Справа № 816/345/14
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м.ПолтаваСправа №
816/345/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мандрика Х.С.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Проскуров
С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області,
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області, про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2014 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області, державного
реєстратора Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області, про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії.

Позивач просив скасувати рішення
державного реєстратора Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції у Полтавській
області ОСОБА_2 від 18.10.2013 року №6922984 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень; зобов'язати Реєстраційну
службу Полтавського міського
управління юстиції Полтавської
області оформити свідоцтво про право
власності на нежитлове приміщення -
магазин непродовольчих товарів площею
22,5 кв.м., вбудований в житловий будинок
за адресою АДРЕСА_1 у складі: торговий
зал площею 19,8 кв.м., підсобне приміщення
площею 1,6 кв.м., санвузол площею 1,1 кв.м.,
сарай площею 5 кв.м., за ФОП ОСОБА_3 та
провести державну реєстрацію права
власності на нього.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ФОП ОСОБА_3 згідно
договору купівлі - продажу №5946 від
25.12.2006 року є власником квартири
АДРЕСА_1 Рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 28.03.2007
року № 76 «Про дозвіл на проектування
переобладнання приміщень, внесення
змін та надання дозволів на
будівництво» належну позивачу
квартиру, розташовану за вказаною
адресою, дозволено переобладнати під
магазин непродовольчих товарів та
зобов'язано замовника оформити ряд
документів та дозволів, провести
відповідні роботи по переобладнанню
квартири згідно дозволу Інспекції
ДАБК. Після переобладнання приміщення
та здачі його в експлуатацію позивач
звернувся до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області для
проведення реєстрації права власності
згідно з приписами Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. N 703. Проте, рішенням
державного реєстратора Реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції в Полтавській
області 18.10.2013 року №6922984 у проведенні
державної реєстрації права власності
на вказаний об'єкт нерухомості було
відмовлено у зв'язку з неподанням ФОП
ОСОБА_3 рішення відповідного органу,
уповноваженого законом на прийняття
рішення про переведення об'єкта
нерухомого майна з житлового у
нежитловий. На думку позивача, така
відмова є неправомірною, оскільки
вищевказане Рішення Полтавської
міської ради від 28.03.2007 року № 76 на
даний час є чинним та не скасованим, а
тому є обов'язковим до виконання. ФОП
ОСОБА_3 наголошував на тому, що в м.
Полтаві відсутній такий орган як
виконавчий комітет Полтавської
обласної ради , який як на думку
відповідача, обґрунтовану посиланням
на Житловий кодекс України, має
виключні повноваження на переведення
об'єкта нерухомого майна з житлового в
нежитловий. А тому отримання
відповідного дозволу вказаного органу
не є можливим. У зв'язку з цим вважає
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
18.10.2013 року протиправним і таким, що
підлягає скасуванню, оскільки
позивачем державному реєстратору було
надано всі передбачені законодавством
документи для проведення спірної
реєстрації.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити у повному
обсязі. Надав додаткові пояснення по
суті справи, аналогічні викладеним
обґрунтуванням адміністративного
позову.

Відповідач, Державний реєстратор прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції у Полтавській області ОСОБА_2,
який брав участь у справі як і
представник другого відповідача,
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області, проти позову
заперечував та просив суд відмовити у
його задоволенні. Посилався на те, що
при розгляді заяви позивача про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на нежитлове приміщення, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, він
діяв на підставі та в межах
повноважень, у спосіб, що передбачений
чинним законодавством. ФОП ОСОБА_3
разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень від
27.09.2013 року не було подано рішення
відповідного органу, уповноваженого
законодавством на прийняття рішення
про переведення об'єкти нерухомого
майна з житлового комплексу у
нежитловий або з нежитлового у
житловий. У зв'язку з цим на підставі
ст. 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" відповідачем, як
на його думку, було правомірно та
обґрунтовано відмовлено позивачу у
реєстрації прав та їх обтяжень на
нерухомий об'єкт, що розташований за
адресою АДРЕСА_1.

