Справа № 607/24104/13-а
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2013-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2013 Справа №607/24104/13-а
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого
Ломакіна В.Є.

за участю секретаря
Репетівської В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління ДАІ УМВС України в
Тернопільській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення серії ВО1 №196693 від 18
грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області з позовом до
відповідача Управління ДАІ УМВС
України в Тернопільській області про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 №196693 від 18 грудня 2013 року, якою його
визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 255 грн. за
порушення правил зупинки транспортних
засобів. Свої позовні вимоги позивач
мотивує тим, що вказаного порушення він
не вчиняв, оскільки здійснив вимушену
зупинку, та діяв до відповідно до вимог
п. 15.14 ПДР України. Оскаржувана
постанова винесена із порушенням прав
позивача. А також, позивачу не була
надана можливість скористатися
юридичною допомогою адвоката. З цих
підстав, ОСОБА_1 переконаний, що
оскаржувана постанова не відповідає
обставинам справи та просить її
скасувати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
показав, що вини у вчиненні вказаного
адміністративного правопорушення не
визнає, позов підтримує з підстав
викладених у позовній заяві, та просить
оскаржувану постанову скасувати, як
таку що не відображає дійсних обставин
справи.

Представник відповідача Управління
ДАІ УМВС України в Тернопільській
області будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи в судове засідання не
з'явився не повідомивши суд про причини
неявки. А тому, приймаючи до уваги
вимоги ст. 128 КАС України, суд вважає, за
можливе розгляд справи у його
відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд встановив такі факти:

Як вбачається із протоколу
про адміністративне правопорушення
серії АА2 №134137 від 18 грудня 2013 року,
ОСОБА_1 18 грудня 2013 року о 14 год. 10 хв. в м.
Тернополі по вул.
Островського-Шевченка здійснив
зупинку транспортного засобу «ВАЗ-21104»
державний номерний знак НОМЕР_1 на
перехресті даних вулиць, чим порушив
вимоги п. 15.9 (г) ПДР України.

Постановою в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 №196693 від 18 грудня 2013 року, на ОСОБА_1
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 225 грн. за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року № 14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови у справі про адміністративне
правопорушення має відповідати
вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП.
Зокрема, у ній мають бути наведені
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення, та мотиви відхилення
інших доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

Як вбачається із змісту постанови в
справі про адміністративне
правопорушення, до неї не долучено
жодних доказів того, що позивачем було
вчинене адміністративне
правопорушення. Зокрема, суду не було
представлено пояснень свідків,
показань технічних засобів фото чи
кінозйомки, які використовуються при
нагляді за додержанням правил
дорожнього руху, які б свідчили про
порушення позивачем вимог Правил
дорожнього руху України.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачем в порушення вимог ст. 280
КУпАП, при винесенні постанови, не було
встановлено, чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа у його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, та інші обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, оскільки будь-яких
доказів вини позивача до постанови в
справі про адміністративне
правопорушення не долучено.

Зважаючи на те, що позивач у судовому
засіданні вказав, що вини у вчиненні
правопорушення не визнає, оскільки
вказаного порушення він не вчиняв, суд
вважає, що протоколу про
адміністративне правопорушення
недостатньо для доведення вини
позивача у порушенні Правил дорожнього
руху України та вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП, в той час, як представник
відповідача будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи у судове засідання не з'явився,
та не надав доказів, які б спростували
пояснення позивача та доводили
правомірність винесеної постанови,
оскільки відповідно до ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача.

Крім цього, інспектором ДАІ не було
надано можливості позивачу
скористатися правовою допомогою, а
тому, суд вважає, що дане порушення є
істотним, оскільки порушено право на
захист особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та в
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ст.19 Конституції
України).

Згідно ст. 62 Конституції України вина
особи, яка притягується до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

На підставі вищенаведеного, наявних
доказів та вимог чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що при винесенні
оскаржуваної постанови в справі про
адміністративне правопорушення,
відповідачем порушено норми чинних
нормативно-правових актів, вина особи у
вчиненні правопорушення належним
чином не доведена, а твердження
позивача не спростовані, а тому суд
вважає, що позов слід задовольнити, а
тому постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
ВО1 №196693 від 18 грудня 2013 року, слід
скасувати.

На підставі викладеного, керуючись п.
15.9 ПДР України, ст.ст. 122, 251, 254, 258, 289, 293
КУпАП, ст.ст. 1, 10, 11, 18, 71, 158 - 163, 171-2, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ВО1 №196693 від 18
грудня 2013 року, якою ОСОБА_1 притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.Є. Ломакін