Справа № 435/7771/13-а
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рябуха Ю. В.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
справа №435/7771/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів судді-доповідача Ляшенка Д.В.,
суддів Ястребової Л.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на постанову Жовтневого районного суду
м. Луганська від 09 грудня 2013 р. у справі
№ 435/7771/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Луганській області про
перерахунок та виплату заборгованості
пенсії,-

В С Т А
Н О В И В :

В серпні 2008 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області про зобов*язання
провести перерахунок та виплату
заборгованості з пенсії, як інваліду
війни.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є пенсіонером за
інвалідністю та мав статус інваліда
війни 3-ої групи з 01.06.2000 року по 07.03.2006
року, а з 07.03.2006 року - інваліда 2 групи
безстроково, отримує пенсію по
інвалідності від ГУПФУ в Луганській
області, розмірі якої не відповідає
визначеному законом, а саме: з 01.11.2000
року по 01.10.2003 року йому виплачувалася
надбавка, як інваліду війни 3-ї групи у
розмірі 33,24 грн., щомісячно, а з 01.10.2003
року по 01.01.2006 року, к інваліду війни 3
групи у розмірі 39,82 грн. 15.06.2009 року він
звернувся до ГУПФУ в Луганській
області з проханням перерахувати його
пенсію, однак відповіді не отримав.

Просив суд зобов'язати ГУПФУ в
Луганській області провести
перерахунок та виплатити
заборгованість по пенсії, як інваліду
війни 3 групи у розмірі 200 % від
мінімальної пенсії за віком за період з
01.11.2000 року по 01.01.2006 року, як інваліду
війни 2 групи у розмірі 350 % від
мінімальної пенсії за віком за період з
01.01.2007 року довічно.

Постановою суду 1 інстанції у
задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив постанову скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, та постановити нове рішення
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає, а постанову
суду першої інстанції необхідно
залишити без змін з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

ОСОБА_2 є пенсіонером за інвалідністю
та мав статус інваліда війни 3-ої групи
у період з 01.06.2000 року по 07.03.2006 року, а з
07.03.2006 року - інваліда 2 групи
безстроково відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантіях їх соціального захисту», та
має право на пільги, встановлені
законодавством України для інвалідів
війни, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» інвалідам війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються: інвалідам 3 групи
- 30 % прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність (в редакції
Закону № 2939-12, що набрала чинності
стосовно зазначеної норми з 01.01.2006 р.).

До 01.01.2006 р., інвалідам 3-ї групи пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищувалася на 200%
мінімальної пенсії за віком, в редакції
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», що діяв до 01.01.2006 р.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» виплата пенсій,
встановлених законодавством особам,
які мають право на пенсію за цим
Законом, забезпечується за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведених норм, відповідач
здійснюючи нарахування та виплату
пенсії позивачу у розмірі 30 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, як інваліду 3
групи у період з 01.06.2000 року по 07.03.2006
року, а з 07.03.2006 року, як інваліду 2 групи
у розмірі 40 % прожиткового мінімуму для
осіб, що втратили працездатність діяв
правомірно та відповідно до норм
чинного законодавства.

А тому вимоги позивача про зобов'язання
відповідача провести йому перерахунок
та виплату заборгованость по пенсії, як
інваліду війни 3 групи у розмірі 200 % від
мінімальної пенсії за віком за період з
01.11.2000 року по 01.01.2006 року та як інваліду
війни 2 групи у розмірі 350 % від
мінімальної пенсії за віком за період з
01.01.2007 року та довічно є безпідставними.

Крім того Конституційним судом України
до теперішнього часу не прийнято
рішення про неконституційність ст. 13
Закону № 2939-12 від 05.10.2005 р.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України (в
редакції, чинній на момент звернення
позивача з позовом) визначено, що для
звернення за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 100 КАС України,
пропущення строку звернення до суду є
підставою для відмови у задоволені
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач про порушення свого права, якщо
він вважав його порушеним, повинен був
дізнатися при виплаті йому щомісячної
пенсії.

До суду ОСОБА_2 звернувся 26.08.2009 року і
жодних поважних причин пропущення
строку звернення до суду, за вказаний
період, позивачем не наведено.

Таким чином вимоги позивача є
необґрунтованими і судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та ухвалено постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 09 грудня 2013 р. у справі № 435/7771/13-а -
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через пґять днів
після направлення їх копій особами, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач
Ляшенко Д.В.

Судді
Ястребова
Л.В.

Чумак С.Ю.