Справа № 621/3870/13-а
Суддя: Бережна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/3870/13-а
Провадження № 2-а/621/12/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

12.02.2014 року
м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
- Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання
- Друпової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Змієві
адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС РДПС взводу № 6 ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
Машкіна Артема Дмитровича про
поновлення строку на оскарження,
визнання протиправною та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до інспектора ДПС РДПС взводу
№ 6 ХМУ ГУМВС України в Харківській
області Машкіна А.Д. про поновлення
строку на оскарження, визнання
протиправною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, в якому вказав, що
21.09.2013 року близько 18 год. 40 хв. позивач,
керуючи автомобілем марки DAEWOO,
реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по
просп. Гагаріна в м. Харкові зі
швидкістю в межах 60 км/год., згідно
приладу для вимірювання швидкості руху
на його транспортному засобі, та був
зупинений працівниками ДАІ, один з яких
є ст. сержантом ДПС взводу № 6 ХМУ
Машкіним А.Д., який повідомив, що
причиною зупинки є перевищення ОСОБА_1
встановленої швидкості руху. На доводи
працівника ДАІ позивач вказав, що
встановлену швидкість руху не
перевищував, після чого інспектор
переписав на чистий аркуш паперу його
анкетні дані з посвідчення водія, яке
він тримав у руках, і дозволив поїхати.

Про те, що відносно ОСОБА_1 був
складений протокол про
адміністративне правопорушення та
винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року він взагалі не був
обізнаний, і дізнався лише після того,
як 07.12.2013 року ним було отримано від
відділу державної виконавчої служби
Зміївського РУЮ в Харківській області
виклик до державного виконавця від
27.11.2013 року, де йому стало відомо, що
відносно нього винесено постанову в
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 680 грн.

З винесеною постановою позивач не
згоден, вважає її незаконною,
необґрунтованою, а дії інспектора ДПС
РДПС взводу № 6 ХМУ ГУ МВС України в
Харківській області Машкіна А.Д.
протиправними з наступних підстав.

Так, 21.09.2013 року він дійсно керував
автомобілем марки DAEWOO, реєстраційний
номер НОМЕР_1, та рухався по просп.
Гагаріна в м. Харкові, але
встановленого обмеження швидкості
руху на цій ділянці дороги - 60 км/год.
він не перевищував, адже рухався зі
швидкістю в межах 60 км/год., згідно
приладу для вимірювання швидкості руху
на його транспортному засобі.

Всупереч вимогам ст. 254 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
відповідач 21.09.2013 року не повідомив
ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде
оформлено протокол про
адміністративне правопорушення, та не
вручив йому другий екземпляр даного
протоколу від 21.09.2013 року.

Всупереч вимогам ст. 256 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
інспектор не пропонував протокол для
підпису та взагалі не роз'яснив
позивачу його права та обов'язки,
передбачені ст. 63 Конституції України
та ст. 268 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

У постанові в справі про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року в графі «примірник
постанови отримав» інспектором
Машкіним А.Д. зазначено, що начебто
правопорушник від отримання постанови
відмовився, але це не відповідає
дійсності, адже йому не повідомляли ані
про складення протоколу про
адміністративне правопорушення, не
пропонували його підписати, ані
постанову про притягнення його до
відповідальності, таким чином
відповідач повністю позбавив ОСОБА_1
права надати пояснення та заперечення
проти його неправомірних дій.

Крім того, в постанові в справі про
адміністративне правопорушення
вказано, що копію постанови про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
надіслано йому рекомендованим листом
за вих. № 3097/6 від 23.09.2013 року, але ці дані
сфальсифіковано працівниками ДАІ,
оскільки ніякої копії постанови він
взагалі не отримував, як і не
відмовлявся від отримання копії
протоколу та постанови в справі на
місці 21.09.2013 року.

2. Всупереч вимогам ст. ст. 247, 251 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення відповідачем жодним
чином не доведено факт вчинення ОСОБА_1
правопорушення та не зазначені докази
на підтвердження його вини у вчинені
вказаного правопорушення. З
передбачених нормами Кодексу України
про адміністративні правопорушення
доказів наявний лише протокол про
адміністративне правопорушення. Інших
доказів вчинення позивачем
правопорушення у справі немає.

