Справа № 872/12758/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. справа № 203/4182/13-а
(2-а/0203/196/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянула в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
на постанову Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2013
року у справі № 203/4182/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська про визнання
незаконними та зобов'язання здійснити
певні дії.

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська, в якому просила
визнати дії відповідача незаконними та
зобов'язати відповідача здійснити
розрахунок та виплату пенсії
державного службовця з дати її
призначення з урахуванням інших
виплат, на які нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 24.07.2013 року
визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська щодо
неврахування при обчисленні розміру
пенсії ОСОБА_1 інших виплат, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до довідки
Рахункової палати від 01.03.2012 року №13/1-34.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська здійснити ОСОБА_1
розрахунок та виплату пенсії
державного службовця з дати її
призначення з урахуванням інших
виплат, на які нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування відповідно до
довідки Рахункової палати від 01.03.2012
року №13/1-34.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.

Дана адміністративна справа
розглянута судом апеляційної
інстанції відповідно до ст. 197 КАС
України, в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом попередньої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, позивач - ОСОБА_1, вийшла на
пенсію державного службовця 01 березня
2012 року з посади провідного
спеціаліста територіального
управління Рахункової палати по
Дніпропетровській та Запорізькій
областях у м. Дніпропетровську.

Позивачем для призначення пенсії
подано до відповідача довідки
Рахункової палати м. Київ від 01.03.2012р.
№13/1-33 та №13/1-34 про складові заробітної
плати за останні 60 календарних місяців
роботи.

При обрахунку розміру пенсії
відповідачем не враховано заявлений
довідкою у графі "інши виплати" розмір
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання,
внаслідок чого середньомісячна
заробітна плата, з якої обрахована сума
пенсії зменшена.

Листом від 10.06.13р. № Т069-13 у здійсненні
перерахунку з урахуванням
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання
відповідачем відмовлено з посиланням
на ст.33 закону України "Про державну
службу".

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов зазначив про неправомірність дій
відповідача та вказав на наявність у
позивача права на врахування при
призначенні пенсії розміру
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
вважає можливим погодитись з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно статті 37 Закону України "Про
державну службу" від 16 грудня 1993 року №
3723-XII (далі Закон № 3723-XII) (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95 ВР "Про оплату
праці" (далі - Закон № 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Ст.2 Закону № 108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, заохочувальні та
компенсаційні виплати.

Ч.2 ст. 33 Закону № 3723-XII передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. Ч.ч. 6, 7 цієї-ж статті
визначено, що Державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань. Умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч.1 ст.35 Закону № 3723-XII, державним
службовцям надається щорічна
відпустка тривалістю 30 календарних
днів, якщо законодавством не
передбачено більш тривалої відпустки,
з виплатою допомоги для оздоровлення у
розмірі посадового окладу.

З урахуванням викладеного, матеріальна
допомога на оздоровлення та для
вирішення соціально-побутових питань,
входять до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (надалі - Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.
Зокрема частиною 1 даної статті
передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (надалі
- Закон № 1058-IV) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Як не заперечується сторонами, на суми
матеріальної допомоги на оздоровлення
та соціально-побутові питання
нараховано та сплачено страхові внески
на загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування.

З урахуванням викладеного, висновки
суду першої інстанції, що матеріальна
допомога повинна враховуватись при
обчисленні розміру його пенсії, є
правомірним, оскільки в даному випадку
підлягають застосуванню спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії зокрема, стаття 41
Закону № 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788-XII,
натомість положення Законів № 3723-XII та
№ 108/95-ВР є загальними. Подібна позиція
висловлена Верховним Судом України в
постанові від 20 лютого 2012 року (справа
№21-430а11) та з урахуванням ч.2 ст.244-2 КАС
України врахована при винесенні
рішення по справі.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс законне та
обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська на
постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 липня 2013 року
у справі № 203/4182/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 липня 2013 року
у справі № 203/4182/13-а залишити без змін.

Ухвала суду відповідно до ч. 10 ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко