Справа № 801/261/13-а
Суддя: Цикуренко Антон Сергійович
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/261/13-а

03.02.14 м. Севастополь
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Цикуренка А.С.,

суддів Санакоєвої М.А. ,

Дудкіної Т.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи № 801/261/13-а
за апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Пакет Т.В.) від
03.12.13

за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Кримелектромашторг" (Миколаївське
шосе, 3 км, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим,95047)

до Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Головного
управління Міндоходів в АР Крим (вул. М.
Залки, 1/9, м. Сімферополь, Автономна
Республіка Крим,95053)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.12.13 задоволено
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
"Кримелектромашторг" до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби від 10
грудня 2012 року № та №.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства «Кримелектромашторг»
судовий збір у розмірі 2146 (дві тисячі
сто сорок шість) грн. 00 коп. та витрати,
пов'язані з проведенням
судово-економічної експертизи у
розмірі 14688 (чотирнадцять тисяч шістсот
вісімдесят вісім) грн. 00 коп., а всього
16834 (шістнадцять тисяч вісімсот
тридцять чотири) грн. 00 коп.

Не погодившись з даною
постановою суду, відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.12.13 та прийняти
нове рішення по справі.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином та
своєчасно.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Крім того, згідно з частиною четвертою
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України, неприбуття у
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

При викладених обставинах, враховуючи
те, що сторони викликалися в судове
засідання, але в суд не з'явилися, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності їх представників.

Відповідно статті 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

На підставі та за правилами статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що судом першої інстанції порушені
норми матеріального права, а також
неповно з'ясовані обставини, що мають
істотне значення для справи. Заявник
апеляційної скарги зокрема вказує, що
реальність господарських операцій
позивача з придбання товарів та робіт
(послуг) у контрагента та їх
використання в господарській
діяльності не підтверджуються даними
податкового та бухгалтерського обліку
позивача.

ПАТ «Кримелектромашторг» (далі -
позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.12.2012 року
№, від 10.12.2012 року №.

Позивач є юридичною особою,
ідентифікаційний код 055120035,
зареєстрований у якості платника ПДВ
та перебуває на податковому обліку ДПІ
у м. Сімферополі ГУ Міндоходів в АР Крим
(т.1 а.с.27,28,29,30).

Посадовими особами відповідача з 01.11.2012
року по 07.11.2012 проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань достовірності
формування податкового кредиту за
липень 2011 року та валових витрат за ІІІ
квартал 2011 року при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ «АТР Груп»
(ЄДРПОУ-37241554), податкового кредиту за
вересень 2011 року та валових витрат за
ІІІ квартал 2011 року при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ «БК
Київбудмантаж» (ЄДРПОУ-37143832) та
податкового кредиту за серпень 2011 року
та валових витрат за ІІІ квартал 2011
року при здійсненні взаємовідносин з
ТОВ «ЮС-ЛТД» (ЄДРПОУ-33183468).

За результатами перевірки складено акт
від 14.11.2012 року №8975/22-3/05512035 (далі - акт
перевірки) (т.1 а.с.11-26).

За висновками акту перевірки
встановлено порушення позивачем: пп.
14.1.185 ст. 14.1 ст. 4, п.138.1.1 п. 138.1, п.138.2, п. 138.8
ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України в результаті чого
донараховано податку на прибуток за 3
кв. 2011 року на загальну суму 99107 грн.;
пп.14.1.185 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.6 ст.198
ПК України - в результаті чого
донараховано ПДВ у липні 2011 року в
розмірі 66180,40 грн., у вересні 2011 року у
розмірі 20000,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 10.12.2012 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств на загальну суму 99107,00 грн.,
у тому числі 99107 грн. за основним
платежем; від 10.12.2012 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 129270,00 грн., у тому числі 86180,00 грн. за
основним платежем та 43090,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) (т.1 а.с.7,8).

Судова колегія, дослідивши матеріали
справи, погоджується з висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Між ПАТ «Кримелектромашторг»
(Покупець) та ТОВ «Будівельна компанія
АТР Груп» (Продавець) 04.07.2011 укладено
договір купівлі-продажу товарів №1-0407,
згідно якого у порядку і на умовах
визначених у цьому Договорі, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити Товар згідно
специфікації (додаток 1), на умовах
зазначених у даному Договорі.

На виконання умов договору ТОВ
«Будівельна компанія АТР Груп»
поставила ПАТ «Кримелектромашторг»
товари на загальну суму 397082,66 грн., у
тому числі ПДВ 66180,44 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №01/07-53 від 01.07.2011 року на
загальну суму 13016,08, у т.ч. ПДВ 2169,35 грн.,
№07/07-15 від 07.07.2011 року на загальну суму
832 грн., у т.ч. ПДВ 138,67 грн., №08/07-13 від
08.07.2011 року на загальну суму 11352,00 грн., у
т.ч. ПДВ 1892,00 грн., №11/07-01 від 11.07.2011 року
на загальну суму 3336,00 грн., у т.ч. ПДВ 556,00
грн., №14/07-18 від 14.07.2011 року на загальну
суму 38220,00 грн., у т.ч. ПДВ 6370,00 грн., №15/07-24
від 15.07.2011 року на загальну суму 21915,00
грн., у т.ч. ПДВ 4383,00 грн., №17/07-01 від 17.07.2011
року на загальну суму 10202,16 грн., у т.ч.
ПДВ 1700,36 грн., №18/07-15 від 18.07.2011р. на
загальну суму 46778,82 грн., у т.ч. ПДВ 7796,47
грн., №19/07-17 від 19.07.2011р. на загальну суму
15198,00 грн., у т.ч. ПДВ 2533,00 грн., №20/07-24 від
20.07.2011р. на загальну суму 32864,02 грн., у т.ч.
ПДВ 5477,34 грн., №21/07-09 від 21.07.2011р. на
загальну суму 31715,35 грн., у т.ч. ПДВ 5285,89
грн., №26/07-10 від 26.07.2011р. на загальну суму
16315,97 грн., у т.ч. ПДВ 2719,33 грн., №26/07-11 від
26.07.2011р. на загальну суму 12341,00 грн., у т.ч.
ПДВ 2056,83 грн., №26/07-12 від 26.07.2011р. на
загальну суму 78924,00 грн., у т.ч. ПДВ 13154,00
грн., №28/07-19 від 28.07.2011р. на загальну суму
59689,20 грн., у т.ч. ПДВ 9948,20 грн.

Також, ТОВ «Будівельна компанія АТР
Груп» виписала на адресу ПАТ
«Кримелектромашторг» податкові
накладні №605 від 01.07.2011 року на загальну
суму 13016,08, у т.ч. ПДВ 2169,35 грн., №625 від
07.07.2011 року на загальну суму 832 грн., у
т.ч. ПДВ 138,67 грн., №626 від 08.07.2011 року на
загальну суму 11352,00 грн., у т.ч. ПДВ 1892,00
грн., №152 від 11.07.2011 року на загальну
суму 3336,00 грн., у т.ч. ПДВ 556,00 грн., №640 від
14.07.2011 року на загальну суму 38220,00 грн., у
т.ч. ПДВ 6370,00 грн., №642 від 15.07.2011 року на
загальну суму 21915,00 грн., у т.ч. ПДВ 4383,00
грн., №645 від 17.07.2011 року на загальну
суму 10202,16 грн., у т.ч. ПДВ 1700,36 грн., №646
від 18.07.2011 року на загальну суму 46778,82
грн., у т.ч. ПДВ 7796,47 грн., №647 від 19.07.2011
року на загальну суму 15198,00 грн., у т.ч.
ПДВ 2533,00 грн., №654 від 20.07.2011 року на
загальну суму 32864,02 грн., у т.ч. ПДВ 5477,34
грн., №687 від 21.07.2011 року на загальну
суму 31715,35 грн., у т.ч. ПДВ 5285,89 грн., №700
від 26.07.2011 року на загальну суму 16315,97
грн., у т.ч. ПДВ 2719,33 грн., №701 від 26.07.2011
року на загальну суму 12341,00 грн., у т.ч.
ПДВ 2056,83 грн., №702 від 26.07.2011 року на
загальну суму 78924,00 грн., у т.ч. ПДВ 13154,00
грн., №715 від 28.07.2011 року на загальну
суму 59689,20 грн., у т.ч. ПДВ 9948,20 грн.

Оплата позивачем товарів, отриманих
від ТОВ «Будівельна компанія АТР Груп»,
підтверджується касовими чеками за
період з 01.09.2011 року по 14.12.2011 року на
загальну суму 398546,33 грн.

Між ПАТ «Кримелектромашторг»
(Покупець) та ТОВ «Будівельна компанія
Київбудмонтаж» (Постачальник) 28.09.2011
укладено договір постачання №74, згідно
якого Постачальник зобов'язується
передати, а Покупець зобов'язується
прийняти та сплатити товари,
асортимент та ціна яких погоджена
сторонами та зазначена у рахунку
Постачальника.

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «Будівельна компанія
Київбудмонтаж» поставила ПАТ
«Кримелектромашторг» товари (арматуру)
на загальну суму 120000 грн., у тому числі
ПДВ 20000 грн., що підтверджується
видатковою накладною №28/09-01 від 28.09.2011
року на загальну суму 120000 грн., у т.ч. ПДВ
20000 грн. та податковою накладною №295 від
28.09.2011 року на загальну суму 120000, у т.ч.
ПДВ 20000 грн.

Оплата позивачем товарів, отриманих
від ТОВ «Будівельна компанія
Київбудмонтаж», підтверджується
платіжним дорученням №1327 від 28.09.2011
року на загальну суму 120000 грн.

Між ПАТ «Кримелектромашторг»
(Покупець) та ТОВ «ЮС-ЛТД»
(Постачальник) 13.01. 2011 укладено договір
постачання №8, згідно якого
Постачальник зобов'язується
відвантажити та передати у власність
Покупця товар, а Покупець
зобов'язується його прийняти та
сплатити на умовах цього договору.

На виконання умов вказаного договору
ТОВ «ЮС-ЛТД» поставила ПАТ
«Кримелектромашторг» товар (руберойд)
на загальну суму 17400,00 грн., у т.ч. ПДВ
2900,00 грн., що підтверджується
видатковими накладними №РН-0000268 від
23.08.2011 року на загальну суму 15550,00 грн., у
т.ч. ПДВ 2425,00 грн., №РН-0000287 від 31.08.2011
року на загальну суму 2850 грн., у т.ч. ПДВ
475 грн., податковою накладною №54 від
22.08.2011 року на загальну суму 17400,00 грн., у
т.ч. ПДВ 2900,00 грн.

Оплата позивачем товарів, отриманих
від ТОВ «ЮС-ЛТД», підтверджується
платіжним дорученням №864 від 22.08.2011
року на загальну суму 17400,00 грн.

Отримані позивачем товари використані
у власній господарській діяльності, а
саме реалізовані іншим контрагентами
та списані на власні потреби, про що
свідчать наявні в матеріалах справи
накладні та акти.

Отриманий товар сплачено як у
безготівковій та і у готівковій формі у
розмірі 535946,33 грн., в тому числі ПДВ у
ціні товару у сумі 89324,52 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями та касовими ордерами.

Товар придбано для використання у
власній господарській діяльності, а
саме для подальшої реалізації та
списання на власні потреби, що
підтверджується накладними на адресу
покупців, накладними на внутрішнє
переміщення та актами. Загальна
вартість реалізації товарів без ПДВ, що
були раніше придбані у ТОВ «ЮС-ЛТД», ТОВ
«БК Київбудмантаж», ТОВ «БК АТР Груп»
складає 580912,32 грн.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV (далі - Закон №996) бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
року за № 168/704 (далі -Положення № 88) де
зазначено, що первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону №996 встановлені вимоги
до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо -безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.4 Положення № 88
первинні документи (на паперових і
машино зчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Таким чином, реальність здійснення
будь-яких господарських операцій має
бути підтверджена відповідними
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.
Документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону №996
господарська операція є дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Аналогічна думка викладена, у Листі
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 р. №742/11/13-11.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулює Податковий кодекс України,
який набрав чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником);

Відповідно до статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно пункту 138.2. статті 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно до пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу не включаються до
складу витрат, зокрема: витрати, не
пов'язані з провадженням господарської
діяльності, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом У цього
Кодексу.

Згідно з підпунктом "а" пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування з податку на
додану вартість є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування лізингоотримувачу
(орендарю).

Так, відповідно до підпункту "а" пункту
198.1 статті 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пунктів 198.1, 198.2 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Згідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (пункт 201.4
статті 201 Податкового кодексу України).

В силу пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

За змістом наведених норм Податкового
кодексу України наявність
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), призначених для
використання у власній господарській
діяльності платника податків, які
мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, є
визначальною умовою для виникнення у
платника податку права на формування
витрат та податкового кредиту з
податку на додану вартість. Необхідною
умовою для віднесення понесених при
придбанні товарів (робіт, послуг)
витрат та сплачених у ціні цих товарів
(робіт, послуг) сум податку на додану
вартість до складу витрат виробництва
та податкового кредиту з податку на
додану вартість є факт їх придбання з
метою використання в господарській
діяльності. Отримання податкової
накладної, яка засвідчує факт
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг), та оплата товарів
(послуг) відповідно до умов договору є
підставою для виникнення права
платника податку на податковий кредит
з податку на додану вартість.

Щодо посилань відповідача, в
обґрунтування своїх висновків про
завищення позивачем податкового
кредиту, на даних комп'ютерних
автоматизованих інформаційних систем
та актів про неможливість проведення
зустрічної звірки зазначених вище
контрагентів з питань правомірності
проведених господарських відносин з
контрагентами-покупцями та
постачальниками з метою встановлення
факту реальності проведених
взаємовідносин, по їх відображення в
податковому обліку з урахуванням їх
виду, обсягу якості та розрахунків при
здійсненні фінансово-господарської.

Відповідно до п.6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України № 984
від 22.12.2010 р. та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011р. за №34/18772, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Комп'ютерні автоматизовані
інформаційні системи ДПІ, акти
перевірки контрагентів на які
посилається відповідач в
обґрунтування своїх висновків, не
відносяться до первинних або інших
документів, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку
платника податків, що перевіряється,
які достовірно підтверджують
наявність факту порушення.

Щодо посилань податкового органу на
відсутність товарно-транспортних
накладних при поставці товарів.

Товарно-транспортна накладна (далі ТТН)
- єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для (п.1
14.Наказу Мінтрансу від 14.10.1997 р. №363 "Про
затвердження Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні" (далі Наказ №363)): списання
товарно-матеріальних цінностей
(здійснюється під час відвантаження
товарів на складі вантажовідправника);
обліку на шляху їх переміщення
(здійснюється перевізником під час
транспортування); оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку (здійснюється у
вантажоодержувача під час отримання
товару); для розрахунків за перевезення
вантажу та обліку виконаної роботи
(здійснюється між автопідприємством та
замовником перевезення).

Отже, ТТН не призначена для обліку
використання транспортованих товарів
у господарській діяльності
вантажоодержувача (покупця), а відтак
наявність (відсутність) ТТН не може
бути підставою для висновку про
відсутність зв'язку придбаних товарів
із господарською діяльністю покупця.

Більш того, складання ТТН не є
обов'язковим у разі здійснення
перевезень власними силами без
залучення перевізника.

Вимоги щодо обов'язкового складання
ТТН під час перевезень автомобільним
транспортом встановлені Наказом №363,
але вказаний Наказ розповсюджується
лише на взаємовідносини, що виникають
між перевізниками та замовниками
перевезень (преамбула Наказу №363).

Отже на перевезення, які здійснюються
власними силами підприємства без
залучення перевізника, вимоги
вказаного Наказу №363 не
розповсюджуються.

Таким чином, посилання податкового
органу на відсутність
товарно-транспортних накладних як на
підтвердження відсутності реального
виконання умов договору та права на
формування податкового кредиту є
необґрунтованими, оскільки
відсутність товарно-транспортної
накладної, за умови наявності інших
первинних документів, та відсутності у
даному випадку підстав для оформлення
товарно-транспортних накладних, не
може бути беззаперечним доказом
обґрунтованості викладених висновків
відповідача.

Що стосується нікчемності правочину.
Стаття 204 ЦК України закріплює принцип
презумпції правомірності правочину:
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він невизнаний судом
недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Правовідносини з приводу нікчемності
правочинів унормовані ст.228 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним (ч.1 ст.228); правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним (ч.2 ст.228).

Пленум Верховного суду України в своїй
постанові від 06 листопада 2009 року № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснив, що
нікчемними правочинами, які порушують
публічний порядок, визначені ст. 228 ЦК
України, є: правочини, спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочини, які посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Ні акт перевірки ні апеляційна скарга
не містять таких посилань, не доводять
умислу саме позивача на порушення
публічного порядку, не містять
посилання і на те, в чому таке порушення
полягає. Доказів, які б доводили
нерозумність або необачність правової
поведінки саме позивача у спірних
правовідносинах при здійсненні
господарських операцій із
контрагентом до суду не подано.

Таким чином, зміст правочину з
постачальником не суперечить
законодавству, моральним засадам
суспільства. У зв'язку з чим, доводи
апеляційної скарги в зазначеної
частині не підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів враховує, що вище
наведене підтверджується проведеною
по справі судово-економічною
експертизою №100/13 від 14.10.2013 року (т.1
а.с.67-104), відповідно до висновків якої
отримання товару (робіт, послуг) в
період часу, що перевірявся, від ТОВ "БК
АТР Груп", ТОВ "БК Київбудмантаж", ТОВ
"ЮС-ЛТД" загальною вартістю 534482,60 грн., у
тому числі вартість без ПДВ 445402,16 та ПДВ
89080,44 грн., що підтверджується
видатковими накладними, податковими
накладними, накопичувальними
відомостями по рахунку 631 "Розрахунки з
вітчизняними постачальниками" у
розрізі контрагентів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятого ним рішення з урахуванням
всіх встановлених фактичних обставин
та вимог законодавства.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін.
У ст. 200 КАС України наведені підстави
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

У зв'язку з чим колегія судів вважає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
03.12.13 по справі № 801/261/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
А.С. Цикуренко

Судді підпис
М.А.Санакоєва

підпис Т.М. Дудкіна

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
А.С. Цикуренко