Справа № 2а-2346/11
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/34360/12

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 07 вересня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2012
року у справі № 2-а-2346/11 за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя про зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя про зобов'язання
провести перерахунок пенсії, із
виключенням з довідки про заробітну
плату районного коефіцієнту.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 07
вересня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернулася із касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та прийняти нове,
яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 159 КАС України рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанцій не відповідають зазначеним
вимогам, оскільки не ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Маріуполя та отримує пенсію за віком з
21 березня 2007 року. Розрахунок пенсії
здійснено із застосуванням страхового
стажу 36 років 06 днів та заробітної
плати, визначеної за період роботи із 01
вересня 1977 року по 30 вересня 1982 року.

На звернення ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Маріуполя щодо перерахунку
пенсії із виключенням районного
коефіцієнту із використанням довідки
про заробітну плату за період вересень
1992 року - червень 1997 року - отримала
відмову, яку оскаржила до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що чинне законодавство не містить
законодавчого врегулювання ситуації
щодо можливості територіальним
Управлінням Пенсійного фонду України
виключати з довідок про заробітну
платню за період роботи на Крайній
Півночі районних коефіцієнтів.

При цьому, судами було, зокрема,
зазначено, що згідно із статтею 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати для
обчислення пенсії враховуються,
зокрема, суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Статтею 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" було передбачено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до підпункту "д" пункту 15
Інструкції про порядок утримання
страхових внесків і використання
коштів державного соціального
страхування, затвердженої постановою
Президії ВЦРПС від 29.02.1960р., в загальну
суму заробітної плати, на яку
нараховуються страхові внески,
включалися районний коефіцієнт та
надбавка.

Обчислення розміру пенсії із
заробітної плати з урахуванням
районного коефіцієнту та надбавки
провадиться за періоди роботи до 01.01.1992
, оскільки статтею 96 Закону СРСР "Про
пенсійне забезпечення громадян в СРСР"
з 01.01.1992 було передбачено, що в разі
виїзду особи у райони, де коефіцієнт та
надбавка до заробітної плати не
встановлено, обчислення заробітної
плати, із якої призначаються пенсії,
проводиться із виключенням виплат за
районними коефіцієнтами. Відповідно до
статті 1 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав з
питань пенсійного забезпечення від
13.03.1992р. пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди і членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Разом з тим, зі спірних рішень судів не
вбачається, що судами належно
досліджувалось звернення позивача до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Маріуполя щодо
перерахунку пенсії, не встановлено
підстав такого звернення та його суть,
у зв'язку з чим не надано цим обставинам
правової оцінки, не перевірено доводи
позивача про наявність трудового стажу
в районі Далекої півночі, розмір
заробітної плати в період роботи на ВАТ
«Сахалинпродукт». Судами не
встановлено, чи приймалась до уваги
Пенсійним фондом при призначенні
пенсії заробітна плата, яку отримувала
позивач, працюючи в районі Далекої
півночі.

Крім того, суди не надали оцінки
правомірності позовних вимог позивача,
натомість зазначили про відсутність
повноважень територіального
управління Пенсійного фонду щодо
виключення коефіцієнту із заробітної
плати, з чим колегія суддів також не
погоджується.

Отже, ухвалені по справі рішення не
встановили дійсний характер спірних
правовідносин, що виникли між
сторонами, судами не застосовані норми
матеріального права до вирішення
спірних правовідносин, а тому висновки
судів про необґрунтованість позовних
вимог є передчасними.

Враховуючи, що касаційна інстанція
відповідно до вимог ст. 220 КАС України
не має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
враховані у рішенні чи постанові суду
чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, збирати нові докази або
додатково перевіряти докази, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вбачає за необхідне судові
рішення скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно повно та всебічно з'ясувати
всі обставини справи, вірно
застосувати норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини та
ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 07
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2012 року у справі № 2-а-2346/11
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: