Справа № 826/14187/13-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Клімат-Контроль» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про скасування
припису від 08.08.2013 року та постанови
№353/13 від 21.08.2013 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Клімат-Контроль» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 22.11.2013 року, -

В С Т А Н О В И
Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про скасування припису від
08.08.2013 року та постанови №353/13 від 21.08.2013
року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Свої вимоги мотивував тим, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві на підставі хибних висновків,
викладених в приписі від 08.08.2013 р. та
постанові № 353/13 від 21.08.2013 р. винесено
постанову, якою позивача зобов'язано
сплатити штраф за порушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.11.2013 року позовні вимоги залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального права, та прийняти
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання, відповідно
до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, дав
правильну правову оцінку наданим
доказам і прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві 08.08.2013 р. було проведено
позапланову перевірку ТОВ
«Клімат-Контроль» з питань дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

За результатами проведеної перевірки
був складений акт від 08.08.2013 року та
винесено припис від 08.08.2013 р. про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів, яким заборонено
експлуатацію зазначеного об'єкту з
08.08.2013 до усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності у встановленому
законодавством порядку.

На підставі акту встановлено, що
позивачем експлуатуються самовільно
реконструйовані - група нежитлових
приміщень № 57-А на першому поверсі
п'ятиповерхового будинку загальною
площею 281,90 кв.м. (категорія складності
об'єкта III на підставі класу наслідків
такого об'єкта будівництва відповідно
до ДБН А.2.2-2012 «Склад та зміст проектної
документації на будівництво», ДБН В.
1.2-14:2009 «Загальні принципи забезпечення
надійності та конструктивної безпеки
будівель, споруд, будівельних
конструкцій та основ» та постанови № 557
від 27 квітня 2011 р. «Про затвердження
Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорій
складності), в якості житлових
приміщень гуртожитку без прийняття в
експлуатацію, чим порушено ч. 8 ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності.

08.08.2013 року Головним державним
інспектором Інспекційного відділу № 1
Полуніною Т.П. складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

Згідно з абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» постановою № 353/13 від 21.08.2013
р., накладено штраф у розмірі 103 230,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки від 08.08.2013 р. та вважаючи, що
винесення постанови № 353/13 від 21.08.2013 р.
є протиправним, позивач звернувся до
суду з метою захисту своїх порушених
прав та інтересів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.06.2013 року у справі № 826/7460/13-а прийнято
рішення, яким позовні вимоги про
скасування постанови про накладення
штрафу №152/13 від 08.05.2013 року задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11.06.2013 залишено без змін.

Вищевказаними рішеннями було
встановлено, що позивачем було
здійснено саме перепланування та
переобладнання приміщення, а не
реконструкцію.

Відповідно, до ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» від 20.05.1999
року №687-XIV будівництво (нове
будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм та правил, місцевих правил
забудови населених пунктів у
визначеному законодавством порядку.

Абзацом 1 та 2 ч. 1 ст. 28 Закону N 687-XIV
зазначено, що власники та користувачі
об'єктів архітектури зобов'язані:
утримувати в належному стані будинки і
споруди, а так само закріплені за ними
земельні ділянки, додержуватися під
час експлуатації об'єкта архітектури
вимог, визначених у його
архітектурно-технічному паспорті, а
також вимог законодавства; отримувати
в установленому законодавством
порядку дозвіл на виконання робіт,
пов'язаних із реконструкцією,
реставрацією чи капітальним ремонтом
об'єкта архітектури.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
видається відповідними інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю на безоплатній основі
протягом десяти робочих днів з дня
реєстрації заяви. За наявності дозволу
на виконання будівельних робіт
отримання замовником та генеральним
підрядником чи підрядником (у разі якщо
будівельні роботи виконуються без
залучення субпідрядників) інших
документів дозвільного характеру для
виконання будівельних робіт та
видалення зелених насаджень у межах
будівельного майданчика не
вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону N 3038-VI
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до I -
III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 16 Закону України «Про основи
містобудування» від 16.11.92 N 2780-XII
визначено поняття ДБН - будівельні
норми, державні стандарти, норми і
правила встановлюють комплекс якісних
та кількісних показників і вимог, які
регламентують розробку і реалізацію
містобудівної документації, проектів
конкретних об'єктів з урахуванням
соціальних, природно-кліматичних,
гідрогеологічних, екологічних та інших
умов і спрямовані на забезпечення
формування повноцінного життєвого
середовища та якнайкращих умов
життєдіяльності людини.

Будівельні норми, державні стандарти,
норми і правила щодо планування,
забудови та іншого використання
територій, проектування і будівництва
об'єктів містобудування розробляються
і затверджуються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань
містобудування та архітектури, іншими
центральними органами виконавчої
влади в порядку, визначеному законом.

