вважаючи оскаржуваний
наказ законним та просила суд
відмовити у задоволенні заявлених
позовних вимог у повному обсязі.

Треті особи 4,5,6 пояснень чи заперечень
по суті спору суду не подали.

У судове засідання, призначене на 20.01.2014
р., представники третіх осіб 2,4,5 не
прибули, клопотань про розгляд справи
за відсутності уповноважених
представників чи відкладення розгляду
справи суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Згідно статуту, позивач є організацією
колективного управління (організація
колективного управління майновими
правами), що управляє на колективній
основі майновими правами суб'єктів
авторського права та суміжних прав та
знаходиться на обліку відповідача, що
підтверджується свідоцтвом про облік
організації колективного управління
від 24.01.2011 р. № 19/2011.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Генеральної прокуратури
України від 01.08.2013 р. про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
на підставі листа Міністерства
закордонних справ України від 25.06.2013 р.
№ 620/14-200-1961 (до № 620/14-200-1236 від 23.04.2013 р.
та № 620/200-1337) щодо офіційного
розслідування ОТП США Спецдоповіді 301,
постановлено провести перевірку в
порядку прокурорського нагляду за
додержанням та застосуванням законів у
ПО «Українська ліга авторських і
суміжних прав» з питань додержання
вимог Закону України «Про авторське
право та суміжні права».

Листом Генеральної прокурату України
від 29.10.2013 р. № 07/1/3-85вих-13 відповідачу
доручено організувати проведення
відповідних перевірок у діяльності
організацій колективного управління,
зокрема, позивача, про результати якої
та вжиті заходи повідомити Генеральну
прокуратуру України у строк до 20.11.2013 р.

На виконання вимоги Генеральної
прокуратури України від 29.10.2013 №
07/1/3-85вих-13 про проведення перевірок
діяльності організацій колективного
управління та відповідно до норм
Закону України «Про авторське право і
суміжні права», Указу Президента
України від 08.04.2011 р. № 436 «Про
затвердження Положення про Державну
службу інтелектуальної власності
України та наказу Міністерства освіти
і науки України від 21.05.2003 р. № 311,
відповідачем видано оскаржуваний
наказ «Про проведення перевірок
організацій колективного управління»
від 05.11.2013 р. № 512-Н, яким наказано
провести з 05.11.2013 р. по 19.11.2013 р.
перевірку діяльності організацій
колективного управління, крім іншого,
позивача, та створено комісію з її
проведення.

Позивач вважає такий наказ відповідача
протиправним та таким, що підлягає
визнанню нечинним з огляду на його
суперечність нормам законодавства.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції
України, органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
конституцією межах і відповідно до
законів України.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про авторське право і
суміжні права» (далі-Закон) охороняє
особисті немайнові права і майнові
права авторів та їх правонаступників,
пов'язані із створенням та
використанням творів науки, літератури
і мистецтва - авторське право, і права
виконавців, виробників фонограм і
відеограм та організацій мовлення -
суміжні права.

Статтею 1 Закону наведені визначення
понять, які вживаються у ньому, зокрема:
державна система правової охорони
інтелектуальної власності - Установа і
сукупність експертних, наукових,
освітніх, інформаційних та інших
державних закладів відповідної
спеціалізації, що входять до сфери
управління Установи; установа -
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
інтелектуальної власності.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону, установа
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері охорони авторського
права і суміжних прав, здійснює свої
повноваження у межах, що передбачені
законом, і виконує такі функції, крім
іншого, забезпечує облік організацій
колективного управління після їх
реєстрації, здійснює нагляд за
діяльністю цих організацій і надає їм
методичну допомогу; здійснює контроль
за виконанням цього Закону у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Згідно п.1 Положення про Державну
службу інтелектуальної власності
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 р. № 436/2011
(далі-Положення) Державна служба
інтелектуальної власності України
(далі - Державна служба) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра економічного розвитку і
торгівлі України (далі -Міністр).

Державна служба входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Одним з основних завдань Державної
служби є реалізація державної політики
у сфері інтелектуальної власності (п.3
Положення), на виконання якого,
Державна служба, зокрема, організовує
проведення перевірок суб'єктів
господарювання на предмет дотримання
законодавства у сфері інтелектуальної
власності (пп.6 п.4 Положення).

Згідно п.8 Положення, державна служба у
межах своїх повноважень, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів і доручень Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України, наказів міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України та доручень Міністра видає
накази організаційно-розпорядчого
характеру, які підписуються Головою
Державної служби.

Процедуру обліку організацій, які
створені суб'єктами авторського права
і (або) суміжних прав, що здійснюють
управління на колективній основі
майновими правами суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав,
та державних організацій, що
здійснюють управління на колективній
основі майновими правами суб'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
(далі - організації колективного
управління), а також процедуру
здійснення нагляду за їх діяльністю
визначає Порядок обліку організацій
колективного управління та здійснення
нагляду за їх діяльністю, затверджений
наказом Міністерства освіти і науки
України від 21.05.2003 р. № 311 (далі-Порядок).

Згідно п.2 Порядку, облік організацій
колективного управління та нагляд за
їх діяльністю здійснює Державна служба
інтелектуальної власності України
(далі - Державна служба).

Пунктом 9 Порядку визначено, що
Державна служба здійснює нагляд за
діяльністю організацій колективного
управління відповідно до
законодавства.

Організації не повинні чинити перешкод
у виконанні Державною службою функцій
нагляду та зобов'язані надавати
Державній службі інформацію, необхідну
для здійснення нагляду.

Крім того, пунктом 10 Порядку
передбачено, що за порушення вимог
законодавства України у сфері
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі цього Порядку, рішенням
Державної служби до організації
колективного управління
застосовуються санкції.

Таким чином, за результатом системного
аналізу вищевикладених законодавчих
норм, суд дійшов висновку, що
відповідач наділений відповідними
повноваженнями щодо нагляду (контролю)
за діяльністю організацій
колективного управління.

При цьому, у статті 1 Закону України
наведено визначення терміну, зокрема:
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі-органи державного
нагляду (контролю)) в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища; заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Для здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід та предмет
перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що відповідач як орган державного
нагляду (контролю) за діяльністю
організацій колективного управління,
наділений повноваженнями щодо
застосування до них заходів державного
нагляду (контролю), у тому числі,
проведення перевірок організацій
колективного управління, які, з огляду
на вищезазначене, є видом заходу
державного нагляду (контролю) за їх
діяльністю.

При цьому, слід також зазначити, що
відповідно до ст.8,20 Закон України «Про
прокуратуру» законні вимоги прокурора
є обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки. Ухилення від
виконання законних вимог прокурора
тягне за собою відповідальність,
передбачену законом.

При здійсненні прокурорського нагляду
за додержанням і застосуванням законів
прокурор має право, зокрема, вимагати
від керівників та колегіальних органів
проведення перевірок, ревізій
діяльності підпорядкованих і
підконтрольних підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, а також виділення
спеціалістів для проведення перевірок,
відомчих і позавідомчих експертиз.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи, свідчить про те, що
відповідач, видаючи оскаржуваний
наказ, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією України і Законами
України та на виконання законної
вимоги Генеральної прокуратури
України.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведена правомірність
виданого ним оскаржуваного наказу з
урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.69-71,94,160-165,167,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватної
організації «Українська ліга
авторських і суміжних прав» відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
Р.О.
Арсірій

Суддя
І.А Качур

Суддя
О.П.
Огурцов