Справа № 804/11890/13-а
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2013-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Борисенка П.О, при секретарі судового
засідання - Сергієнка В.Ю., за участю
представника позивача - Майстата О.О.
та представника відповідача - Крейси
Л.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг»
до Дніпропетровської
про визнання протиправним
та скасування рішення,-
Публічне акціонерне товариство
«АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення Дніпропетровської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 110050001/2013/000017/1
від 13.08.2013 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 13.08.2013 року
Дніпропетровською митницею прийнято
рішення №110050001/2013/000017/1 про коригування
митної вартості товарів, яким заявлену
декларантом митну вартість вугільного
концентрату марки «К, КЖ» за ціною 0,145
доларів США за 1 кг.- скориговано в
сторону збільшення та визначено 0,162
долари США за 1 кг. Позивач вважає, що
рішення відповідача про коригування
заявленої митної вартості
№110050001/2013/000017/1 від 13.08.2013 р. є
безпідставним і необґрунтованим та
таким, що прийняте без дотримання
основних принципів митного
регулювання.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, та
просив задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти заявленого позову
заперечував, надав письмові
заперечення, в яких зазначив, що
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №
110050001/2013/000017/1 від 13.08.2013 року є таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства, прийнятим у спосіб та в
межах повноважень, наданих митним
органам законодавством, а тому просить
суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
осіб, які беруть участь у справі,
дослідивши письмові докази,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи із наступного.

01.08.2013 року для здійснення митного
контролю та митного оформлення
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» була
подана електронна митна декларація
№110050001/2013/011242, відповідно до якої для
проведення митного оформлення було
заявлено товар: «концентрат вугільний
марки «К,КЖ» вміст вологи - від 9,8% до 10,5%;
золи - від 11,0% до 11,2%; сірки - 0,5%; клас 0-20,
граничний вихід летких речовин у
перерахунку на суху без мінеральну
основу - від 25,0% до 26,6%; гранична теплота
згоряння (у перерахунку на вологу без
мінеральну основу) - від 6550 до 6597
ккал/кг; призначення: для
металургійного виробництва».

Даний товар поставлявся на підставі
зовнішньоекономічного контракту
№ QG7034 від 30.07.2009 р., додаткових угод
№5,9,13,15,16,17,18 укладеного між позивачем
та фірмою АО «АрселорМиттал Темиртау»
(Казахстан).

Митна вартість товару була заявлена
позивачем шляхом подання декларації
митної вартості №110050001/2013/011242 за ціною
контракту (основний метод) відповідно
до ст.58 Митного кодексу України на
рівні 0,145 дол.США/кг (1,16 грн./кг).

Частиною 2 ст.53 МК України визначений
перелік документів, які підтверджують
митну вартість товару.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, орган доходів і
зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України
має право: упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Відповідно до ст.337 МК України,
перевірка документів та відомостей,
які подаються органам доходів і зборів
під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:
формато-логічного контролю; контролю
співставлення; контролю із
застосуванням системи управління
ризиками та в інші способи, передбачені
цим Кодексом.

Автоматизованою системою аналізу
ризиків по товару МД
№ №110050001/2013/011242 від 01.08.2013
року було визначено обов'язкову форму
контролю «Здійснити перевірку
правильності митної вартості,
звернувши увагу на вартість ідентичних
або подібних товарів».

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору відповідно
до ч. 2 ст. 58 МКУ декларант використовує
якщо відповідні відомості є
достовірними.

Декларантом у ДМВ було заявлено про
пов'язаність продавця і покупця, при
цьому зазначено, що взаємозалежність
продавця і покупця не вплинула на ціну
товару.

Відповідно до ст.337 МКУ контроль
співставлення - це автоматизоване
порівняння даних, які містяться в
митних деклараціях або інших
документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, та інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Відповідачем було зазначено, що при
здійсненні зазначеної форми контролю,
він мав обґрунтовані підстави вважати,
що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість.
Так, заявлена у МД за рахунком та
відповідно до специфікації №46 від
08.05.2013 року на умовах DAF Соловей митна
вартість складає 145 дол.США/т., в той час
як за наявною в митного органу
інформацією митна вартість, визначена
за ціною угоди на заявлений товар на
цих же комерційних умовах, складає не
менше 162 дол.США/т.

При цьому, декларантом для
підтвердження митної вартості товару
разом із МД подано висновок про
вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» 30.07.2013 року
№ 3322 з середнім розрахунковим рівнем
цін 145 - 175 USD/т. на умовах DAF кордон Росія -
Україна. Висновок надає поточну
конюктуру ринку вугілля, посилається
на видання «Метал Эксперт. Уголь» та
має лише консультаційний характер.
Відповідно до наявних у митного органу
«Дайджеста цін» ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 23.07.2013
року №3213 та того ж «Металл Эксперта» №
26 (206) від 01.07.2013 року рівень цін на
концентрат вугільний марки «К, КЖ»
відвантажений з РФ знаходиться в інших
межах 170-180 дол.США /т на умовах DAF кордон
Росія - Україна.

Відповідно до пункту 18 статті 58 МКУ при
продажу товарів між пов'язаними
особами вартість операції береться за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант покаже, що така вартість
є близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: вартості операції при
продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, визначеної
згідно з положеннями статті 62 цього
Кодексу ; митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
63 цього Кодексу .

Отже, у відповідача при здійсненні
митного контролю були достатні
підстави ля запиту додаткових
документів, для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару.

Відповідно до ч.4 ст.57 МКУ застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 цього
Кодексу. Під час консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. При цьому, ч.5
ст.55 МКУ декларант може провести
консультації з органом доходів і
зборів з метою обґрунтованого вибору
методу визначення митної вартості на
підставі інформації, яка наявна в
митному органі. Частиною 6 цієї ж статті
передбачено, що на вимогу декларанта
консультації проводяться у письмовому
вигляді.

Так, між декларантом позивача та
відповідачем проводилась процедура
консультацій, тобто обмін наявною
інформацією, в електронному порядку,
про що свідчать електронні
повідомлення та дані гр.33
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості товару.

Встановлено, що під час митного
контролю та митного оформлення,
посадовою особою митниці з урахуванням
положень ст. 53 МКУ 01.08.2013 року
декларанту надіслано електронне
повідомлення про необхідність надати
(за наявності) додаткові документи для
підтвердження митної вартості за МД
№110050001/2013/011242, з відповідним
обґрунтуванням вищезазначених підстав
для запиту додаткових документів, а
саме:

- виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

- довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

- розрахунок ціни (калькуляцію);

- каталоги, прейскуранти (прайс - листи)
виробника товару.

Крім зазначеного, відповідно до п.6. ст.53
МКУ, декларанта позивача повідомлено
про те, що декларант або уповноважена
ним особа за власним бажанням може
подати додаткові наявні у них
документи для підтвердження заявленої
ними митної вартості товару.

В рамках проведення консультацій для
підтвердження заявленої митної
вартості електронними повідомленнями
двід 12.08.2013 року № 20 декларантом було
надано лише прейскурант цін на
вугільний концентрат АО
«АрселорМиттал Темиртау» від 12.08.2013
року № 3/6-1717. Інших документів,
витребуваних митним органом надано не
було.

Однак, суд вважає, що зазначені
документи не можна вважати
документами, які підтверджують
заявлену позивачем митну вартість
Товару, за наступних підстав.

Поданий «Прейскурант цін» від 12.08.2013
року №3/6-1717 лише виділяє з ціни товару
суму витрат основного перевезення від
станції відправлення до митного
кордону України та може бути
застосований тільки разом з
витребуваними документами, наприклад,
для приведення цін товарів до одного
комерційного рівня та коректного
порівняння ідентичних або подібних
товарів. Зазначений прейскурант не
тотожний витребуваному розрахунку
ціни, що має містити докладну
калькуляцію витрат виробника та
продавця. При цьому, наданий
«Прейскурант цін» не є прейскурантом у
його загальному розумінні, бо містить
інформацію лише про одну фіксовану
ціну.

Крім зазначеного, під поняттям
«прайс-лист (прейскурант)» розуміється
нормативне виробничо-практичне або
довідкове видання, яке містить
систематизований перелік матеріалів,
виробів, обладнання, виробничих
операцій, товарів, послуг, ін. із
зазначенням ціни та скорочених
характеристик (ГОСТ 7.60-90). Окремі
прайс-листи можуть бути видані на
оптовий та роздрібний продаж. Тобто
прайс-лист містить інформацію про ціни,
за якими товар продається або
пропонується для продажу при
нормальному ході торгівлі в умовах
повної конкуренції.

Видання «Метал експерт» з оглядом
ринку вугілля за липень 2013 року має
прогнозно-аналітичний характер, не
містить жодної інформації ні про ціни
продажу коксівного вугілля з
Казахстану, ні про ціни внутрішнього
ринку цієї країни. Відповідно до
застережень частинні статті 61 МКУ
товари не вважаються ідентичними або
подібними (аналогічними) оцінюваним,
якщо вони не вироблені в тій же країні,
що і товари, які оцінюються. Таким
чином, не можна робити порівняння цін
між товарами різних країн, та
використовувати подібну інформацію
для митних цілей.

Як доказ правильності визначення
декларантом митної вартості позивач
наводить факт оформлення та
переоформлення ліцензії в
Міністерстві економічного розвитку
України. Однак, суд зазначає, що
Міністерство економічного розвитку
України не здійснює та не контролює
визначення митної вартості товарів.
Відповідні повноваження МКУ надає
виключно декларантам та органам
доходів і зборів. Наявність такого
документа, як імпортна ліцензія в
переліку частини 2 статті 53
МКУпояснюється необхідністю розгляду
відповідних застережень, наведених у
частині 1 статті 58 МКУ, щодо обставин
навколо продажу оцінюваних товарів.
Наявні у пункті 1 цієї частини
застереження, можуть унеможливлювати
визначення вартості цих товарів за
ціною договору у разі, якщо встановлено
обмеження щодо прав покупця (імпортера)
на використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні. Зазначена
норма, що передбачає вивчення такого
обмеження, міститься також у частині 1
статті 1 «Угоди про застосування статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року».

Таким чином, наявність вказаної
ліцензії свідчить про те, що
імпортований товар підпадає під заходи
нетарифного регулювання (Постановою
КМУ від 13.03.2013 року №225
встановлені обсяги квот на товар, що
імпортується позивачем), й відповідна
ліцензія є дозволом на ввезення цього
товару в зазначеній кількості.

Також, декларантом позивача надавались
як доказ митні декларації країни
відправлення та пропонувалось
відповідачу направити запити до митних
органів Казахстану або застосувати
інші форми контролю.

Проте, суд вважає, що зазначене не може
підтверджувати заявлену митну
вартість за ціною договору, оскільки
сумнів викликає не числове значення, а
його обґрунтованість в умовах
трансфертного ціноутворювання з
урахуванням пов'язаності покупця та
продавця.

Частиною другою статті 52 Кодексу
визначено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Вищезазначені результати проведеної
перевірки наданих до митного
оформлення документів та відомостей
свідчать про те, що заявлена
декларантом позивача митна вартість
товару не ґрунтується на дійсній
вартості товару згідно з вимогами
вищезазначених норм матеріального
права.

Таким чином, декларант не надав всіх
витребуваних відомостей та документів,
а лише надав прейскурант цін на
вугільний концентрат. У повідомленні
від 12.08.2013 року №20 декларант
відмовився від подання інших
документів, необхідність подання яких
передбачена ст.5З МКУ, заявивши, що ним
виконано всі вимоги МКУ та подано всі
необхідні докази.

Згідно п.2 ч.6 ст.54 МКУ митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій ст.53 МКУ,
або відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті.

Виходячи з вищенаведеного, суд
доходить висновку, що всі обставини
справи вказують на наявність
встановлених законом причин
неможливості застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору щодо імпортованих товарів.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідності до вимог Митного кодексу
України, а також враховуючи Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом ДМСУ від
13.07.2012 року №362, відповідачем було
проаналізована інформація, наявна у
митного органу, та прийнято рішення про
коригування митної вартості товару
№110050001/2013/000017/1 від 13.08.2013 року, згідно з
яким скориговано митну вартість товару
на рівні 0,162 дол.США/кг.

У зв'язку із неможливістю застосування
основного методу визначення митної
вартості товарів відповідачем було
здійснено послідовний перехід до
наступного методу визначення митної
вартості.

Згідно ч.2 ст.59 МКУ при застосуванні
методу 2а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів визначення митної
вартості за основу береться прийнята
митним органом вартість операції з
ідентичними товарами з дотриманням
умов, зазначених у цій статті. При
цьому, під ідентичними розуміються
товари, однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Відповідно до ч.2 ст.60 Митного кодексу
України під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

При цьому, згідно з частинами 1, 2 ст.61
Митного кодексу України передбачено
застереження щодо застосування
методів 2а) та 26), зокрема товари не
вважаються ідентичними або подібними
(аналогічними) оцінюваним, якщо вони не
вироблені в тій же країні, що і товари,
які оцінюються. Товари, виготовлені не
виробником оцінюваних товарів, а іншою
особою, беруться до уваги лише у разі,
якщо немає ні ідентичних, ні подібних
(аналогічних) товарів, виготовлених
особою - виробником товарів, що
оцінюються.

При коригуванні митної вартості товару
відповідачем було застосовано
другорядний метод визначення митної
вартості - 2-а - метод за ціною договору
щодо ідентичних товарів відповідно до
наявної у митного органу інформації
щодо вартості оцінюваного товару,
раніше ввезеного, відповідно до
положень статті 59 МКУ. Митну вартість
скориговано із врахуванням хімічного
складу, марки товару, виробника та
країни виробництва, інформації про
призначення товару та за основу взято
ціну операції з ідентичним товаром,
оформленим за МД № 110050001/2013/011293 від
02.08.2013 року, за ціною 0,162 дол.США/кг.

Отже, на підставі вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів №110050001/2013/000017/1 від
13.08.2013 року, зважаючи на пов'язаність
Публічного акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» та АО
«АрселорМіттал Темиртау» (Казахстан), є
таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства, прийнятим у спосіб та в
межах повноважень, наданих органам
доходів і зборів законодавством та
цілком обґрунтованим, про що свідчать
дані гр. 33 цього рішення.

Згідно із частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 94, 158 - 163, 167 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»
- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 15.10.2013
р.

Суддя
(підпис) З оригіналом згідно Постанова
не набрала законної сили 15.10.2013р. Суддя
П.О.Борисенко
П.О.Борисенко