На питання суду за наслідком отриманих
пояснень, представник відповідача
(відповідач) повідомив, що відсутність
рішення уповноваженого органу є єдиною
підставою для відмови у державній
реєстрації прав ФОП ОСОБА_3, інші
підстави ним не були виявлені.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
встановив наступні факти та відповідні
до них правовідносини.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа
- підприємець Виконавчим комітетом
Полтавської міської ради 03 грудня 1991
року. (а.с.19)

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
згідно договору купівлі-продажу №5946
від 25.12.2006 року є власником квартири
АДРЕСА_1. (а.с.7-8 )

Рішенням виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 28.03.2007
року № 76 «Про дозвіл на проектування
переобладнання приміщень, внесення
змін та надання дозволів на
будівництво» належну позивачу
квартиру, розташовану за вказаною
адресою, дозволено переобладнати під
магазин непродовольчих товарів та
зобов'язано замовника оформити ряд
документів та дозволів, провести
відповідні роботи по переобладнанню
квартири згідно дозволу Інспекції ДАБК
(а.с.10 )

На даний час вказане рішення є чинним і
ніким не скасоване.

22 вересня 2010 року між позивачем
(Орендарем) та Виконавчим комітетом
Полтавської міської ради
(Орендодавець) на підставі рішення
Виконавчого комітету Полтавської
міської ради №252 від 29.07.2010 року було
укладено договір оренди землі, за
умовами якого Орендар надає в оренду
земельну ділянку для експлуатації та
обслуговування магазину, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Вказаний договір було зареєстровано в
установленому законом порядку.

Отримавши належний дозвіл Інспекції
ДАБК на переобладнання квартири,
позивач виконав відповідні будівельні
роботи.

Згідно наявного у матеріалах справи
акту державної приймальної комісії про
приймання в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкта, зареєстрованого
25.02.2008 р. №2708, прийнято в експлуатацію
магазин непродовольчих товарів після
переобладнання квартири АДРЕСА_1.

27 вересня 2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень щодо проведення державної
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення, що розташоване
за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9)

Рішенням Державного реєстратора
ОСОБА_2 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
18.10.2013 року №6922984 на підставі ст. 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" було відмовлено
позивачу у державній реєстрації права
власності на нежитлове приміщення , що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, у
зв'язку з ненаданням рішення
відповідного органу, уповноваженого
законом на прийняття рішення про
переведення об'єкта нерухомого майна з
житлового в нежитловий.

Вважаючи означене рішення
необґрунтованим та протиправним,
позивач звернувся до суду про його
скасування та зобов'язання відповідача
зареєструвати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 право
власності на нежитлове приміщення -
магазин непродовольчих товарів площею
22,5 кв.м., вбудований у житловий будинок
у АДРЕСА_1

Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи оцінку правомірності позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, та їх обтяжень
визначає Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004
року № 1952-IV (далі - Закон).

Як вбачається зі змісту ч.1 ст.2 Закону,
сутність державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно полягає у
офіційному визнанні і підтвердженні
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.3
Закону, державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону, перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Цей порядок затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. N 703 (далі - Порядок № 703).

За правилами пункту 55 Порядку № 703, для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з
переведенням об'єкта нерухомого майна
з житлового у нежитловий або з
нежитлового у житловий заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27 - 29
і 31 цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав рішення
відповідного органу, уповноваженого
законом на прийняття рішення про
переведення об'єкта нерухомого майна з
житлового в нежитловий або з
нежитлового в житловий.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для відмови позивачу у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на нежитлове приміщення , що
розташоване за адресою АДРЕСА_1, стало
ненадання ФОП ОСОБА_3 рішення
відповідного органу, уповноваженого
законом на прийняття рішення про
переведення об'єкта нерухомого майна з
житлового в нежитловий.

Як на думку відповідачів, Полтавська
міська рада - орган, який прийняв
Рішення від 28.03.2007 року № 76 «Про дозвіл
на проектування переобладнання
приміщень, внесення змін та надання
дозволів на будівництво», яким
дозволено виведення зі складу
житлового фонду переобладнане
приватне приміщення позивача, - не є
органом, уповноваженим законом на
прийняття рішення про переведення
об'єкта нерухомого майна з житлового в
нежитловий або з нежитлового в
житловий.

Свою позицію відповідачі
обґрунтовують посиланням на положення
ст. 7,8 Житлового кодексу України,
згідно з якими, непридатні для
проживання жилі будинки і жилі
приміщення переобладнуються для
використання в інших цілях або такі
будинки зносяться за рішенням
виконавчого комітету обласної, міської
(міста республіканського
підпорядкування) Ради народних
депутатів. Переведення придатних для
проживання жилих будинків і жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі,
як правило, не допускається. У
виняткових випадках переведення жилих
будинків і жилих приміщень у нежилі
може здійснюватися за рішенням
органів, зазначених у частині другій
статті 7 цього Кодексу.

Відтак, оскільки відповідного рішення
органу, уповноваженого законом на
прийняття рішення про переведення
об'єкта нерухомого майна з житлового в
нежитловий або з нежитлового в
житловий, ФОП ОСОБА_3 надано не було,
відповідачі вважають оскаржувану
відмову правомірною, обґрунтованою та
законною.

Суд не погоджується з такою позицією
відповідачів з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Житлового кодексу
України, непридатні для проживання
жилі будинки і жилі приміщення можуть
переобладнуватись для використання в
інших цілях за рішенням виконкому
обласної, міської (міста
республіканського підпорядкування)
Ради народних депутатів.

Однак, суд зазначає, що на теперішній
час, структура органів місцевого
самоврядування, відповідно до
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування", не
передбачає існування виконкомів
обласних, міських (міста
республіканського підпорядкування)
Рад народних депутатів.

Натомість, зі змісту ст. 30 Закону
України "Про місцеве самоврядування"
слідує, що облік відповідно до закону
житлового фонду, здійснення контролю
за його використанням, облік нежилих
приміщень на відповідній території
незалежно від форм власності, внесення
пропозицій їх власникам щодо
використання таких приміщень для
задоволення потреб територіальної
громади, а також облік відповідно до
закону об'єктів нерухомого майна
незалежно від форм власності, є
питаннями місцевого значення (ч. 1 ст. 2
Закону) та віднесені до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад (підпункти 5, 7, 10
пункту "б" статті 30).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що в даному випадку саме
Виконавчий комітет Полтавської
міської ради слід вважати
уповноваженим органом на надання
дозволу позивачу на виведення зі
складу житлового фонду
переобладнаного приватного житлового
приміщення, що є власністю ФОП ОСОБА_3
та розташоване за адресою АДРЕСА_1,
оскільки чинним законодавством
жодному іншому органу державної влади
таких повноважень не надано.

Означене і було зроблено Виконавчим
комітетом Полтавської міської ради
Рішенням від 28.03.2007 року № 76 , яке було
надано ФОП ОСОБА_3 відповідачам разом
із заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень від 27.09.2013 року,
зареєстровану за номером 3160711.

Враховуючи вищевказане, суд приходить
до висновку, що позивачем було виконано
всі вимоги, передбачені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", та разом із відповідною
заявою надано повний перелік
документів, встановлений Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 р. N 703. Іншого способу
реалізувати свої права позивач не мав і
не має, а відсутність в України
виконавчих комітетів обласних рад, на
необхідність рішення якого вказував
відповідач, є законодавчою прогалиною,
яка не може бути перешкодою для
обмеження прав власника.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про необхідність скасування
Рішення державного реєстратора
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції у
Полтавській області ОСОБА_2 про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень №6922984 від 18.10.2013 року.

Крім того, з метою належного й повного
захисту порушеного права позивача, суд
вважає за необхідне зобов'язати
Реєстраційну службу Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області зареєструвати за
ФОП ОСОБА_3 право власності на
нежитлове приміщення - магазин
непродовольчих товарів площею 22,5 кв.м.,
вбудований у житловий будинок у
АДРЕСА_1 У застосуванні такого засобу
захисту права як зобов"язання оформити
свідоцтво про право власності суд не
вбачає потреби, оскільки оформлення
свідоцтва є складовою процедури
реєстрації права власності та за
наявності зобов"язання провести таку
реєстрацію зобов"язання оформити
свідоцтво не потрібне.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач довів обґрунтованість вимог,
заявлених у позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Рішення державного реєстратора
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області № 6922984 від
18.10.2013 року про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень -
скасувати.

Зобов"язати Реєстраційну службу
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області
зареєструвати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 право
власності на нежитлове приміщення -
магазин непродовольчих товарів площею
22,5 кв.м., вбудований у житловий будинок
у АДРЕСА_1

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_3 витрати зі сплати
судового збору у сумі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 10
лютого 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков