Справа № 448/520/13-а (2а/448/27/13)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м.
Київ К/800/40423/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження в приміщенні
суду справу за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Мостиського районного
суду Львівської області від 16 квітня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області, третя особа - ОСОБА_5 про
визнання протиправними та скасування
рішень органу місцевого
самоврядування,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до Судововишнянської
міської ради Мостиського району
Львівської області про визнання
протиправним та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень. Крім
того, позивач заявив клопотання про
поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Мостиського районного суду
Львівської області від 16 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року, в задоволенні клопотання про
поновлення строку звернення до суду
відмовлено, позовну заяву залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з рішенням судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм процесуального права та
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 55
Конституції України держава кожному
гарантує право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної власності, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Відповідно до ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
суду у справах щодо прийняття громадян
на публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду закріплені в
ст. 100 КАС України, в якій зазначено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, в квітні 2013 року ОСОБА_4
звернувся до суду із позовом про
визнання протиправними рішення
виконкому Судововишнянської міської
ради №127 від 17 серпня 2011 року «Про
переоформлення права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1»; рішення №59
від 16 березня 2011 року виконкому
Судововишнянської міської ради «Про
надання дозволу ОСОБА_5 на
реконструкцію та ремонт житлового
будинку з добудовою мансардних
приміщень на горищі» та ухвали VІІ
сесії VІ демократичного скликання
Судововишнянської міської ради №43 від
10 червня 2011 року «Про затвердження
будівельного паспорта на
реконструкцію та ремонт житлового
будинку з добудовою мансардних
приміщень на горищі будинку по
АДРЕСА_1».

Водночас, згідно матеріалів справи, в
лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Мостиського районного суду Львівської
області із позовом про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 та визнання права власності на
спадкове майно та визнання права
власності на мансардні приміщення.

Рішенням Мостиського районного суду
Львівської області від 18 травня 2012 року
в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 25 жовтня 2012 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове, яким позов задоволено:
визнано недійсним свідоцтво про право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в ј частині, виданого виконавчим
комітетом Судововишнянської міської
ради від 20 жовтня 2011 року ОСОБА_5,
визнано ОСОБА_4 право власності на ј
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду
України від 18 грудня 2012 року залишено в
силі рішення Апеляційного суду
Львівської області від 25 жовтня 2012
року. Тобто, судовими рішеннями
встановлено та підтверджено, що ОСОБА_4
є спадкоємцем першої черги по закону та
співвласником житлового будинку по
АДРЕСА_1, а отже фактично набув всіх
прав співвласника, а тому саме з 18
грудня 2012 року у позивача виникло
законне право на оскарження рішень
виконкому Судововишнянської міської
ради №127 від 17 серпня 2011 року, №59 від 16
березня 2011 року та ухвали VІІ сесії VІ
демократичного скликання
Судововишнянської міської ради №43 від
10 червня 2011 року, які суттєво порушують
його законні права та інтереси як
співвласника житлового будинку.

Крім того, колегія суддів звергає увагу
на те, що про порушене право як
співвласника житлового будинку
позивач знав і намагався вжити залежні
від нього заходи, що передбачені
нормами цивільного судочинства, а тому
такі обставини також впливають на
реалізацію права судового захисту та,
відповідно, можуть свідчити про
поважність пропуску строку на
звернення до суду.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 надав
докази, які свідчать про те, що він
дізнався про своє порушене право в
грудні 2012 року, до суду з даним позовом
звернувся в квітні 2013 року, тобто в
межах шестимісячного строку,
передбаченого КАС України, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення його
касаційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів
вважає причини пропущення строку
звернення до суду позивачем поважними,
а тому висновок судів попередніх
інстанції про відмову в задоволенні
клопотання щодо поновлення строку
звернення до суду із позовом є
помилковим, а зазначені позивачем
обставини можуть бути прийняті в
якості достатніх підстав для
поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити

Ухвалу Мостиського районного суду
Львівської області від 16 квітня 2013 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року скасувати, справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:
(підписи)