Справа № 826/19685/13-а
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2014 року 08:00
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., при
секретарі судового засідання
Борисовій Т.М., розглянувши у
письмовому перовадженні
адміністративну справу
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 доІнспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві про визнання
незаконним та скасування рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів №000054 від 28.10.2013 р.,
До судді Окружного адміністративного
суду м. Києва Саніна Б.В. надійшов
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
Позивач/ФО-П ОСОБА_1.) до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві (надалі - Відповідач/Інспекція), в
якому просить суд:
1. Визнати незаконним та скасувати
рішення Інспекції №000054 від 28.10.2013 р. про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів;

2. Стягнути з Державного бюджету на
користь Позивача судові витрати,
понесені в ході розгляду справи.

Після усунення недоліків позовної
заяви, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
20.12.2013 р. провадження по справі було
відкрито та призначено до судового
розгляду.

В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити із підстав,
викладених в адміністративному позові,
зокрема, зазначив про порушення
Відповідачем положень Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції» (надалі
- Закон №2735) під час проведення
перевірки ФО-П ОСОБА_1 та під час
винесення Інспекцією рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 28.10.2013 р. №000054 (надалі -
Рішення №000054), мотивуючи тим, що на всій
продукції нанесений Національний знак
відповідності.

В судове засідання не з'явився
представник Відповідача, про час та
місце був повідомлений належним чином,
причини неявки в судове засідання не
вказав, клопотання про відкладення
судового розгляду справи не подавав.
При цьому, надав письмові заперечення,
в якому просить відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, обґрунтовуючи тим, що Рішення
№000054 прийнято правомірно, оскільки на
момент перевірки та огляду зразків
продукції встановлено відсутність
нанесення Національного знака
відповідності, а Позивачем не було
надано договорів та
товарно-супровідної документації для
відстеження походження відповідної
Продукції.

Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема "Іззетов проти України", "Пискал
проти України", "Майстер проти України",
"Субот проти України", "Крюков проти
України", "Крат проти України", "Сокор
проти України", "Кобченко проти
України", "Шульга проти України", "Лагун
проти України", "Буряк проти України",
"ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик
проти України" суду потрібно
дотримуватись розумного строку для
судового провадження.

Відповідно до положень ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), справа
розглядається в письмовому
провадженні на підставі наявних в
матеріалах справи документів.

Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення Позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 14.08.2013 р. по 20.08.2013 р. на підставі
наказу №366 від 01.08.2013 р. та направлення
від 01.08.2013 р. №000263 (надалі - Направлення
№000263) відповідно до п.4 ст.11, ст.23 Закону
№2735 та ст.11 Закону України «Про
загальну безпечність нехарчової
продукції» (надалі - Закон №2736)
Інспекцією була проведена планова
виїзна поєднана з невиїзною перевірка
з питань відповідності продукції, що
реалізується ФО-П ОСОБА_1 вимогам
Технічних регламентів, які
розповсюджуються на зазначену
продукцію та Закону №2735, за
результатами якої було складено акт
перевірки характеристик продукції від
20.08.2013 р. №000156 (надалі - Акт №000156).

Як зазначено в Акті №000156, в ході
планового заходу Інспекцією
перевірено зразки продукції (настільна
лампа First Ray TV-310, настільна лампа Delux TF-04,
настільна лампа Delux TF-05, настільна лампа
з ручкою, настільна лампа Horoz electric H1 036,
лампочка Delux Eqs-05, лампочка Delux MR16,
лампочка Delux Globe, лампочка Osram Mini twist,
лампочка Аскоукрем Холодне світло,
лампочка Osram Automotive, лампочка Maxus l-esl-230-02,
автоматичний вимикач Hager Мс116А,
світильник меблевий Delux TL 4036 LED) (надалі -
Продукція), її пакування, інструкції з
користування, етикетки (маркування) та
встановлено відсутність Національного
знака відповідності.

Згідно із цим, оскільки Позивачем не
надано перевіряючим документації
(договорів, товарно-супровідної
документації тощо), що дає змогу
встановити найменування та
місцезнаходження виробника або особи,
яка поставила ФО-П ОСОБА_1 відповідну
Продукцію, перевіркою було зафіксовано
порушення Позивачем вимог
законодавства, зокрема:

ь за введення в обіг Продукції, яка
не відповідає встановленим вимогам, а
саме: на Продукції відсутній
Національний знак відповідності, який
засвідчує відповідність продукції
вимогам Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, затвердженого постановою
КМУ від 29.08.2009 р. №785 (надалі - Технічний
регламент №785), Технічного регламенту
безпеки низьковольтного електричного
обладнання, затвердженого постановою
КМУ від 29.10.2009 р. №1149 (надалі - Технічний
регламент №1149), Технічного регламенту
етикетування ламп побутового
використання стосовно ефективності
споживання електроенергії,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2008 р. №1144
(надалі - Технічний регламент №1144), а
також постанови Кабінету Міністрів
України від 29.11.2001 р. №1599 «Про
затвердження опису та правил
застосування національного знака
відповідності» (надалі - Правила №1599).

Водночас, 20.08.2013 р. ФО-П ОСОБА_1 подала
відповідний опис з доданою до нього
документацією до Інспекції, який був
прийний того ж дня та зареєстрований
Відповідачем 21.08.2013 р. за вх. №2021.

Поряд із цим, Відповідачем було
прийнято Рішення №000054, в якому вказано
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів на підставі
Акту №000156, зокрема: обмежити надання
Продукції на ринку, шляхом приведення
її у відповідність із встановленими
вимогами, що відповідно до ч.5 ст.30
Закону №2735 передбачає тимчасову
заборону надання продукції на ринку та
встановлено строк виконання до 18.11.2013 р.
При цьому, керуючись Порядком
здійснення контролю стану виконання
рішень про вжиття обмежувальних
(коригувальних) заходів, затвердженого
постановою КМУ від 05.10.2011 р. №1017,
зобов'язано письмово повідомити
Інспекцію про виконання цього Рішення
до 21.11.2013 р.

ФО-П ОСОБА_1, вважаючи, що Інспекцією
було порушено права та охоронювані
законом інтереси Позивача під час
прийняття Рішення №000054, оскаржив його
в судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Нормативно-правовим актом, який
установлює правові та організаційні
засади введення в обіг в Україні
нехарчової продукції і забезпечення її
безпечності є Закон №2736.

Відповідно до ст.11 Закону №2736
державний ринковий нагляд за
додержанням виробниками та
розповсюджувачами продукції загальної
вимоги щодо безпечності продукції
забезпечується шляхом здійснення
державного ринкового нагляду, а також
державного контролю продукції при її
ввезенні на митну територію України.
Організація та порядок здійснення
державного ринкового нагляду, а також
державного контролю продукції під час
її ввезення на митну територію України
визначаються Законом №2735 та Митним
кодексом України.

Водночас, нормативно-правовим актом,
який встановлює правові та
організаційні засади здійснення
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції є Закон
№2735.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №2735
ринковий нагляд здійснюється органами
ринкового нагляду в межах сфер їх
відповідальності. Органи ринкового
нагляду становлять єдину систему.

Постановою Кабінету Міністрів України
№573 від 01.06.2011 р. затверджено Перелік
органів державного ринкового нагляду
та сфер їх відповідальності, в якому
визначено, що до сфери
відповідальності Держспоживінспекції,
зокрема, відноситься: низьковольтне
електричне обладнання за Технічним
регламентом №1149, обладнання за
Технічним регламентом №785 та лампи
побутового використання за
Технічними регламентом №1144.

В п.3, п.4, п.5, п.6 та п.11 ч.1 ст.11 Закону №2735
передбачено, що з метою здійснення
ринкового нагляду органи ринкового
нагляду в межах сфер їх
відповідальності:

ь здійснюють у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, моніторинг причин і кількості
звернень споживачів (користувачів) про
захист їх права на безпечність
продукції, причин і кількості нещасних
випадків та випадків заподіяння шкоди
здоров'ю людей внаслідок споживання
продукції (користування нею);

ь проводять перевірки
характеристик продукції, в тому числі
відбирають зразки продукції та
забезпечують проведення їх експертизи
(випробування);

ь перевіряють додержання вимог
щодо представлення продукції за місцем
проведення ярмарки, виставки, показу чи
демонстрації в інший спосіб продукції,
яка не відповідає встановленим
вимогам, а у визначених цим Законом
випадках видають приписи про негайне
усунення порушень вимог щодо
представлення такої продукції та
приймають рішення про негайне
припинення представлення цієї
продукції за місцем проведення
відповідного ярмарку, виставки, показу
чи демонстрації в інший спосіб
продукції, проводять перевірки
виконання суб'єктами господарювання
відповідних приписів та рішень;

ь приймають у випадках та порядку,
визначених цим Законом, рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, здійснюють контроль стану
виконання суб'єктами господарювання
цих рішень;

ь вживають у порядку, визначеному
цим та іншими законами України, заходів
щодо притягнення до відповідальності
осіб, винних у вчиненні порушень вимог
цього Закону та встановлених вимог

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого указом
Президента України №465/2011 від 13.04.2011 р.
Державна інспекція України з питань
захисту прав споживачів є спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів. При цьому,
відповідно до п.7 вищевказаного
Положення, а також п.1 Положення про
інспекції з питань захисту прав
споживачів в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України №206 від 09.11.2011 р.
(надалі - Положення №206)
Держспоживінспекція України здійснює
свої повноваження через територіальні
інспекції.

Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний ринковий
нагляд у межах сфери своєї
відповідальності та здійснює у межах
своєї компетенції державний нагляд за
додержанням технічних регламентів,
стандартів, норм і правил (пп.3 та пп.4 п.4
Положення №206).

В пп.1, пп.3, пп.7, п.17 та п.22 п.6 Положення
№206 визначено, що Держспоживінспекція
України має право: перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; одержувати безоплатно від
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, що
перевіряються, копії необхідних
документів, які характеризують якість
продукції, сировини, матеріалів,
комплектувальних виробів, що
використовуються для виробництва
такої продукції; забороняти суб'єктам
господарювання сфери торгівлі і послуг
реалізацію споживачам продукції;
забороняти виробництво, випуск (у тому
числі із ремонту), зберігання,
транспортування, використання
(експлуатацію), реалізацію продукції та
її окремих партій з порушенням
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил, додержання яких
відповідно до законодавства є
обов'язковим, крім випадків, коли
відхилення від стандартів, норм і
правил передбачено угодою про розподіл
продукції; накладати відповідно до
законодавства адміністративні
стягнення та застосовувати
адміністративно-господарські санкції.

Так, відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 Закону №2735
передбачено, що під час перевірок
характеристик продукції проводяться
документальні перевірки, у разі
необхідності - обстеження зразків
продукції, а за наявності підстав
вважати, що продукція є небезпечною,
становить ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, - відбір та
експертиза (випробування) зразків
продукції. При проведенні перевірок
характеристик продукції органи
ринкового нагляду враховують ступінь
ризику, який може становити відповідна
продукція, а також відомості, що
містяться у зверненнях споживачів
(користувачів) про захист їх права на
безпечність продукції, та іншу
інформацію щодо продукції.

Органи ринкового нагляду проводять
планові та позапланові перевірки
характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.

Під час таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.

Поряд із цим, згідно із ч.6 ст.23 Закону
№2735 перевірка характеристик продукції
може бути невиїзною (за
місцезнаходженням органу ринкового
нагляду) або виїзною. У разі потреби
органи ринкового нагляду для перевірки
характеристик продукції можуть
поєднувати невиїзні та виїзні
перевірки.

