Справа № 818/6999/13-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 р.Справа № 818/6999/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
04.11.2013р. по справі № 818/6999/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах Головного управління
Міндоходів у Сумській області ,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Сумській області

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш" (далі по тексту -
позивач, ПАТ "Сумський завод
"Насосенергомаш"), звернувся до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовною заявою до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі по тексту -
відповідач 1, ДПІ у м. Сумах), Головного
управління Державної казначейської
служби України в Сумській області (далі
- відповідач 2, ГУ ДКСУ в Сумській
області), в якому просив суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2013 року
№/29309;

- стягнути бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 44
414 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог вказує на
те, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення про зменшення
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у сумі 44 414
грн. 00 коп. та нарахування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 22 207 грн. 00
коп. не відповідає вимогам діючого
законодавства, оскільки ґрунтується на
висновках ДПІ у м. Сумах про те, що у ПП
"Аверс" та ТОВ "Мескон" відсутній факт
реального вчинення господарських
операцій у червні - жовтні 2011 року, а
також в квітні-травні 2012 року по
операціям з позивачем у зв'язку з
відсутністю поставок товарів по
ланцюгу постачання від інших суб'єктів
господарювання. Як наслідок,
відповідач, ДПІ у м. Сумах, визнав
договір №11/272 від 02.11.2010 року між ПАТ
"Сумський завод "Насосенергомаш" та ПП
"Аверс" та договір №61-4/122 від 21.04.2011 року
між ПАТ "Сумський завод
"Насосенергомаш" та ТОВ "Мескон"
нікчемними. Позивач не погоджується з
тим, що податковий орган поставив у
залежність виникнення права на
податковий кредит та на отримання
заявленого позивачем бюджетного
відшкодування від факту сплати податку
на додану вартість до бюджету його
контрагентами (виробником товарів) по
ланцюгу постачання товарів, оскільки
позивачем отримувався товар по
вказаним договорам, що підтверджується
наявними відповідними документами.
Тому завищення заявленої суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 44 414 грн. 00
коп. не відповідає фактичним
обставинам здійснених господарських
операцій та чинному законодавству
України, у зв'язку з чим податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2013 року
№/29309 підлягає скасуванню.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.13 року
позов Публічного акціонерного
товариства "Сумський завод насосного
та енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш" до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Сумській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення та
стягення бюджетної заборгованості
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Сумах від 07.06.2013 року №/29309.

Стягнуто з Державного бюджету України
(40000, м. Суми, вул. Воскресенська, 7,
рах.№0002, банк ГУДКУ у Сумській
області, МФО 837013, Держбюджет м.Суми, , код бюджетної
класифікації 14010200) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш" (м.Суми,
пл.Привокзальна, 1, , рах.
№8901, в АТ "УкрСиббанк", м.Харків,
МФО 351005) 44 414 грн. 00 коп. (сорок чотири
тисячі чотириста чотирнадцять грн. 00
коп.) бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість.

Відповідач, Державна податкова
інспекція у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач, Публічне
акціонерне товариство "Сумський завод
насосного та енергетичного
машинобудування "Насосенергомаш"
(ідентифікаційний код 05785448),
зареєстрований як юридична особа 09.10.1997
виконавчим комітетом Сумської міської
ради, взятий на облік платників
податків в ДПІ у м. Сумах 05.11.1997 року за
№ 01910003 (т.1, а.с.197-198).

Посадовою особою ДПІ у м. Сумах у період
з 14.05.2013 року до 16.05.2013 року проводилася
документальна невиїзна перевірка
Публічного акціонерного товариства
"Сумський завод насосного та
енергетичного машинобудування
"Насосенергомаш" з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за липень, жовтень 2011 року,
травень 2012 року, про що складено акт від
18.05.2013 року №1672/15.5-22/05785448 (т.1, а.с.142-157).

Перевіркою встановлено, що на
порушення вимог:

1) п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п.
200.4, п. 200.14, ст. 200 Податкового кодексу
України № 2755 від 02.12.2010 підприємством
завищено від'ємне значення різниці
поточного звітного періоду, яке буде
зараховано до складу податкового
кредиту наступного звітного періоду (р.
20.2) податкової декларації по ПДВ за
червень 2011 року - на 3846грн.20коп., за
вересень 2011 року - на 37 819грн.23коп., за
квітень 2012 року - на 2749грн.10коп.;

2) п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3, п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України №
2755 від 02.12.2010 підприємством завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування за липень 2011 року на суму
3846грн.20коп., за жовтень 2011 року - на суму
37 819грн.23коп., за травень 2012 року - на
суму 2749грн.10коп.

На підставі вказаного акту перевірки
від 18.05.2013 року №1672/15.5-22/05785448 ДПІ у м.
Сумах винесено податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2013 року
№/29309, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у сумі 44 414 грн.00 коп. та
нараховані штрафні (фінансові) санкції
у сумі 22 207грн.00коп.(т.1, а.с.140).

Не погодившись із винесеним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до Головного управління
Міндоходів у Сумській області (т.1,
а.с.158-166), додавши до скарги документи
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують реальність
господарських операцій з ПП "Аверс" та
ТОВ "Мескон". За результатами розгляду
первинна скарга була залишена без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2013 року
№/29309 - без змін (т.1, а.с.167-168).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що податковим
повідомленням-рішенням від 07.06.2013 року
№/29309 порушено права та
охоронювані законом інтереси позивача
у сфері публічно-правових відносин, а
тому вказані рішення підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно з пунктом 198.1 та пунктом 198.2
статті 198 Податкового кодексу України
(далі по тексту - ПК України), право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначений статтею 200 ПК України.

Так, згідно з пунктами 200.1, 200.2, 200.3 та 200.4
статті 200 ПК України ( редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до пункту 201.10 ст. 201 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Пунктом 200.1 ст.201 ПК України
встановлений перелік обов'язкових
реквізитів, що мають бути зазначені в
податковій накладній.

Що стосується питання підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно договору від №11/272 від 02.11.2010
року між ПАТ "Сумський завод
"Насосенергомаш" та ПП "Аверс" (т.1,
а.с.13-15), останнє взяло на себе
зобов'язання виготовити та передати у
власність позивачу товар згідно
специфікацій (т.1, а.с.16-18), які є
невід'ємною частиною даного договору, а
позивач зобов'язувався прийняти та
оплатити товар.

12.05.2011 року укладена додаткова угода №1
до договору №11/272 від 02.11.2010 року (т.1,
а.с.19).

Розрахунки між підприємствами
проведено в повному обсязі в
безготівковій формі згідно платіжного
доручення №47409 від 08.06.2011 року (т.1, а.с.20).

У зв'язку із сплатою позивачем грошових
коштів у розмірі 27 245 грн. 11 коп. та
здійсненням поставки товару, ПП "Аверс"
були видані податкові накладні №39 від
08.06.2011 року та №93 від 21.06.2013 року на суму
податку на додану вартість у
загальному розмірі 3846 грн. 20коп.(т.1,
а.с.21-22).

Крім того, факт здійснення
господарської операції по укладеному
між позивачем та ПП "Аверс" договору від
№11/272 від 02.11.2010 року підтверджується
видатковими накладними (т.1, а.с.23, 26),
прибутковими ордерами (т.1, а.с.25,28),
рахунками-фактурами, сертифікатом
якості, виписаними на виконання п.3.5
договору (т.1, а.с.14, 29-30, т.2, а.с.208),
витягом з журналу виданих довіреностей
за 2011 рік (т.2, а.с.88-96), відомостями по
рахункам (т.2, а.с.207), картками
складського обліку матеріалів (т.2,
а.с.216-217), накладними-вимогами на
відпуск (внутрішнє переміщення)
товарів (т.2, а.с.219-250, т.3, а.с.1-4).

Також позивачем надані докази
переміщення товарів, а саме:
товарно-транспортні накладні (т.1, а.с.24,
27), в яких вантажовідправником є ПП
"Аверс", а вантажоодержувачем - ПАТ
"Сумський завод "Насосенергомаш".

Сума податку на додану вартість у
розмірі 3846 грн. 20 коп. позивачем
заявлена до відшкодування у податковій
декларації з податку на додану
вартість за червень 2011 року (т.2, а.с.70-80),
яка, разом з розрахунком суми
бюджетного відшкодування та заявою про
повернення суми бюджетного
відшкодування, була подана
відповідачу.

Крім того, згідно копії договору №61-4/122
від 21.04.2011 року, укладеного між ПАТ
"Сумський завод "Насосенергомаш" та ТОВ
"Мескон" (т.1, а.с.31-34), останнє взяло на
себе зобов'язання поставити позивачу
товар, кількісні та якісні
характеристики якого викладені у
специфікаціях до договору (т.1, а.с.35-39,
42-81, 83-93), а позивач зобов'язувався
прийняти та оплатити товар.

27.04.2011 року та 18.12.2012 року були укладені
додаткові угоди №1 та №2 до договору №
61-4/122 від 21.04.2011 року (т.1, а.с.40, 82).

Розрахунки між підприємствами
проведено в повному обсязі в
безготівковій формі згідно платіжних
доручень за вересень 2011 року на суму 37
819 грн. 23 коп. (т.1, а.с.94-107), а також згідно
платіжних доручень за квітень 2012 року
на суму 2749 грн. 10 коп. (т.1, а.с.108- 109).

У зв'язку зі сплатою позивачем грошових
коштів за придбаний товар та
здійсненням поставки товару ТОВ
"Мескон" були видані податкові накладні
(т.1, а.с.110-126) на суму податку на додану
вартість у загальному розмірі 40568 грн. 33
коп.

Також факт здійснення господарської
операції по укладеному між Позивачем
та ТОВ "Мескон" договору №61-4/122 від
21.04.2011 року підтверджується копіями
видаткових накладних (т.1, а.с.127-139),
витягом з журналів реєстрації
довіреностей за 2011 та 2012 роки (т.2,
а.с.85-96), рахунками-фактурами (т.2,
а.с.187-199) та паспортами, виданими
постачальником покупцю на виконання
п.2.5 додаткової угоди №1 до договору
№61-4/122 від 21.04.2011 року (т.1, а.с.40),
прибутковими ордерами та
накладними-вимогами на відпуск
(внутрішнє переміщення) товарів (т.2,
а.с.130-133, 135-137, 139-140, 142-144, 146, 148-149, 151-152,
154-155, 157-158, 160-161, 163-165, 167-171, 173-174, 176-177, 179-181,
183, 185-186).

Переміщення та отримання товару від
ТОВ "Мескон" підтверджується
товарно-транспортними-накладними на
вантаж (т.2 а.с.81-84), згідно яких
відправка товару здійснена одержувачу
- ПАТ "Сумський завод "Насосенергомаш".

Сума податку на додану вартість у
розмірі 37 819 грн. 23 коп. позивачем
заявлена до відшкодування у податковій
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2011 року (т.2,
а.с.41-55), яка разом з розрахунком суми
бюджетного відшкодування та заявою про
повернення суми бюджетного
відшкодування була подана відповідачу.

Сума податку на додану вартість у
розмірі 2749 грн. 10 коп. позивачем
заявлена до відшкодування у податковій
декларації з податку на додану
вартість за травень 2012 року (т.1,
а.с.169-173,179,181-187, т.2 а.с.9-16), яка разом з
розрахунком суми бюджетного
відшкодування та заявою про повернення
суми бюджетного відшкодування була
подана відповідачу.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України і до
них відносяться:

1) правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (ст. 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Відповідачем не надано доказів того, що
в момент укладання договорів між
позивачем, ПП "Аверс" та ТОВ "Мескон"
принаймні одна із сторін мала намір
порушити публічний порядок. Доказом
вини може бути також вирок суду,
постановлений у кримінальній справі,
щодо знищення, пошкодження майна чи
незаконного заволодіння ним тощо.
Таких доказів до суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про недоведеність факту
порушення податкового законодавства з
боку позивача та про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано
задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 04.11.13 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.198, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 04.11.2013р. по
справі № 818/6999/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова
С.С.Судді(підпис) (підпис) Катунов В.В.
Ральченко І.М.