Справа № 821/638/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/638/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

Суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Старобешівського районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Старобешівського районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді до відділу державної
виконавчої служби Старобешівського
районного управління юстиції про
зупинення виконавчих дій та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2013 року Старобешівський
районний центр соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді звернувся до суду
з позовом до відділу державної
виконавчої служби Старобешівського
районного управління юстиції, в якому
просив зупинити виконавчі дії щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-781/12/2170, виданого Херсонським
окружним адміністративним судом 23.10.2012
року, скасувати постанову відповідача
від 08.01.2013 року про відкриття
виконавчого провадження ВП № 35940396.

В обґрунтування вимог позивач вказує,
що державний виконавець не мав права
відкривати виконавче провадження,
оскільки на даний час рішення у справі
за позовом ОСОБА_1 до Центру про
визнання незаконною відмови у виплаті
грошової допомоги та у справі за
позовом ОСОБА_1 до Центру про виплату
грошової допомоги при звільненні
знаходяться на стадії касаційного
оскарження. Позивач вважає, що на даний
час примусове виконання виконавчого
документа № 2а-781/12/2170, виданого 23.10.2012
року Херсонським окружним
адміністративним судом у справі,
рішення по якій переглядається судом
касаційної інстанції, є незаконним.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року у задоволенні позовних вимог
Старобешівському районному центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням позивач подав
апеляційну скаргу, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Справа розглянута апеляційним судом в
порядку письмового провадження в
зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, згідно п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд.

Відповідно до преамбули Закону України
"Про виконавче провадження" від 21.04.1999
року № 606-ХІV із змінами та доповненнями
(далі - Закон № 606-ХІV) цей Закон визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

Частиною 1 статті 37 Закону 606-ХІV
визначено підстави для обов'язкового
зупинення виконавчого провадження, а
саме - у разі: смерті, оголошення
померлим чи визнання безвісно
відсутнім стягувача або боржника, або
припинення юридичної особи, якщо
встановлені судом правовідносини
допускають правонаступництво;
визнання стягувача або боржника
недієздатним; проходження боржником
строкової військової служби у Збройних
Силах України, передбачених законом
інших військових формуваннях, якщо
згідно з умовами служби провадження
виконавчих дій неможливе, чи на
прохання стягувача, який проходить
строкову військову службу в Збройних
Силах України або інших військових
формуваннях; зупинення судом стягнення
на підставі виконавчого документа;
прийняття судом до розгляду скарги на
постанову органу (посадової особи),
уповноваженого розглядати справи про
адміністративні правопорушення;
зупинення виконання відповідного
рішення або виконавчого провадження
посадовою особою, якій законом надано
таке право; зупинення судом реалізації
арештованого майна; порушення
господарським судом провадження у
справі про банкрутство боржника;
здійснення тимчасової адміністрації
неплатоспроможного банку або
ліквідації банку відповідно до Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб; виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю
працівників банку; сплати боржником
або іншим гарантом у встановленому
законодавством порядку (у тому числі за
договорами про відшкодування ядерної
шкоди) коштів на відшкодування ядерної
шкоди, що дорівнюють або перевищують
встановлену законом межу
відповідальності оператора ядерної
установки; прийняття судом до розгляду
касаційної скарги прокурора на рішення
суду; звернення до суду із заявою про
заміну вибулої сторони
правонаступником у порядку,
встановленому частиною п'ятою статті 8
цього Закону; надання судом, який видав
виконавчий документ, відстрочки
виконання рішення; наявності коштів за
договорами банківського рахунку або
банківського вкладу, які боржник не має
права вимагати до закінчення строку
дії таких договорів, у разі відсутності
іншого майна боржника, на яке може бути
звернуто стягнення; внесення
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу"; затвердження плану санації
боржника до порушення провадження у
справі про банкрутство; прийняття
рішення про приватизацію
вугледобувних підприємств відповідно
до Закону України "Про особливості
приватизації вугледобувних
підприємств" протягом трьох років з
моменту завершення приватизації.

Виконавче провадження може бути
зупинено також у разі: звернення
державного виконавця до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення рішення, що підлягає
виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання; прохання боржника,
який проводить строкову службу
Збройних Сил України чи інших
передбачених законом військових
формувань, якщо рішення неможливо
виконати без його участі; у разі
перебування боржника на лікуванні у
стаціонарному лікувальному закладі,
якщо рішення неможливо виконати без
його участі; у разі оголошення розшуку
боржника - фізичної особи, транспортних
засобів боржника або розшуку дитини; за
заявою стягувача у разі його
перебування у відпустці за межами
населеного пункту, де він проживає (ст.
38 Закону України "Про виконавче
провадження").

Підстави для зупинення виконавчого
провадження, що передбачені ст. 37
Закону 606-ХІV кореспондуються із
пунктами 4.5, 4.6 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999 р. № 74/5 (далі -
Інструкція).

Порядок та строки зупинення
виконавчого провадження визначені ст.
39 Закону 606-ХІV та п. 4.7 ст. 4 Інструкції,
відповідно до яких державний
виконавець виносить вмотивовану
постанову про зупинення виконавчого
провадження з підстав, передбачених у
пунктах 4.5 та 4.6 Інструкції, яка
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби, не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини.

Керуючись зазначеними нормами суд
першої інстанції вірно зазначив про те,
що зупинення виконавчого провадження
здійснюється постановою державного
виконавця за умови існування підстав
для вчинення таких дій. Позивач,
обґрунтовуючи позовні вимоги, не навів
обставин, які б слугували підставою для
зупинення виконавчого провадження та
не надав жодних доказів, які б
підтверджували наявність таких
обставин.

Судом першої інстанції вірно зазначено
про те, що відповідно до ч. 7 ст. 83 Закону
606-ХІV зупинення виконавчого
провадження за рішенням суду можливе
лише у разі виїмки оригіналу
виконавчого документа чи виконавчого
провадження. Вказана стаття забороняє
втручання інших державних або
недержавних органів та їх посадових
осіб у виконавче провадження, крім
випадків, передбачених цим Законом.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
про зупинення виконавчих дій щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-781/12/2170, виданого Херсонським
окружним адміністративним судом 23.10.2012
року.

Що стосується вимог позивача про
скасування постанови ВДВС
Старобешівського РУЮ від 08.01.2013 року
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 35940396, суд першої інстанції виходив
з наступного, з чим погоджується
апеляційний суд.

Статтею 1 Закону 606-ХІV визначено, що
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 11 Закону 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі ст. 17 Закону 606-ХІV примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Проте, Законом України "Про виконавче
провадження" також закріплено вимоги
до виконавчих документів, недотримання
яких перешкоджає прийняттю їх до
виконання.

Так, відповідно до ст. 18 Закону 606-ХІV у
виконавчому документі зазначаються:
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ; повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України
(ч. 3 ст. 18 Закону 606-ХІV).

Суд першої інстанції вірно встановив,
що 02.01.2013 року до ВДВС Старобешівського
РУЮ надійшла заява ОСОБА_1 про
прийняття до примусового виконання
виконавчого листа № 2а-781/12/2170, виданого
Херсонським окружним адміністративним
судом 23.10.2012 року.

З виконавчого листа № 2а-781/12/2170 від
23.10.2012 р. вбачається, що даний
виконавчий документ відповідає
вимогам статті 18 Закону 606-ХІV. Отже,
підстави для відмови у прийнятті
виконавчого документу відсутні.

Відповідно до ст. 25 Закону 606-ХІV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Так, на виконання наведених вище вимог
Закону 606-ХІV 08.01.2013 р. державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
надано боржнику строк для
добровільного виконання до 15.01.2013 року.

Судом першої інстанції вірно зазначено
про те, що твердження позивача про
протиправність оскаржуваної постанови
від 08.01.2013 року з підстав касаційного
оскарження рішення суду, на підставі
якого 23.10.2012 року видано виконавчий
лист № 2а-781/12/2170, є необґрунтованими,
оскільки у відповідача не було
законних підстав для неприйняття
виконавчого документа чи відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Отже, колегія суддів вважає, що в даному
випадку не встановлено порушень
відповідачем вимог законодавства при
вчиненні виконавчих дій щодо
примусового виконання виконавчий
документа № 2а-781/12/2170.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову Старобешівського районного
центру соціальних служб для сім'ї,
дітей та молоді.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію апеляційному суду довів
та обґрунтував.

Колегія суддів вважає рішення суду
першої інстанції правильним і таким, що
відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71
КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Отже, апеляційна скарга
Старобешівського районного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Старобешівського
районного центру соціальних служб для
сім'ї, дітей та молоді - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов