Справа № 2а-5675/09
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2013-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 червня 2013 року м. Київ
В/800/2590/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого, судді
Ситникова О.Ф.,

суддів: Білуги
С.В.,

Бутенка В.І.,

Олексієнка
М.М.,

Юрченка В.В.,

перевіривши подану заяву Управління
Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області про допуск до перегляду
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
квітня 2013 року у справі за позовом
Зіньківського виробничого управління
житлово-комунального господарства до
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області про визнання рішення та вимоги
нечинними за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 08
вересня 2009 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09 червня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2008 року Зіньківське ВУЖКГ у
Полтавському окружному
адміністративному суді пред'явило
позов до УПФ України в Зіньківському
районі Полтавської області про
визнання рішення та вимоги нечинними.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 08 вересня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року, адміністративний позов
задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 квітня 2013 року залишено
без змін постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 14
липня 2010 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 жовтня 2010 року.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище постанови
Вищого адміністративного суду України
заявник порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Тобто, у пункті першому вказаної статті
чітко визначено, що судові рішення в
адміністративних справах можуть бути
переглянуті виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції лише
одних і тих самих норм матеріального
права.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України
заявник порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.
Зокрема, заявник посилається на
неоднакове застосування судами ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо зарахування
Управлінням Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області сплату поточних сум страхових
внесків Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права,
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області посилається на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
10.11.2011 року № К/13563/10.

Проте, судове рішення, на яке скаржник
посилається не можна вважати таким, що
дає підстави для допуску справи до
провадження та перегляду її Верховним
Судом України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Як вбачається із змісту вищевказаної
ухвали суду касаційної інстанції від
10.11.2011 року, підставою для скасування
рішень суду першої та касаційної
інстанцій з направленням справи на
новий розгляд є неповне з'ясування
обставини справи, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Тобто ухвала суду касаційної
інстанції, якою справа направлена на
новий розгляд не є остаточним рішенням
Вищого адміністративного суду України,
що дає підстави для допуску до
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 23 квітня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність підстав для
допуску до провадження Верховного Суду
України адміністративної справи за
позовом Зіньківського виробничого
управління житлово-комунального
господарства до Управління Пенсійного
фонду України в Зіньківському районі
Полтавської області про визнання
рішення та вимоги нечинними.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
Зіньківського виробничого управління
житлово-комунального господарства до
Управління Пенсійного фонду України в
Зіньківському районі Полтавської
області про визнання рішення та вимоги
нечинними до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 23
квітня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

С.В.
Білуга

В.І.
Бутенко

М.М.Олексієнко

В.В.Юрченко