В постанові в справі про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року вказано, що ОСОБА_1 начебто,
при встановленій швидкості руху 60
км/год., рухався зі швидкістю 120 км/год.,
перевищив швидкість руху на 60 км/год.,
швидкість руху його автомобіля
вимірювалась приладом TRUCAM № 000660. Однак,
в постанові вказано, що зйомка велася
приладом «TRUCAM», який не є автоматичним
засобом фото- або відео - фіксації,
оскільки він знаходився у
співробітника ДАІ, управляється ним
безпосередньо або через комп'ютер.

За таких умов, при виявленні
перевищення швидкості, зафіксованого
вимірювальним приладом, інспектор ДАІ
повинен був зупинити транспортний
засіб і скласти протокол про
адміністративне порушення, беручи до
уваги пояснення правопорушника, видати
йому другий екземпляр протоколу під
розпис, чого не було зроблено
відповідачем.

Крім того, відповідач не надавав ОСОБА_1
експертного висновку або сертифіката
відповідності приладу «TRUCAM» № 000660,
тобто будь-яких документів на
підтвердження своєчасного проходження
перевірки та державної метрологічної
атестації вимірювального приладу
«TRUCAM» № 000660. Таким чином, заміри
швидкості було проведено із порушенням
вимог ст. ст. 1, 2, 4, 9, 15, 17-20, 29-31 ЗУ «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», що виключає їх подальше
використання в якості доказів у справі
про адміністративне порушення.

Також до постанови в справі про
адміністративне правопорушення
інспектором ДПС не додано жодного
документу, щодо використаного ним
радіолокаціонного відеозаписуючого
технічного засобу «TRUCAM» № 000660 та не
наведено даних про допуск даного
вимірювального засобу до застосування
в Україні, повірку, похибки у
вимірюваннях, що робить вимірювання
незаконним у відповідності до ЗУ «Про
метрологію та метрологічну
діяльність».

Крім цього, в оскаржуваній постанові не
вказано, хто саме зі співробітників ДПС
робив вимірювання швидкості за
допомогою приладу «TRUCAM», чи має така
особа відповідний допуск до даного
приладу, що на думку позивача, робить
неможливим встановлення правильності
роботи з даним приладом та
достовірність вимірюваних даних.

Оскільки ОСОБА_1 рухався разом з іншими
автомобілями у потоці, він вважав за
неможливе встановити та підтвердити,
що швидкість, виміряна приладом TRUCAM №
000660, належить саме його транспортному
засобу.

Наведене позивачем свідчить, що суть
адміністративного правопорушення, яка
викладена відповідачем у постанові про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року, не ґрунтується на фактичних
даних, які б підтверджувались
документально письмовими доказами,
показаннями свідків, а ґрунтується на
припущенні відповідача про скоєння ним
правопорушення, що суперечить вимогам
ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1
просив визнати протиправною і
скасувати постанову інспектора ДПС
РДПС взводу № 6 ХМУ ГУ МВС України в
Харківській області Машкіна А.Д., серія
АА2 № 261880, від 21.09.2013 року в справі про
адміністративні правопорушення,
передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, до суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутності, на
задоволенні позову наполягав в повному
обсязі.

Відповідач інспектор ДПС Машкін А.Д. у
судове засідання не з'явився, про
розгляд справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання судової
кореспонденції. Заяв про розгляд
справи без його участі або заперечень
проти позову не надавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Оскільки розгляд справи проводиться
без участі сторін, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, що відповідає
положенням ч. 6 ст. 12 КАС України.

Суд, ознайомившись з матеріалами
справи, дослідивши долучені до справи
письмові докази, приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог і
необхідність їх задоволення, виходячи
з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення за наступних обставин
21.09.2013 року о 18 год. 47 хв. позивач керував
автомобілем марки DAEWOO, реєстраційний
номер НОМЕР_1, по просп. Гагаріна, 120 в м.
Харкові зі швидкістю 120 км/год. при
встановленій швидкості руху 60 км/год.,
чим перевищив швидкість на 60 км/год.
Швидкість руху автомобіля ОСОБА_1 була
виміряна приладом TRUCAM № 000660. За даним
фактом інспектором ДПС РДПС взводу № 6
ХМУ ГУМВС України в Харківській
області ст. сержантом Машкіним А.Д. було
складено протокол про адміністративне
правопорушення від 21.09.2013 року, серія
АВ2 № 508995, на підставі якого було
винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року, серія АА2 № 261880, за якою
ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 680 грн. /а.с. 5/.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно ж ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб`єкта владних
повноважень обов`язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У постанові в справі про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року зазначено, що ОСОБА_1 від
отримання та підпису даної постанови
відмовився.

Позивач стверджує, що не знав про
складання відповідачем протоколу про
адміністративне правопорушення та
відповідної постанови від 21.09.2013 року.
Про даний факт йому стало відомо лише
після його виклику до державного
виконавця, що підтверджується копією
виклику державного виконавця від 27.11.2013
року та поштового конверту про його
отримання /а.с. 6/.

Відповідач інспектор ДПС Машкін А.Д., в
порушення ст. 71 КАС України, не довів
вину позивача у скоєнні ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

В той же час, позивачем надано письмові
докази на підтвердження відсутності в
його діях складу адміністративного
правопорушення, а також порушення
відповідачем вимог Кодексу України про
адміністративні правопорушення при
складанні протоколу та оскаржуваної
постанови.

Так, Відповідно до вимог ст. 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
протокол про адміністративне
правопорушення не складається, а
постанова у справі про адміністративне
правопорушення виноситься без участі
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, у
разі виявлення адміністративного
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху, зафіксованого
за допомогою працюючих в автоматичному
режимі спеціальних технічних засобів,
що мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису.

Згідно ст. 280 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
посадова особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати наступні
обставини: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

У відповідності до ст. 268 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання, при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження,
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідачем при винесенні постанови в
справі про адміністративне
правопорушення від 21.09.2013 року права та
обов'язки, передбачені Кодексом
України про адміністративні
правопорушення, положеннями ст. 63
Конституції України, ОСОБА_1 не
роз'яснювалися, що є суттєвим
порушенням процедури притягнення
особи до адміністративної
відповідальності.

Крім того, відповідно до переліку
технічних засобів, що використовуються
в підрозділах Державтоінспекції МВС
для виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху, затвердженого
Наказом МВС від 01.03.2010 № 33,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.03.2010 року за № 262/17557,
прилад «TRUCAM» віднесений до таких, які
працюють виключно в автоматичному
режимі, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 12.1. Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої Наказом МВС України від
26.02.2009 року № 77 (далі - Інструкція)
фіксація правопорушення учасниками
дорожнього руху за допомогою працюючих
в автоматичному режимі спеціальних
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, є фіксацією порушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху за допомогою спеціальних
технічних засобів на електронний носій
чи світлочутливу плівку, що може
забезпечити визначення суті порушення
та чітке зображення транспортного
засобу, яким було вчинено
правопорушення (його марку, колір,
номерний знак) та, по можливості, водія,
що знаходився за кермом.

Крім того, п. 12.3. тієї ж Інструкції
вказує на те, що оформлення матеріалів
адміністративного правопорушення,
зафіксованого за допомогою працюючих в
автоматичному режимі спеціальних
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, проводиться після обробки
інформації, що міститься на
електронних носіях, особою, яка
відповідальна за роботу цього
технічного засобу. Зазначена особа
робить роздруківки матеріалів фото-,
кінозйомки чи відеозапису, перевіряє
транспортний засіб по автоматизованій
інформаційно-пошуковій системі
"Автомобіль" для встановлення
власників або співвласників
транспортних засобів, фотокартку
передає до підрозділу з
адміністративної практики для
реєстрації.

Не зважаючи на це інспектор ДАІ Машкін
А.Д. не мав жодної технічної можливості
зробити роздруківку, відповідно до
чого, він не міг об'єктивно по суті
розглянути питання на місці, що
свідчить про формальний підхід до
розгляду справи.

Згідно із ст. 14-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
швидкість транспортного засобу має
вимірюватись працівниками ДАІ
приладом, який обладнано автоматичним
режимом фіксації і має функцію фото- і
кінозйомки, відеозапису, чи засобами
фото- і кінозйомки, відеозапису. Тільки
за таких умов отриманні покази
набувають доказового значення у справі
про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи
жодних даних, отриманих за допомогою
спеціального технічного засобу, з
фіксацією правопорушення, яке позивачу
інкримінується, з чітким зображенням
транспортного засобу (його марки,
кольору, номерного знаку), яким він
керував до протоколу про
адміністративне правопорушення не
додано.

Прилад «TRUCAM», яким проводився нагляд за
дорожнім рухом з метою фіксацій
порушень ПДР України, не працював в
автоматичному режимі, оскільки він
знаходився у співробітника ДАІ в руках.
В даному випадку взагалі не визначено у
кого із співробітників ДАІ, які
зупинили позивача, під час вимірювання
знаходився вимірювальний пристрій у
руці, при цьому немає ніяких даних у
якому режимі працював вимірювальний
пристрій. Це робить можливим рух
назустріч автомобілю, швидкість якого
вимірюється, внаслідок чого відносна
швидкість, зафіксована приладом,
збільшується. Фіксація порушень ПДР
України приладом «TRUCAM» вручну не
відповідає вимогам закону та
нормативним актам МВС України.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про міліцію»
працівникам міліції дозволяється
використовувати технічні засоби для
виявлення та фіксування порушень
правил дорожнього руху, лише ті, що
передбачені нормативно-правовими
актами. Також необхідно зазначити, що
згідно зі ст.ст. 10-15 ЗУ «Про метрологію
та метрологічну діяльність», на
вимірювання у сфері, у якій їх
результат можуть бути використані у
якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
сертифікацію та допуск даного типу
засобів вимірювальної техніки для
використання в Україні, свідоцтвом про
повірку, з вказаним терміном дії до
наступної повірки.

Протокол та Постанова не містить
жодних відомостей про те, що прилад
«TRUCAM» № 000660 був укомплектований
документами про сертифікацію та допуск
даного типу засобів вимірювальної
техніки для використання в Україні,
свідоцтвом про повірку, з вказаним
терміном дії до наступної повірки.

Стаття 69 КАС України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Крім цього, п. 3 ст. 70 КАС України
встановлено, що докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги, а
відповідно до п. 4 ст. 70 КАС України,
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Таким чином, суть адміністративного
правопорушення, яка викладена
відповідачем у постанові про
адміністративне правопорушення від
21.09.2013 року, не ґрунтується на фактичних
даних, а є лише припущеннями
відповідача про скоєння ОСОБА_1
правопорушення, що суперечить вимогам
ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про
адміністративні правопорушення і є, у
сукупності з наявним порушенням
процедури складання протоколу та
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
підставою для визнання постанови про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 від 21.09.2013 року
необґрунтованою та незаконною, такою,
що прийнята без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

При цьому, суд приймає до уваги той
факт, що зазначені вище посилання
позивача у виправдання своїх дій, не
знайшли свого спростування в судовому
засіданні.

Стаття 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає, що постанова іншого органу
(посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржена у вищестоящий
орган (вищестоящій посадовій особі) або
в районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд у порядку,
визначеному КАС України з
особливостями, встановленими цим
кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Згідно статті 162 того ж Кодексу при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову зокрема про
визнання протиправними рішення
суб`єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання недійсним рішення чи окремих
його положень.

Статтею 293 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
встановлено, що орган (посадова особа)
при розгляді скарги або протесту на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень скасовує
постанову і закриває справу.

З огляду на вищевикладене, суд вбачає
підстави для задоволення позовних
вимог ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та визнання
протиправною і скасування постанови
інспектора ДПС РДПС взводу № 6 ХМУ ГУ
МВС України в Харківській області
Машкіна А.Д. від 21.09.2013 року.

Керуючись Наказом МВС України від
26.02.2009 року № 77, ЗУ «Про міліцію», ЗУ
«Про метрологію та метрологічну
діяльність», ст.ст. 2, 4, 6-8, 17-19, 69-71, 128, 158-163
КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 14-1, 23, 121, 251, 256, 258,
268, 280, 288, 293 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС РДПС взводу № 6 ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
Машкіна Артема Дмитровича про
поновлення строку на оскарження,
визнання протиправною та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Постанову Інспектора Дорожньої
Патрульної служби РДПС взводу № 6 ХМУ
ГУМВС України в Харківські області
старшого сержанта Машкіна Артема
Дмитровича, серія АА2 № 261880, від 21.09.2013
року, про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят)
грн. за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення - визнати протиправною
та скасувати.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий: