Справа № 812/370/14
Суддя: Н.В. Кравцова
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/370/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Кравцова Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом Луганського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 7380,59 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 року Луганський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 7380,59 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що до Луганського міського
центру зайнятості звернувся ОСОБА_1 з
листом з УПФУ в Жовтневому районі м.
Луганська від 12.11.2013 вих. №14632/02 для
одержання довідки щодо отримання
допомоги по безробіттю з 05.06.2006 по 10.09.2006
та з 11.09.2006 по 27.09.2006.

До Луганського міського центру
зайнятості 29.05.2006 звернувся ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за сприянням у
працевлаштуванні.

05.06.2006 у зв'язку з відсутністю на ринку
праці підходящої роботи йому надано
статус безробітного. Допомога по
безробіттю виплачена за період з 05.06.2006
по 10.09.2006 та з 23.09.2006 по 27.09.2006 у розмірі
2572,95 грн., матеріальна допомога у період
професійного навчання за період з
11.09.2006 по 22.09.2006 у сумі 246,02 грн. та
одноразова допомога по безробіттю за
період з 28.09.2006 по 30.05.2007 у сумі 4561,62 грн.

За заявою від 08.09.2006 ОСОБА_1 направлено
на курси підвищення кваліфікації -
«підприємець-початківець».

28.09.2006 відповідач знятий з обліку у
зв'язку з отриманням одноразової
виплати допомоги по безробіттю для
організації підприємницької
діяльності.

Згідно листа УПФУ в Жовтневому районі
м. Луганська від 12.11.2013 вих. №14632/02
ОСОБА_1 з 01.04.2006 по 29.12.2006 працював за
сумісництвом майстром практичного
навчання водіння на ПП «Автобан».

Відповідачу направлено
лист-повідомлення про необхідність
повернення незаконно отриманого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття у розмірі 7380,59 грн. Однак
відповідачем вказані кошти не
повернуто.

На підставі ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» вказана сума боргу у
розмірі 7380,59 грн. підлягає стягненню з
відповідача.

У судове засідання прибув представник
позивача.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, місце та
час розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Ухвалою суду від 11.02.2014 на підставі ч.6
ст.128 КАС України справу призначено до
розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суддя
виходить з наступного.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» від 01.03.1991
№803-ХІІ безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Пунктом 1 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 р. № 219 до державної служби
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні можуть звертатися
всі незайняті громадяни, які бажають
працювати, а також зайняті громадяни,
які бажають змінити професію або місце
роботи, влаштуватися на роботу за
сумісництвом чи у вільний від навчання
час.

Суддею встановлено, що 05.06.2006 ОСОБА_1
звернувся до Луганського міського
центру зайнятості з заявою про надання
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю, в якій
зазначив, що не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсію не отримує (арк. справи 7).

ОСОБА_1 перебував на обліку як
безробітний в Луганському міському
центрі зайнятості та отримав допомогу
по безробіттю за період з 05.06.2006 по
10.09.2006 та з 11.09.2006 по 27.09.2006 у сумі 7380,59
грн., у тому числі допомога по
безробіттю за період з 05.06.2006 по 10.09.2006
та з 23.09.2006 по 27.09.2006 у розмірі 2572,95 грн.,
матеріальна допомога у період
професійного навчання за період з
11.09.2006 по 22.09.2006 у сумі 246,02 грн. та
одноразова допомога по безробіттю за
період з 28.09.2006 по 30.05.2007 у сумі 4561,62 грн.

Згідно відомостей виплат за видами
забезпечення за липень-вересень 2006
року відповідачу було виплачено
щомісячно суму допомоги у розмірі 2024,53
грн. (арк. справи 11-17). Також згідно
відомості виплат за видами
забезпечення за вересень 2006 року (арк.
справи 18) відповідач отримав
одноразову допомогу для зайняття
підприємницькою діяльністю в сумі 4561,62
грн. Таким чином, загальна ума допомоги
по безробіттю, яку фактично отримав
відповідач, складає 7380,59 грн. (арк.
справи 10).

Згідно наказу №3-1 від 31.03.2006 ОСОБА_1
прийнято на посаду майстра практичного
навчання з 01.04.2006 за трудовою угодою
(арк. справи 24).

Наказом 312 від 29.12.2006 ОСОБА_1 звільнено
31.12.2006 за власним бажанням (арк. справи 24
зв. бік).

Актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» №2275 від 09 грудня 2013 року
підтверджено, що на дату надання
статусу безробітного 05.06.2006 ОСОБА_1 був
зайнятою особою та в порушення п.2 ст.36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» не повідомив про
обставини, що впливають на умови
виплати забезпечення та надання
соціальних послуг, незаконно отримав
матеріальне забезпечення у сумі 7380,59
грн. (арк. справи 27).

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення» від
01.03.1991 №803-ХІІ встановлено, що в Україні
до зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах:
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

У відповідності до повідомлення №1/09-6525
від 12.12.2013, ОСОБА_1 необхідно повернути
незаконно одержане ним матеріальне
забезпечення на випадок безробіття у
сумі 7380,59 грн. Відповідач на рахунок
Луганського міського центру
зайнятості вказані кошти не повернув.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 у період
перебування на обліку в Центрі
зайнятості відносилася до категорії
зайнятого населення, що спричинило
незаконну виплату допомоги по
безробіттю.

Згідно ч.3 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п.6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року № 307, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Таким чином, незаконно отримана
допомога по безробіттю, що підлягає
стягненню з відповідача, складає 7380,59
грн.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Луганського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в сумі 7380,59 грн. підлягають
задоволенню, оскільки є законними та
обґрунтованими.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
105, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 7380,59 грн.
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь
Луганського міського центру
зайнятості незаконно отриману
допомогу по безробіттю в сумі 7380,59 грн.
(сім тисяч триста вісімдесят гривень 59
копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Н.В. Кравцова