Відповідно, поняття реконструкція
міститься в ДБН А.2.2-3-2012 та передбачає
перебудову введених в експлуатацію
об'єктів будівництва, удосконалення
виробництва, підвищенням його
техніко-економічного рівня та якості
вироблюваної продукції, поліпшенням
умов експлуатації та проживання,
якості послуг, зміною основних
техніко-економічних показників
(кількість продукції, потужність,
функціональне призначення,
геометричні розміри).

Отже, судом встановлено, що
реконструкція - це комплекс
будівельних робіт, спрямованих на
поліпшення експлуатаційних показників
приміщень житлового будинку шляхом їх
перепланування і переобладнання,
надбудови, вбудовування, прибудови з
одночасним приведенням їх показників у
відповідність з нормативно-технічними
вимогами, а отже до компетенції
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
входить надання дозволу на виконання
будівельних робіт та здійснення
контролю за будівельними роботами.

З матеріалів справи вбачається, що
основними видами економічної
діяльності ТОВ «Клімат-Контроль»
згідно довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України є монтаж водопровідних мереж,
систем опалення та кондиціювання,
будівництво житлових та нежитлових
споруд.

Позивачем зазначено, що Товариство
використовує приміщення у якості офісу
та у здійсненні його переобладнання
відсутня мета - удосконалення
виробництва.

Згідно ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво» основні
техніко-економічні показники -
кількість продукції, потужність,
функціональне призначення,
геометричні розміри тощо.

Умови експлуатації - сукупність
факторів, що діють на стан приміщення
при його експлуатації: температура,
атмосферний тиск, відносна вологість.
Позивач зазначає, що ним було виконано:
оздоблювальні роботи, що не пов'язані
зі зміною функціонального призначення
приміщення, збільшенням чи зменшенням
площі приміщення; влаштовано дверний
проріз у внутрішніх перегородках на
легкому каркасі; влаштовано дверний
проріз у зовнішніх некапітальних
стінах; влаштовано додаткові туалети,
умивальники та душову кабіну;
закладено дверний проріз у внутрішній
стіні нежитлового приміщення;
перестановка обладнання в межах
приміщення; поточний ремонт офісу.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що позивачем
було змінено функціональне
призначення приміщення, оскільки
позивачем зазначене нежитлове
приміщення влаштовано під готель
(житлове приміщення), чим порушено
норми чинного законодавства.

Встановлено, що згідно ч. 2 ст. 382
Цивільного кодексу України власникам
квартири у дво- або багатоквартирному
житловому будинку належать на праві
спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Пунктом 1.4.5 Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17
травня 2005 року, зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 25 серпня
2005 року за N 927/11207, для одержання дозволу
на переобладнання або перепланування
нежилих у жилих будинках приміщень,
орендар приміщення разом із заявою про
надання такого дозволу, у разі
необхідності, додає, зокрема документ,
що підтверджує згоду власників,
співвласників на переобладнання або
перепланування приміщень, що
перебувають у їх спільній власності.

Так, відповідно позивачем згоди
мешканців на переобладнання та
перепланування нежилих у жилих
будинках приміщень не було отримано, що
свідчить про порушення вищевказаних
норм.

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» від 14
жовтня 1994 року N 208/94-ВР визначено, що
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Абзацом 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону № 208/94-ВР
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт, а також наведення недостовірних
даних у зазначеній декларації на
об'єктах III категорії складності - у
розмірі дев'яноста мінімальних
заробітних плат.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши вищезазначені норм,
колегія суддів приходить до висновку,
що експлуатація позивачем групи
нежитлових приміщень № 57-А, в якості
житлових приміщень гуртожитку без
прийняття в експлуатацію, є
протиправним.

Відтак, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що припис інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 08.08.2013 р. про
усунення позивачем порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил у групі
нежитлових приміщень № 57 «А» та
постанова № 353/13 від 21.08.2013 р. про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності у
розмірі 103 230,00 грн. є такими, що винесені
у відповідності до вимог чинного
законодавства.

Таким чином, перевіривши мотивування
судового рішення та доводи апеляційної
скарги, відповідно до вимог ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду,
врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно
до якої суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги та апелянта
спростовуються висновками суду першої
інстанції, матеріалами справи та не
відповідають вимогам чинного
законодавства, через що рішення суду
першої інстанції слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 12, 41, 160, 195, 196, 197,198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Клімат-Контроль» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 22.11.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Клімат-Контроль» до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про скасування
припису від 08.08.2013 року та постанови
№353/13 від 21.08.2013 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22.11.2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 11.02.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 11.02.2014
року.

.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.