Справа № 2а-14278/12/2070
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/800/23641/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Західної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Державної
податкової служби на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.01.2013р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до Західної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Державної
податкової служби про стягнення
середнього заробітку та
недонарахованої частини компенсації
за невикористану відпустку,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Державної податкової служби з
вимогами про стягнення середнього
заробітку та недонарахованої частини
компенсації за невикористану
відпустку.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.01.2013р.
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнено з Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби суму середнього
заробітку ОСОБА_2 за три робочі дні
затримки виплати належних їй сум при
звільнені у розмірі 348,24 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09.04.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Західної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
області Державної податкової служби
залишено без задоволення, рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідачем
порушено встановлений Кодексом
законів про працю України строк в
частині виплати сум ОСОБА_2 на час
звільнення із Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби України.

У касаційній скарзі представник
Західної міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби, з посиланням на
порушення норм матеріального і
процесуального права, допущених
судами, просить судові рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 з 20.12.2005р.
працювала у Державній податковій
інспекції у Жовтневому районі м.
Харкова.

20.03.2012р. відповідно до наказу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Харкова № 17-О "Про переведення
працівників", у зв'язку з проведенням
реорганізації ДПІ у Жовтневому районі
м. Харкова ОСОБА_2 переведена на роботу
до Західної МДПІ м. Харкова.

04.05.2012р. відповідно до наказу № 40-О
позивачка звільнена з посади головного
державного податкового інспектора
відділу звітності управління
прогнозування, аналізу, обліку та
звітності за власним бажанням
відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Зазначеним наказом позивачці було
виплачено компенсацію за 11 календарних
днів невикористаної щорічної основної
відпустки за період з 27.12.2011р. по 04.05.2012р.
в розмірі 892,76 грн. та за 27 календарних
днів щорічної додаткової відпустки
державного службовця за період з
29.09.2009р. по 04.05.2012р. в розмірі 2191,32 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про
відпустки" у разі переведення
працівника на роботу на інше
підприємство грошова компенсація за
невикористані ним дні щорічних
відпусток за його бажанням повинна
бути перерахована на рахунок
підприємства, на яке перейшов
працівник.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України
"Про відпустки" якщо працівник,
переведений на роботу на інше
підприємство, повністю або частково
не використав щорічні основну та
додаткові відпустки і не одержав за
них грошову компенсацію, то до стажу
роботи, що дає право на щорічні
основну та додаткові відпустки,
зараховується час, за який він не
використав ці відпустки за попереднім
місцем роботи.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995р. № 100,
середня заробітна плата для оплати
часу щорічної відпустки працівникові,
який пропрацював на підприємстві,
установі, організації менше року,
обчислюється виходячи з виплат за
фактичний час роботи, тобто з першого
числа місяця після оформлення на
роботу до першого числа місяця, в якому
надається відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за
власним бажанням 04.05.2012р., однак
кінцевий розрахунок за касовим ордером
з нею відбувся 10.05.2012р. Відповідачем
проведений розрахунок компенсації
невикористаної відпустки виходячи з
розрахунку денного заробітку 81,160000,
обчисленого з виплат за фактичний час
роботи на підприємстві, куди
переведено позивачку.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку про те,
що відповідачем порушено, встановлений
КЗпП України строк в частині виплати
сум на час звільнення.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Західної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Державної податкової служби
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
29.01.2013р. та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 09.04.2013р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.