Крім того, суд акцентує увагу, що ч.7 ст.23
Закону №2375 встановлено, що під час
невиїзної перевірки характеристик
продукції у випадках, передбачених цим
Законом, перевірці підлягають такі
документи (їх копії) та інформація:

ь декларація про відповідність;

ь супровідна документація, що
додається до відповідної продукції
(включаючи інструкцію щодо
користування продукцією);

ь загальний опис продукції та
схема (креслення) конструкції виробу, а
також повний склад технічної
документації на відповідну продукцію,
передбачений технічним регламентом;

ь документи щодо системи якості чи
системи управління якістю;

ь висновки експертиз та протоколи
випробувань зразків відповідної
продукції, відібраних (узятих) у межах
здійснення ринкового нагляду і
контролю продукції;

ь документи, що дають змогу
відстежити походження відповідної
продукції та її подальший обіг
(договори, товарно-супровідна
документація тощо);

ь документи і матеріали щодо стану
виконання суб'єктом господарювання
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, у тому числі в
межах моніторингу дій суб'єктів
господарювання, що вживаються ними для
вилучення відповідної продукції з
обігу та/або її відкликання;

ь повідомлення та інша інформація,
надана суб'єктами господарювання,
митними органами, органами з оцінки
відповідності згідно з положеннями
цього Закону та Закону №2736;

ь інші документи та матеріали,
звернення, одержані органами ринкового
нагляду відповідно до положень цього
Закону та Закону №2736.

Поряд із цим, в п.1 та п.2 ч.1 ст.24 Закону
№2735 передбачено, що органи ринкового
нагляду проводять перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів - планові (згідно із
секторальними планами ринкового
нагляду) та позапланові.

Так, як вбачається з наданого
Відповідачем Направлення №000263,
підставою для проведення перевірки
Позивача був план перевірок з
ринкового нагляду на ІІІ кв. 2013 р.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.24 Закону
№2735 під час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених п.1 і пп.«а» п.2 ч.1 цієї
статті:

ь на початковому етапі перевірки
об'єктами перевірки є: а) наявність на
продукції Національного знака
відповідності (у тому числі
ідентифікаційного коду призначеного
органу з оцінки відповідності), якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції, та
додержання правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності; б) наявність
супровідної документації, яка має
додаватися до відповідної продукції
(зокрема інструкція з користування
продукцією), етикетки, маркування,
інших позначок, якщо це встановлено
нормативно-правовими актами (у тому
числі технічними регламентами), та їх
відповідність встановленим вимогам; в)
наявність декларації про
відповідність, якщо згідно з технічним
регламентом на відповідний вид
продукції продукція при її
розповсюдженні має супроводжуватися
такою декларацією;

ь на наступних етапах перевірки
можуть бути проведені: а) обстеження
зразків відповідної продукції та
ідентифікація виробника продукції; б)
відбір та експертиза (випробування)
зразків продукції (у разі якщо є
підстави вважати, що продукція є
небезпечною, становить ризик та/або не
відповідає встановленим вимогам).

З огляду на Акт №000156, в ході планового
заходу перевірено зразки Продукції, її
пакування, інструкції з користування,
етикетки (маркування), оглянуто
Продукцію та встановлено відсутність
Національного знака відповідності. При
цьому, перевіряючими зазначено, що ФО-П
ОСОБА_1 не надала до перевірки
документацію (договори,
товарно-супровідну документацію тощо),
що дає змогу встановити найменування
та місцезнаходження виробника або
особи, яка поставила Позивачу
Продукцію, а від так, ФО-П ОСОБА_1
вважається особою, яка ввела
відповідну Продукцію в обіг.

Проте, суд не погоджується з
відповідним обґрунтуванням Інспекції
щодо прийняття оскаржуваного Рішення
№000054 з огляду на наступне.

Закон України «Про стандарти, технічні
регламенти та процедури оцінки
відповідності» від 01.12.2005 р. №3164-IV
(надалі - Закон №3164) визначає правові та
організаційні засади розроблення і
застосування національних стандартів,
технічних регламентів та процедур
оцінки відповідності, а також
основоположні принципи державної
політики у сфері стандартизації,
технічного регулювання та оцінки
відповідності.

Відповідно до ст.33 Закону №3164 Кабінет
Міністрів України визначає зразок
(опис) та затверджує правила
застосування Національного знака
відповідності, що використовується для
засвідчення відповідності технічним
регламентам. Національний знак
відповідності, визначений у технічному
регламенті, застосовується до всієї
продукції, яка є об'єктом та відповідає
вимогам цього технічного регламенту.

При цьому, згідно із п.1 та п.2 Правил №1599
Національний знак відповідності
засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.
Знак відповідності наноситься тільки
на ті види продукції, опис яких
міститься в технічних регламентах. При
цьому нанесення знака відповідності є
обов'язковим.

Пунктами 4 та 5 Правил передбачено, що
знак відповідності наноситься на
продукцію безпосередньо її
виробниками, якщо інше не передбачено
відповідним технічним регламентом.
Знак відповідності наноситься на виріб
та/або на етикетку, тару, пакування,
експлуатаційну та товаросупровідну
документацію тощо, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом. Місце та спосіб нанесення
(друкування, наклеювання, гравірування,
травлення, штампування, лиття тощо)
знака відповідності визначається
виробником продукції.

Так, підставою для прийняття Рішення
№000054 та застосування до Позивача
обмежувальних (коригувальних) заходів
стала відсутність на Продукції
Національного знаку відповідності, що
було встановлено Інспекцією під
проведення перевірки характеристик
Продукції.

В свою чергу, суд приймає до уваги
посилання ФО-П ОСОБА_1, що Інспекцією
було порушено порядок винесення
Рішення №000054 з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону №2735 під
час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених пп.«б» п.2 ч.1 цієї статті,
об'єктом перевірки є документи, що
містять інформацію про походження
продукції, яка є небезпечною, становить
ризик та/або не відповідає
встановленим вимогам, та її подальший
обіг (договори, товарно-супровідна
документація тощо). Якщо
розповсюджувач протягом узгодженого з
органом ринкового нагляду строку не
надав йому зазначені документи, такий
розповсюджувач вважається особою, що
ввела цю продукцію в обіг.

Водночас, суд приймає до уваги
посилання Позивача на те, що під час
проведення планового заходу ФО-П
ОСОБА_1 було надано витребувані
Інспекцією документи, про що свідчать
наявні в матеріалах докази. Крім того,
суд приймає до уваги наданий Позивачем
відеозапис, з якого вбачається надання
запитуваних документів саме 20.08.2013 р.
Отже, суд погоджується із доводами ФО-П
ОСОБА_1 щодо вчасно поданих до
Інспекції необхідної документації, що,
в свою чергу, не було спростовано
Відповідачем.

Згідно із цим, суд приходить до
висновку щодо відсутності у Інспекції
підстав для висновку, що Позивач є
особою, яка ввела відповідну Продукцію
в обіг, оскільки ФО-П ОСОБА_1 - є
розповсюджувачем.

Більше того, суд акцентує увагу,
Інспекцією було проведено саме планову
перевірку характеристик Продукції, а
не позапланову (п.2 ч.1 ст.24). Згідно із
цим, документи, що містять інформацію
про походження продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам, та її
подальший обіг (договори,
товарно-супровідна документація тощо)
не могли бути об'єктом перевірки ФО-П
ОСОБА_1

Згідно із ч.3 ст.29 Закону №2735 у разі якщо
органом ринкового нагляду встановлено,
що неналежне застосовано Національний
знак відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Поряд із цим, п.2 ч.5 ст.30 Закону №2735
передбачено, що тимчасова заборона
надання продукції на ринку
застосовується органами ринкового
нагляду у разі прийняття ними рішення
про приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами - на строк дії відповідного
обмеження. Тимчасова заборона надання
продукції на ринку запроваджується
одночасно з прийняттям рішень,
зазначених у цій частині.

Згідно із ч.2 ст.33 Закону №2735 рішення
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів можуть бути
прийняті:

ь за результатами проведених
органами ринкового нагляду перевірок
характеристик продукції (крім
перевірок, що проводяться відповідно
до ст.26 цього Закону), у тому числі
перевірок, що проводяться на підставі
повідомлень митних органів про
призупинення митного оформлення
продукції відповідно до ч.6 ст.38 цього
Закону;

ь за результатами моніторингу
результативності запровадженої
заборони надання продукції на ринку,
здійсненого відповідно до ч.10 ст.34
цього Закону;

ь на підставі повідомлень про
продукцію, що становить ризик, наданих
суб'єктами господарювання відповідно
до ч.3 і ч.4 ст.8 цього Закону;

ь на підставі повідомлень про
продукцію, що не відповідає загальній
вимозі щодо безпечності продукції,
наданих суб'єктами господарювання
відповідно до Закону №2736.

