Справа № К/9991/15631/12-С
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/15631/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової служби України на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 01 листопада 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової служби України
про визнання неправомірною
бездіяльності та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
служби України про визнання
неправомірною бездіяльності та
стягнення коштів.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2011 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державної податкової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 28883,78 грн. втраченого заробітку з
14 грудня 2007 року по 13 грудня 2008 року. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2011 року без змін.

Державна податкова служба України
подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2012 року скасувати, в
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено, що ОСОБА_2 з 19 квітня
2007 року працював на посаді заступника
начальника управління - начальника
відділу оперативно-пошукових заходів
та оперативно-технічного забезпечення
міжрегіонального управління із
оперативного документування УПМ ДПА у
Сумській області.

Наказом ДПА України від 10 грудня 2007
року №71-о/д "Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності"
ОСОБА_2 був звільнений із займаної
посади та наказом ДПА України №б-ДСК
від 14 грудня 2007 року зарахований в
розпорядження ДПА у Сумській області.

Постановою Ковпаківського районного
суду м.Суми від 18 березня 2009 року,
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07 грудня 2009 року, ОСОБА_2 поновлений
на посаді заступника начальника
управління - начальника відділу
оперативно-пошукових заходів та
оперативно-технічного забезпечення
міжрегіонального управління із
оперативного документування УПМ ДПА в
Сумській області.

Позивач звернувся до суду з проханням
визнати неправомірною бездіяльність
відповідача щодо поновлення його на
займаній посаді, та стягнути суми
втраченого заробітку за час роботи на
нижче оплачуваній роботі.

Так, згідно частини 1 статті 24 Закону
України "Про державну податкову службу
в Україні" особи начальницького складу
податкової міліції проходять службу у
порядку, встановленому законодавством
для осіб начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30 жовтня 1998 року №1716 "Про
проходження служби особами
начальницького складу податкової
міліції та обчислення їм вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги" зазначено, що особи
начальницького складу податкової
міліції проходять службу в порядку,
встановленому Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого постановою КМ УРСР від 29
липня 1991 року № 114.

Відповідно до пункту 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР, у
разі незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді). У разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 18 березня 2009 року
ОСОБА_2 поновлений на посаді заступника
начальника управління - начальника
відділу оперативно-пошукових заходів
та оперативно-технічного забезпечення
міжрегіонального управління із
оперативного документування УПМ ДПА в
Сумській області.

Однак постанова суду щодо поновлення
ОСОБА_2 на раніше займаній посаді
заступника начальника управління -
начальника відділу
оперативно-пошукових заходів та
оперативно-технічного забезпечення
міжрегіонального управління із
оперативного документування УПМ ДПА в
Сумській області виконана не була.

Судами встановлено, що позивач
продовжив проходження служби на
інших посадах УПМ ДПА в Сумській
області. Суми заробітної плати ОСОБА_2
на посадах в УМП ДПА в Сумській області
та на займаній на час звернення з
позовом посаді начальника
оперативно-технічного відділу УПМ ДПА
в Сумській області є нижчою, ніж
заробітна плата за посадою, на якій він
був поновлений на роботі.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками судів
першої та апеляційної інстанції про
правомірність та обґрунтованість
стягнення на користь позивача суми
втраченого заробітку за час роботи на
нижче оплачуваній роботі в межах
одного року.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної податкової
служби України залишити без
задоволення, а постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної податкової служби України
про визнання неправомірною
бездіяльності та стягнення коштів - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній