Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2013-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

05 квітня 2013 року м. Київ
В/800/917/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Ланченко Л.В., Пилипчук Н.Г., Рибченка
А.О.,перевіривши заяву Хотинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Чернівецької області
Державної податкової служби

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
08.11.2012

у справі № 2а-530/09/2470 (№ К-24262/10 -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України)

за позовом Приватного підприємця
ОСОБА_6

до Державної податкової інспекції
у Хотинському районі Чернівецької
області

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Хотинська міжрайонна державна
податкова інспекція Чернівецької
області Державної податкової служби
звернулася до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
08.11.2012 у названій справі.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
08.11.2012 заявник посилається не
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норми
матеріального права, а саме: пункту 9
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії: ухвали Вищого
адміністративного суду України від
16.02.2011 у справі № А38/395-06 (№ К-14654/07 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України), ухвали Вищого
адміністративного суду України від
04.02.2010 у справі № 2-16/3619-2007А (№ К-20245/07 -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України),
постанови Вищого адміністративного
суду України від 08.07.2010 у справі №
8/81-АП-07 (22а-640/2007) (№ К-18621/07 - номер справи
у Вищому адміністративному суді
України) у яких, на його думку, згадана
норма матеріального права застосовано
інакше, ніж у даній справі.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви
Хотинської міжрайонної державної
податкової інспекції Чернівецької
області Державної податкової служби та
додатків, доданих до неї, фактичні
обставини справи, що розглядаються,
відмінні від тих, на які посилається
заявник на обґрунтування наявності
підстав для перегляду справи.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Зокрема, як вбачається з змісту рішення
касаційного суду, яке заявник просить
переглянути, спір виник щодо порушення
порядку накладення на позивача
штрафних (фінансових) санкцій. Так,
судами попередніх інстанцій було
встановлено, що на підставі наявної у
справі копії рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, в
останньому відсутні посилання на
правові норми, які були порушені
суб'єктом підприємницької діяльності,
та не вказано, якими нормами
встановлена відповідальність, до якої
притягується особа. У зв'язку з чим, суд
касаційної інстанції визнав
правильними висновки судів попередніх
інстанцій, що відсутність в рішенні
суб'єкта владних повноважень норм, за
порушення яких особа притягується до
юридичної відповідальності, та норм,
якими встановлена така
відповідальність, є підставою для
скасування такого рішення з огляду на
відсутність можливості зробити судом
висновок про правомірність
застосованої санкції.

У рішенні Вищого адміністративного
суду України від 16.02.2011 у справі №
А38/395-06 (№ К-14654/07 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України), на яке
посилається заявник, як приклад
різного застосування норм
матеріального права, немає жодного
підтвердження того, що спір стосувався
правильності застосування пункту 9
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 04.02.2010 у справі № 2-16/3619-2007А
(№ К-20245/07 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України), на яке
також посилається заявник, як приклад
різного застосування норм
матеріального права, спір стосувався
законності нарахування податкових
зобов'язань у випадку наявності
формальних порушень при прийнятті
рішення про результати розгляду
скарги.

Що ж стосується постанови Вищого
адміністративного суду України від
08.07.2010 у справі № 8/81-АП-07 (22а-640/2007) (№
К-18621/07 - номер справи у Вищому
адміністративному суді України), на яку
посилається заявник, як приклад
різного застосування норм
матеріального права, то у даній справі
було встановлено факт порушення
порядку формування податкового
кредиту та законність нарахування
податкових зобов'язань незважаючи на
формальні ознаки та окремі порушення,
встановленої процедури, прийняття
податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що у
викладених випадках відсутня
подібність правовідносин, оскільки
обставини кожної конкретної справи
різні.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Хотинській міжрайонній
державній податковій інспекції
Чернівецької області Державної
податкової служби у допуску справи №
2а-530/09/2470 (№ К-24262/10 - номер справи у
Вищому адміністративному суді України)
до провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
08.11.2012.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:(підпис)Лосєв
А.М.Судді(підпис)Бившева Л.І.
(підпис)Ланченко Л.В. (підпис)Пилипчук
Н.Г. (підпис)Рибченко А.О.