Справа № 2а-7553/09/1370
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
Справа № 29388/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2010 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Львівський домобудівний комбінат № 2»
до Управління Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу від 04.11.2009 року
№ Ю 22, -

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ «Львівський домобудівний комбінат
№ 2» звернулося з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
визнання протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу від 04.11.2009 року
№ Ю 22.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що оскаржуваній
вимозі відповідач вимагає сплатити
недоїмку зі страхових внесків,
фінансових санкцій та пені на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Проте, постановою
господарського суду Львівської
області від 04.06.2008 року рішення про
застосування фінансових санкцій га
нарахування пені за несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду, скасовано повністю.
Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2008 року,
заяву про апеляційне оскарження та
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова на
постанову господарського суду
Львівської області від 04.06.2008 року, -
залишено без розгляду. Отже, постанова
господарського суду Львівської
області від 04.06.2008 року набрала
законної сили і є обов'язковою до
виконання на всій території України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату боргу від 04.11.2009 року
№Ю22, видану Управлінням Пенсійного
фонду України у Шевченківському районі
м.Львова.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, хоч про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі документальними
доказами.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
виставлено позивачу вимогу про сплату
боргу № Ю 22 від 04.11.2009 р., згідно якої
станом на 01.11.2009 року заборгованість
позивача зі сплати страхових внесків
становить 116 758,39 грн., з яких 66 336, 26 грн.
недоїмка, 37 767, 56 грн. фінансові санкції
та 12 654,57 грн. пеня.

Зазначені суми заборгованості на час
винесення спірної вимоги
підтверджуються карткою особового
рахунку страхувальника юридичної
особи або фізичної особи, яка має
найманих працівників (1% - 5%),
розрахунками по фінансових санкціях та
розрахунками по пені, а також карткою
особового рахунку страхувальника
юридичної особи або фізичної особи, яка
має найманих працівників (32%, 4%, 42%),
розрахунками по фінансових санкціях та
розрахунками по пені.

Згідно вказаних карток, особових
рахунків позивача та розрахунків
фінансових санкцій і пені,
заборгованість, яку вимагає сплатити
відповідач, складається з сум штрафних
санкцій та пені визначених у рішеннях
управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Львова про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків:
від 16.08 2007р. № 433, від 23.02.2007р. № 92, від
20.03.2007р. № 131, від 20.03.2007р. № 135, від
14.05.2007р. № 252, від 18.06.2007р. № 302, від
24.09.2007р. № 508, від 27.04.2006р. № 179, від 27.04
2006р. № 180, від 03.07.2006р. № 289, від 03.07.2006р.
№290, від 06.09.2006р. №484, від 06.09 2006р. № 485,
від 09.10.2006р. № 627, від 09.10.2006р. № 628 (надалі
- Рішення).

Відповідно до наявної в матеріалах
справи постанови господарського суду
Львівської області від 04.06.2008р. у справі
№ 5/5А за позовом ВАТ «Львівський
домобудівний комбінат № 2» до
управління Пенсійною фонду України в
Шевченківському районі м.Львова,
вищевказані рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органами Пенсійного фонду - скасовано
повністю (а.с.28-33).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.08 2008р.
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова на
постанову господарського суду
Львівської області від 04 06.2008р., -
залишено без розгляду (а.с. 34). Отже,
відповідно до положень ст. 254 КАС
України (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
постанова господарського суду
Львівської області від 04.06.2008р. у справі
№ 5/5А набрала законної сили.

Обставини, які встановлені в судовому
рішенні іншого суду, яке набрало
законної сили відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.
72 КАС України є преюдиційними, а тому їх
не належить доказувати під час
розгляду інших справ за умови, що в ній
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.
Якщо ж сторона чи третя особа заперечує
проти таких обставин, то суд повинен
переконатися у тому, що така сторона чи
третя особа брала участь у справі,
рішення у якій є преюдиційним
(обов'язковим для врахування).

У протилежному випадку суд повинен їй
надати можливість спростувати такі
обставини з посиланням на докази і може
не застосовувати правила частини
першої статті 72 КАС України.

Отже, з урахуванням зазначених норм,
обставини, встановлені постановою
Господарського суду Львівської
області від 04.06.2008р. у справі № 5/5А, у
якій брали участь позивач та
відповідач, є преюдиційними і не
потребують доказування.

Частиною 2 статті 14 КАС України
передбачено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Судові рішення набирають законної сили
за правилами статті 254 КАС України.

Частиною 1 та 2 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV,
у редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин (далі - Закон №
1058-ІV) передбачено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею, а суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 106 Закону № 1058-IV
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату. Ця вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій.

Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Про оскарження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки до виконавчої дирекції
Пенсійного фонду або в судовому
порядку страхувальник зобов'язаний
письмово повідомити відповідний
територіальний орган Пенсійного фонду
протягом трьох робочих днів із дня
звернення до виконавчої дирекції
Пенсійного фонду чи суду.

Узгодження вимоги територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки здійснюється на підставі
заяви страхувальника, яка
розглядається територіальним органом
Пенсійного фонду протягом трьох
робочих днів після її отримання, та
поданих страхувальником документів, що
свідчать про неправильність
обчислення сум недоїмки, зазначених у
вимозі.

У разі узгодження страхувальником
вимоги про сплату недоїмки з
територіальним органом Пенсійного
фонду цей орган зобов'язаний у строк,
визначений для розгляду заяви
страхувальника про узгодження вимоги,
надіслати йому узгоджену вимогу про
сплату недоїмки, а страхувальник
зобов'язаний сплатити узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
після отримання узгодженої вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач неодноразово звертався до
відповідача про здійснення
перерахунку в особовій картці на
підставі вищевказаного судового
рішення, а саме листами № 102 від 22.09.2008
року, № 4 від 23.01.2009 року і при цьому
здійснював сплату внесків до
пенсійного фонду, що підтверджується
долученими до справи виписками банку,
платіжними дорученнями та картками
особових рахунків.

Так як відповідачем до картки
особового рахунку позивача не було
внесено змін щодо сум визначених
Рішеннями, які скасовані судом, то
відповідно до ч.5 ст. 106 Закону №1058-ІV за
рахунок коштів, що надходили від
страхувальника (позивача) в рахунок
сплати недоїмки, відповідач погашав
суми недоїмки, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення.

Оскільки у картках особових рахунків
обліковувалися і обліковуються суми
визначені Рішеннями, які скасовані
судом, то при здійсненні позивачем
сплат поточних сум страхових внесків,
за наявності несплачених недоїмки,
пені та фінансових санкції,
відповідачем ці суми зараховуються в
рахунок сплати недоїмки, пені та
фінансових санкцій.

А з врахуванням передбаченого ч. 5 ст. 106
Закону N 1058-ІV порядку нарахування сум,
які надходять від страхувальника, а
також їх комп'ютеризований порядок
обліку і зарахування слід зробити
висновок, що без виключення сум
штрафних санкцій визначених
скасованими Рішеннями, з карток
особових рахунків страхувальника
шляхом внесення коригувань до карток
обліку у програмі автоматизованого
обліку, встановити наявність чи
відсутність заборгованості або
переплати страхових сум позивачем не
вбачається за можливе.

Розмір заборгованості із сплати
страхових внесків на загальну суму 116
758. 39 грн., в тому числі 66 336, 26 грн.
недоїмки, 37 767,56 грн. - фінансових
санкцій та 12654.57 грн. пені, визначений у
вимозі про сплату боргу № Ю 22, не може
відповідати дійсності, оскільки
відповідно до досліджених судом карток
особових рахунків у цю суму включені
суми визначені Рішеннями, які
скасовані.

Сукупність вищенаведених встановлених
обставин підтверджено документально, а
тому позовні вимоги є обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи і
такими, що підлягали неодмінному
вмотивованому задоволенню.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року у справі № 2а-7553/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький