Справа № 801/5061/13-а
Суддя: Дадінська Тамара Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/5061/13-а

06.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дадінської Т.В.,

суддів Дудкіної Т.М. ,

Омельченка В. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим та
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим
(головуючого судді Кузнякова С.Ю. ) від
06.11.2013 по справі 801/5061/13-а

за позовом Кримського
республіканського підприємства "Вода
Криму" в особі Феодосійської філії (вул.
Земська, буд.8, м.Феодосія, Автономна
Республіка Крим, 98100)

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим (вул.
Кримська, 82-В, м.Феодосія, Автономна
Республіка Крим, 98100)

Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим (вул. М. Залки, 1/9,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95053)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, спонукання до
виконання певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.11.2013
адміністративний позов Кримського
республіканського підприємства "Вода
Криму" в особі Феодосійської філії до
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим,
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,
спонукання до виконання певних дій,-
задоволено: визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення, прийняті
Державною податковою інспекції в м.
Феодосії Автономної Республіки Крим №
000216/55/26-02/01/0 від 04 листопада 2004 року, №
000260/651/26-2/3/0 від 11 лютого 2005 року, №
001835/2869/15-2/1/0 від 05 червня 2006 року, №
000610/13686/15-3/1/0 від 09 вересня 2006 року;
зобов'язано Феодосійську об'єднану
державну податкову Інспекцію
Головного управління Міндоходів в АР
Крим, Державну податкову інспекцію у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим списати
безнадійний податковий борг
Кримського республіканського
підприємства "Виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного
господарства" (Кримського
республіканського підприємства "Вода
Криму" в особі Феодосійської філії) за
податком на прибуток у сумі 119629,25 грн., в
тому числі недоїмка - 102520,88 грн., пеня -
17108,37 грн.; за податком на додану
вартість у сумі 740562, 17 грн., у тому числі
недоїмка - 686590,08 грн., пеня - 53972,09 грн., за
збором за спеціальне водокористування
у сумі 234462,83 грн., у тому числі недоїмка -
227188,99 грн., пеня - 7273,84 грн.

Не погодившись з даною постановою суду,
Феодосійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів в АР Крим та
Державна податкова інспекція у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим звернулися з
апеляційними скаргами, в яких просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.11.2013 та прийняти
нове рішення по справі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 06.02.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем проведена позапланова
документальна перевірка позивача з
податку на прибуток за період з 20.05.2004
по 19.08.2004, за результатами якої складено
акт №26-02/133/72 від 03.11.2004.

У зазначеному акті відповідачем
зроблений висновок про порушення
позивачем термінів сплати сум
податкових зобов'язань з податку на
прибуток в сумі 117900 грн. на 91
календарний день.

З акту перевірки вбачається, що сплатою
податкового боргу за перший квартал 2004
в сумі 117900 грн. податковий орган вважає,
фактичне зменшення податкового
зобов'язання позивачем при подачі
декларації за перше півріччя 2004.

На підставі вказаного акту перевірки
та відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1.ст.17 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" відповідачем 04.11.2004 прийнято
податкове повідомлення - рішення
№000216/55/26-02/01/0, відповідно до якого до
позивача застосована штрафна санкція у
сумі 58950 грн. (50% від 117900 грн.).

Також відповідачем 11.02.2005 проведена
позапланова документальна перевірка
позивача з податку на прибуток за
період з 31.12.2003 по 19.02.2004, з 31.12.2003 по
13.10.2004, з 25.06.2004 по 27.07.2004 за результатами
якої складено акт №229/26-2/03348086 від 11.02.2005.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесені податкової
повідомлення-рішення: №000260/651/26-2/3/0 від
11.02.2005 про застосування до позивача
штрафної санкції у сумі 25100 грн. (20% від
125500 грн.), №000261/651/26-2/2/0 від 11.02.2005 про
застосування штрафної санкції у сумі
31168,73 грн. (50% від 62337,46 грн.), №000262/651/26-2/1/0
від 11.02.2005 про застосування штрафної
санкції у сумі 21899,29 грн. (50% від 43798,58
грн.).

Висновки податкового органу щодо
несвоєчасності сплати податкового
боргу стосуються сплати податкового
боргу, який існував у позивача станом
01.10.2001. Платежі, які були здійснені
позивачем у загальній сумі 48000 грн. за
період з 25.06.2004 по 27.07.2004 платіжними
дорученнями №978 від 25.06.2004, №1002 від
29.06.04, №1004 від 30.06.2004, №1037 від 02.07.2004, №1039
від 02.07.2004, № 1115 від 08.07.2004, №1128 від
09.07.2004, №1135 від 12.07.2004, №1148 від 13.07.2004,
№1154 від 15.07.2004, №1174 від 16.07.2004, №1197 від
19.07.2004, № 1201 від 20.07.2004, №1207 від 21.07.2004,
№1203 від 22.07.2004, №1222 від 23.07.2004, №1244 від
26.07.2004, №1253 від 27.07.2004 були зараховані
відповідачем у рахунок сплати
податкового боргу у вигляді основного
боргу та пені за 2001 рік.

Тобто з зазначених платіжних
документів вбачається, що позивач
здійснював платежі з податку на
прибуток за перший квартал 2004 року.

Так відповідач зарахував як погашення
податкового боргу з податку на
прибуток за 11 місяців 2003 надання
декларації за 2003 рік, а також сплату
платіжними дорученнями №1253 від 27.07.2004
на суму 1000 грн., №1491 від 19.08.2004 на суму 2565
грн., №1504 від 20.08.2004 на суму 10000 грн., №1513
від 21.08.2004 на суму 5000 грн., №1530 від 26.08.2004
на суму 3500 грн., №1538 від 27.08.2004 на суму 5000
грн., №1563 від 31.08.2004 на суму 1000 грн., №1572
від 01.09.2004 на суму 2800 грн., №1590 від 03.09.2004
на суму 5000 грн., №1605 від 06.09.2004 на суму 5000
грн., №1636 від 07.09.2004 на і суму 5000 грн.,
№1662 від 08.09.2004 на суму 5000 грн., №1709 від
14.09.2004 на суму 5000 грн., №1718 від 16.09.2004 на
суму 5000 грн., №1856 від 12.10.2004 на суму 1000
грн., №1867 від 13.10.2004 на суму 1000 грн.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідно до актів
перевірки №26-02/133/72 від 03.11.2004 (за період
з 20.05.2004 по 19.08.2004) та №000260/651/26-2/3/0 від
11.02.2005 (за період з 25.06.2004 по 27.07.2004)
податковим органом проведена
перевірка одного з того ж питання -
своєчасність сплати податку на
прибуток за один і той же період - 20.05.2004
по 27.07.2004.

Слід зазначити, що 23.05.2006 відповідачем
була проведена невиїзна документальна
перевірка своєчасності сплати
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість позивача за період з
грудня 2004 року по березень 2005 року.

За результатами перевірки складено акт
№32139/15-2/03348086 від 23.05.2006, яким
встановлено порушення позивачем вимог
п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а саме
сплата податкового зобов'язання з ПДВ,
яке виникло у січні 2005 року у грудні 2005
року - лютому 2006 року, сплата
податкового зобов'язання з ПДВ, яке
виникло у січні 2005 року у лютому -
березні 2006 року, сплата податкового
зобов'язання з ПДВ, яке виникло у
березні 2005 року, у лютому - березні 2006
року, сплата податкового зобов'язання з
ПДВ за березень 2005 року у
березні-квітні 2006 року, сплата
податкового зобов'язання з ПДВ, яке
виникло у квітні 2005 року, у
квітні-травні 2006 року.

На підставі зазначеного акту,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № 001835/2869/15-2/1/0
від 05.06.2006, відповідно до якого до
позивача застосовані штрафні санкції у
сумі 138588,5 грн. (50% від 277177 грн.).

З платіжних доручені, що містяться у
матеріалах справи, вбачається, що
починаючи за період з 02.12.2005 по 15.05.2006
позивачем проводилась сплата ПДВ за
березень 2006 року.

Так 31.08.2006 відповідачем проведена
невиїзна документальна перевірка
позивача з питання своєчасності сплати
податкового зобов'язання по збору за
спеціальне водокористування за період
з 20.05.2004 по 10.11.2005.

За результатами зазначеної перевірки
встановлені порушення строків сплати в
бюджет узгодженого податкового
зобов'язання за 1 квартал 2004 року, за 1
півріччя 2004 року, за 9 місяців 2004 року.

Матеріали справи свідчать, що за
розрахунком податкового зобов'язання
№10925 від 28.04.2004 сплата зобов'язання
проведена позивачем платіжними
дорученнями починаючи з 07.10.2004 по 13.01.2005.

За розрахунком №26275 від 09.08.2004 сплата
зобов'язання проведена позивачем
платіжними дорученнями починаючи з
13.01.2005 по 05.07.2005.

За розрахунком №39175 від 25.10.2004 сплата
зобов'язання проведена позивачем
платіжними дорученнями починаючи з
18.08.2005 по 10.11.2005.

Отже, платіжні доручення, що містяться
в матеріалах справи свідчать про
визнання позивачем самостійного
призначення платежу - збір за
водокористування за другий-четвертий
квартал 2004 року, за лютий 2005 року, за
перший-третій квартал 2005 року.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами"
встановлено, що податкове зобов'язання
- це зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
в порядку і в терміни, визначені цим
Законом.

Податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання (п.1.3 ст. 1 „Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами і державними
цільовими фондами").

Законом України „Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами і державними
цільовими фондами", передбачена
можливість стягнення в рахунок
погашення податкового боргу активів
платника податку, але виключно за
рішенням суду.

Положеннями частинами 3 та 4 статті 9
Закону України „Про систему
оподаткування" визначено, що
зобов'язання юридичної та фізичної
особи по сплаті податків та зборів
(обов'язкових платежів) припиняються у
зв'язку зі сплатою податку, збору
(обов'язкового платежу).

Згідно з пунктом 7.7 статті 7 Закону
України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами і державними цільовими
фондами" податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Відповідно до п.п. 16.1.1, абзацу а) п.п.16.1.2
п.16.1 ст.16 Закону України „Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами і державними
цільовими фондами" після закінчення
встановлених строків погашення
узгодженого податкового зобов'язання
на суму податкового боргу
нараховується пеня.

При самостійному нарахуванні суми
податкового зобов'язання платником
податків нарахування пені
розпочинається від першого робочого
дня, наступного за останнім днем
граничного строку сплати податкового
зобов'язання, визначеного цим Законом.

Підпунктом 16.3.3 ст. 16 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначено, що при частковому погашенні
податкового боргу сума такої частки
визначається з урахуванням пені,
нарахованої на таку частку. Податковий
борг, що погашається частково і
сплачується разом зі сплатою пені,
нарахованої відповідно до такої
частки, єдиним платіжним документом, в
якому суми такого податкового боргу та
такої пені визначаються окремо.
Платіжні документи, які не містять
окремо виділену суму податкового боргу
та суму пені, не приймаються до
виконання. Якщо платник податків не
сплачує пеню разом зі сплатою
податкового боргу (його частини) або не
визначає її окремо у платіжному
документі (чи визначає з порушенням
зазначеної пропорції), то податковий
орган самостійно здійснює розподіл
такої сплаченої суми на суму, що
спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Розмір пені нормативне визначено
п.п.16.4.1 п.16.4 ст.16 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами",
відповідно до якого пеня нараховується
на суму податкового боргу (включаючи
суму штрафних санкцій за їх наявності)
із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Аналіз положень Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами і
державними цільовими фондами" та
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.07.2005 N 276, свідчить, що
контроль за справлянням податкових
зобов'язань, що здійснюється органами
державної податкової служби України,
не передбачає прав податкового органу
змінювати призначення платежу,
визначеного платником податку у
платіжних документах та направляти ці
суми на погашення податкового боргу
попередніх податкових періодів при
веденні оперативного обліку платежів
до бюджету.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що орган
податкової служби відповідно до статті
11 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" не має
права визначати або змінювати
призначення платежу при сплаті
платником податків узгоджених сум
податкових зобов'язань.

Системний аналіз норм Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" та
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, затвердженої наказом ДПА
України від 18.07.2005 N 276, свідчить, що
контроль за справлянням податкових
зобов'язань, що здійснюється органами
державної податкової служби України,
не передбачає прав податкового органу
змінювати призначення платежу,
визначеного платником податку у
платіжних документах та направляти ці
суми на погашення податкового боргу
попередніх податкових періодів при
веденні оперативного обліку платежів
до бюджету.

Відповідно до статті 177 ЦК України
гроші є об'єктами цивільних прав, у тому
числі права власності.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" кошти існують у готівковій
формі (формі грошових знаків) або у
безготівковій формі (формі записів на
рахунках у банках).

Положеннями статті 8 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" передбачено, що банк виконує
доручення клієнта у точній
відповідності з інформацією, що
міститься в розрахунковому документі.

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу
України власник користується своїм
майном на свій власний розсуд. Власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном, що встановлено ст. 391 Цивільного
кодексу України. Відповідно до статей
22, 41 Конституції України захист права
власності гарантується державою. Кожен
має право володіти, користуватись та
розпоряджуватися своєю власністю.
Статтею 47 Господарського кодексу
України встановлено, що держава
гарантує недоторканість майна і
забезпечує захист майнових прав.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що жодна норма
податкового законодавства, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин,
не наділяє органи державної податкової
служби розпоряджатися коштами
платника податків всупереч його волі,
вираженій у призначеннях платежів на
платіжних дорученнях, на свій власний
розсуд.

На підставі зазначеного вище,
податкові повідомлення-рішення: №
000216/55/26-02/01/0 від 04.11.2004 на суму 58950,00 грн.;
№ 000260/651/26-2/3/0 від 11.02.2005 на суму 25100,00грн.;
№000261/651/26-2/2/0 від 11.02.2005 на суму 31168,73 грн.;
№ 000262/651/26-2/1/0 від 11.02.2005 на суму 21899,29
грн.; № 001835/2869/15-2/1/0 від 05.06.2006 на суму
138588,50грн.; № 000610/13686/15-3/1/0 від 09.09.2006 на
суму 303618,77 грн. є необґрунтованими.

Щодо позовних вимог стосовно списання
безнадійного боргу: по податку на
прибуток в сумі 119629 грн., в т.ч. недоїмка
- 102520,88 грн., пеня - 17108,37 грн.; по податку
на додану вартість в сумі 740562,17 грн., в
т.ч. недоїмка - 686590,08 грн., пеня 53972,09 грн.;
по збору за спеціальне
водокористування в сумі 234462,83 грн., в
т.ч. недоїмка - 227188,99 грн., пеня - 7273,84 грн.,
колегія суддів зазначає, що у березні
2008 позивач звернувся до ДПІ у м.
Феодосії з заявою про списання
безнадійного податкового боргу з
податку на прибуток у сумі 119629 грн., у
т.ч.: недоїмка - 102520,88 грн., пеня - 17108,37
грн., податку на додану вартість в сумі
740562,17 грн., у т.ч.: недоїмка - 686590,08 грн.,
пеня - 53972,09 грн. У квітні 2008 позивач
звернувся до податкового органу з
заявою про списання безнадійного
податкового боргу зі збору на
спеціальне використання водних
ресурсів та збору за користування
водами для потреб гідроенергетики у
сумі 234462,83 грн., у тому числі недоїмка -
227188,93 грн., пеня - 7273,84 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
борг позивача станом на 01.10.2003 складав:
з податку на прибуток - 119629 грн., у т.ч.:
недоїмка - 102520,88 грн., пеня - 17108,37 грн.,
податку на додану вартість - 740562,17 грн.,
у т.ч.: недоїмка - 686590,08 грн., пеня -
53972,09 грн., зі збору на спеціальне
використання водних ресурсів та збору
за користування водами для потреб
гідроенергетики - 234462,83 грн., у т.ч.:
недоїмка - 227188,93 грн., пеня - 7273,84 грн.

Слід зазначити, що по зазначеній справі
проведено судово - бухгалтерську
експертизу №1 від 08.09.2007, висновками
якої підтверджується існування у
позивача податкового боргу у вказаному
розмірі станом на 01.10.2003.

Матеріалами справи не підтверджується
погашення позивачем боргу з податку на
прибуток, податку на додану вартість,
збору за спеціальне водокористування,
який існував на 01.10.2003.

Відповідно до п.п. 18.2.1 п.18.2 ст.18 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» підлягає списанню
безнадійний податковий борг, у тому
числі пеня, нарахована на такий
податковий борг, а також штрафні
санкції. Під терміном «безнадійний»
розуміється також податковий борг
юридичних та фізичних осіб, стосовно
якого минув строк позовної давності,
встановлений цим Законом.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги щодо списання
безнадійного податкового боргу є
правомірними.

Враховуючи зазначене, судова колегія
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду прийшла до
висновку, що суд першої інстанції
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всесторонньо
перевіривши обставини справи, вирішив
справу відповідно до норм
матеріального права, які підлягають
застосуванню до даних правовідносин та
прийняв рішення з урахуванням усіх
обставин справи у їх сукупності, що
мають значення для прийняття рішення, а
отже апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, а судове рішення суду
першої інстанції підлягає залишенню
без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в АР Крим залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
06.11.2013 по справі 801/5061/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Т.В. Дадінська

Судді підпис Т.М.
Дудкіна

підпис В.А.Омельченко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Т.В. Дадінська