На виконання ч.6 ст.33 Закону №2735
постановою Кабінетом Міністрів
України №1407 від 26.12.2011 р. було
затверджено Методику вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
(надалі - Методика №1407), яка визначає
критерії оцінки ризику, умови та
обставини, за яких органи державного
ринкового нагляду в межах сфери їх
відповідальності обирають відповідні
обмежувальні (корегувальні) заходи,
яких необхідно вжити.

Відповідно до п.7, п.8 та п.10 Методики №1407
оцінка ризику проводиться посадовою
особою органу ринкового нагляду шляхом
проведення аналізу, за результатами
якого визначається рівень загрози.
Аналіз проводиться на підставі
критеріїв оцінки ризику. При цьому
враховуються звичайні та обґрунтовано
передбачувані умови використання
продукції. На підставі проведеного
аналізу розробляється сценарний план
ймовірності виникнення ризику, що може
становити продукція, згідно з додатком
1.

Водночас, Відповідачем, відповідно до
положень ч.2 ст.71 КАС України, не надано
сценарного плану та інших документів,
відповідно до положень Методики №1407.

Більше того, в ч.11 ст.33 Закону №2735
передбачено, що до прийняття рішення
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів орган
ринкового нагляду надає (надсилає)
суб'єкту господарювання, щодо якого
передбачається прийняти рішення,
проект відповідного рішення з
пропозицією надати в письмовій формі
свої пояснення, заперечення до проекту
рішення, інформацію про вжиття ним
заходів, спрямованих на запобігання
або уникнення ризиків суспільним
інтересам, усунення невідповідності
продукції, що є предметом проекту
рішення, встановленим вимогам.

Згідно із ч.12 та ч.13 ст.33 Закону №2735
суб'єкт господарювання, якого
стосується проект рішення, має право
надати (надіслати) органу ринкового
нагляду свої пояснення, заперечення
та/або інформацію до проекту такого
рішення протягом десяти робочих днів з
дня одержання проекту. Цей строк може
бути продовжено органом ринкового
нагляду за обґрунтованим клопотанням
відповідного суб'єкта господарювання.
До своїх пояснень, заперечень та/або
інформації суб'єкт господарювання може
додавати документи чи їх копії, що
обґрунтовують його позицію та
підтверджують наведені ним дані.

При цьому, у ч.14 ст.33 Закону №2735
передбачено, що пояснення, заперечення
та інформація до проекту рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів, надані (надіслані) суб'єктом
господарювання, підлягають
обов'язковому розгляду органом
ринкового нагляду та зберігаються в
органі ринкового нагляду.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується представником
Позивача, на адресу ФО-П ОСОБА_1 не
надходило відповідного проекту
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, а
Відповідачем, в свою чергу, не надано
жодних підтверджуючих доказів щодо
такого направлення Позивачу.

Крім того, Інспекція позбавила
можливості надати Позивачу свої
пояснення разом з необхідною
документацією, які підлягають
обов'язковому розгляду органом
ринкового нагляду, чим було порушене
право ФО-П ОСОБА_1 встановлене ч.ч.12-14
ст.33 Закону №2735.

В свою чергу, під час розгляду справи
судом було встановлено наявність всіх
передбачених Технічними регламентами
№1149, №785 та №1144 документів, які дають
змогу встановити найменування та
місцезнаходження виробника Продукції,
а також спростовують вказані висновки
Інспекції щодо підстав для прийняття
оскаржуваного Рішення №000054.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

В ч.1, ч.4, ч.5 та ч.6 ст.72 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу. Суб'єкт владних повноважень
повинен подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали. Суд може збирати докази з
власної ініціативи. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог Позивача.

Відповідно до положень ст.94 КАС
України, судовий збір відшкодовується
в повному обсязі.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати незаконним та скасувати
рішення Інспекції №000054 від 28.10.2013 р. про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів.

3. Присудити на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 понесені
судові витрати в розмірі 68 (шістдесят
вісім) грн. 82 коп., направлені на
асигнування діяльності Інспекції з
питань захисту прав споживачів у місті
Києві.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін