Справа № 2а/0470/2205/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2013-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 листопада 2013 року м.
Київ В/800/4426/13

Вищий адміністративний суду України в
складі колегії:

судді-доповідача Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Нечитайла О.М.

Федорова М.О.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «АБЕРОН
ЛТД»

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.08.2013

у справі № 2а/0470/2205/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АБЕРОН ЛТД»

до Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції
м.Дніпропетровська

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «АБЕРОН ЛТД» подало заяву про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.08.2013 Верховним Судом України з
підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних тих
самих норм матеріального права: ст.ст.
48, 184 Податкового кодексу України, що, на
його думку, призвело до ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, а саме:
ухвали Вищого адміністративного суду
України, про перегляд якої подано
заяву, та ухвал цього ж суду від 10.06.2013 у
справі № 2а/0470/16723/11 за позовом ТОВ
«АБЕРОН ЛТД» до Лівобережної МДПІ
м.Дніпропетровська про скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, від 30.07.2013 у справі № 2а-6791/12/2070 за
позовом ПФ «Харьковагрозапчасть» до
Харківської ОДПІ Харківської області
ДПС про скасування податкового
повідомлення-рішення, від 25.07.2012 у
справі № 2а-15865/10/0170/22 за позовом ПП
«Кримторг» до ДПІ у м.Сімферополі
автономної Республіки Крим про
визнання незаконними дій та спонукання
до виконання певних дій.

Колегія суддів не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки
аналіз наведених судових рішень судів
касаційної інстанції не дає підстав
вважати, що судом касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права при
вирішенні справ у подібних
правовідносинах.

Зокрема у справі, про перегляд
якої подано заяву, предметом позову є
скасування рішення органу державної
податкової служби про невизнання
податкової декларації з податку на
додану вартість з підстав анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість особи, якою подана декларація,

та зобов'язання вчинити дії щодо
відображення в картці особового
рахунку показників податкової
декларації. До спірних правовідносин
судом касаційної інстанції
застосовано п. 49.9 ст. 49, п. 49.11 ст. 49, п. 48.4
ст. 48 Податкового кодексу України.

У справі № 2а-6791/12/2070, на яку
посилається заявник в обґрунтування
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, предметом позову
є скасування податкового
повідомлення-рішення про збільшення
платникові податку на додану вартість
суми грошового зобов'язання з цього
податку у зв'язку з висновками
камеральної перевірки про
неправомірне формування податкового
кредиту на підставі податкової
накладної, виписаної особою, не
зареєстрованою як платник цього
податку.

Таким чином, правовідносини у
справі, щодо якої подано заяву про
перегляд судового рішення, та
вищенаведеній справі, на яку
посилається заявник в обґрунтування
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права судом
касаційної інстанції, не є подібними,
оскільки предмети спорів не є
тотожними, а самі правовідносини
підпадають під правове регулювання
різних норм матеріального права.

У справі 2а-15865/10/0170/22, на яку також
посилається заявник в обґрунтування
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, предметом позову
є вимоги про визнання протиправними
дій податкового органу щодо невизнання
податковими деклараціями документів
податкової звітності з податку на
додану вартість та зобов'язання
відобразити у картці особового рахунку
показники такої звітності, проте,
правовідносини у цій справі підпадають
під регулювання п.п. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, що діяв до
набрання чинності Податковим кодексом
України.

Таким чином, правовідносини у
справі, щодо якої подано заяву про
перегляд судового рішення, та
вищенаведеній справі, на яку
посилається заявник в обґрунтування
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права судом
касаційної інстанції, не є подібними,
оскільки підпадають під регулювання
норм матеріального права, що діяли у
різний період часу.

Надана заявником в обґрунтування
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права ухвала суду
касаційної інстанції у справі №
2а/0470/16723/11, якою судові рішення судів
попередніх інстанцій скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції, не вирішує спору
по суті і свідчить про неповноту
встановлення судами попередніх
інстанцій обставин справи.

Відсутність повно встановлених
обставин у певній справі виключає
висновок про ухвалення різних судових
рішень у подібних правовідносинах з
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, оскільки зміст
правовідносин з метою з'ясування їх
подібності визначається встановленими
судами обставинами кожної справи, а
ухвала суду касаційної інстанції про
направлення справи на новий розгляд
постановлена судом касаційної
інстанції, який за вимогами ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України не досліджує докази і не визнає
доведеними обставини, що не були
встановлені судами попередніх
інстанцій.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю «АБЕРОН ЛТД» в
допуску справи до провадження для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27.08.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н.Г.
Пилипчук

Л.В. Ланченко

О.М. Нечитайло

М.О. Федоров

Ю.І. Цвіркун