Справа № 415/5640/13-а
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фастовець В.М.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року справа №415/5640/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів:
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

секретарі судового засідання Куленко
О.Д.,

за участі представника відповідача
Горбенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Лисичанського міського суду
Луганської області від 04 листопада 2013
року у адміністративній справі №
415/5640/13-а за заявою ОСОБА_3 про
встановлення порядку виконання
судового рішення у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Лисичанської міської ради, третя
особа: Головне управління Державного
казначейства України у Луганській
області про визнання дій протиправними
та стягнення компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 11 вересня 2013 року звернулась до
суду з заявою про встановлення порядку
виконання постанови Лисичанського
міського суду Луганської області від 21
жовтня 2008 року по справі № 2а-76/2008. В
обґрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що виконати зазначене
рішення суду управління не має змоги,
оскільки рішення містить вимоги
зобов'язального характеру, що
унеможливлює його виконання,
а також відсутність фінансування у
боржника. Заявник просив встановити
порядок виконання постанови
Лисичанського міського суду
Луганської області від 21 жовтня 2008 року
по справі № 2а-76/2008.

Ухвалою Лисичанського міського
суду Луганської області від 04
листопада 2013 у задоволенні заяви
відмовлено.

Позивач, не погодившись з
рішенням суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким змінити порядок виконання
постанови Лисичанського міського суду
Луганської області від 21 жовтня 2008 року
шляхом стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Лисичанської міської ради на користь
ОСОБА_3 заборгованість по компенсації
на двох дітей шкільного віку з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року
та з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2008
року в розмірі 9007,60 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
проти вимог апеляційної скарги
заперечував, просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін.
В судових дебатах представник
відповідача проти зміни способу та
порядку виконання судового рішення
не заперечував.

Позивач та представник третьої особи в
судове засідання не з'явились, про час,
дату та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС
України неявка вказаних осіб не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановив
наступне.

Постановою Лисичанського
міського суду Луганської області від 21
жовтня 2008 року задоволено частково
позов ОСОБА_3. Визнано дії Управління
праці та соціального захисту населення
Лисичанської міської ради по сплаті
компенсації на потерпілих дітей у
меншому ніж передбачено ст. 30 ч. 1 п. 8
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправними. Стягнуто з
Управління праці та соціального
захисту населення Лисичанської
міської ради на користь ОСОБА_3
компенсацію на потерпілих дітей у
розмірі 18519,60 грн. за рахунок коштів
Державного бюджету України. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (а.с. 33-35).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2009
року постанову Лисичанського міського
суду Луганської області від 21 жовтня 2008
року змінено. В абзаці третьому
резолютивної частини постанови після
слів «… у розмірі» замість цифр «18519
грн. 60 коп.» зазначено «4377, 60 грн. за
період з 09.07. по 31.12.2007 року та з 22 травня
по 31 серпня 2008 року». В решті постанову
залишено без змін (а.с. 50-53).

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 18 липня 2012 року
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2009
року скасовано, а постанову
Лисичанського міського суду
Луганської області від 21 жовтня 2008 року
змінено. Абзац третій резолютивної
частини постанови викладено в
наступній редакції: «Зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Лисичанської
міської ради Луганської області
перерахувати та виплатити ОСОБА_3
компенсацію на двох дітей шкільного
віку, батько яких став інвалідом ІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на підставі пункту 8
частини 1 статті 30 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за періоди
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2009 року у
вигляді щомісячної виплати
мінімальної заробітної плати на кожну
дитину, встановленої законами України
про Державний бюджет на відповідні
роки, з урахуванням виплачених сум». В
решті постанову залишено без змін (а.с.
131-134).

11.09.2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з
заявою про встановлення іншого порядку
виконання зазначеного вище рішення
суду шляхом стягнення з УПСЗН
Личичанської міської ради Луганської
області на її користь заборгованість
по компенсації за вказані в рішенні
періоди в розмірі 9007,60 грн.. (а.с. 149, 155).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні заяви, виходив з того, що
стаття 263 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає
розгляд питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення лише у
виняткових випадках, та оскільки
заявником здійснено лише
конкретизація суми виплати та не
запропоновано іншого способу та
порядку виконання рішення суду, тому
підстави для задоволення заяви про
встановлення порядку виконання
рішення суду відсутні.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до суду
першої інстанції, незалежно від того,
суд якої інстанції видав виконавчий
лист, з поданням, а сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, заміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Зазначена норма не містить
виключного переліку обставин, що також
є підставою для вирішення питання про
заміну чи встановлення способу і
порядку виконання рішення.

Стаття 3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
визначає, що виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Таким чином, гарантом виконання рішень
суду, де боржником є державний орган,
виступає держава в особі Державної
казначейської служби. Однак, законом не
передбачено виконання Державною
казначейською службою рішень суду
зобов'язального характеру, що в
свою чергу унеможливлює виконання
зазначених рішень без зміни його
способу.

На вимогу апеляційного суду
представником відповідача надано
розрахунок заборгованості компенсації
позивачу за постановою Лисичанського
міського суду від 21 жовтня 2008
року, зміненою постановою Вищого
адміністративного суду України від
18 липня 2012 року. Згідно вказаного
розрахунку заборгованість за періоди
з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та
з 22 травня 2008 року по 30 вересня 2009 року
складає всього 9067 грн. 48 коп. (а.с. 207-208).
Представник відповідача пояснив, що до
теперішнього часу вказана
заборгованість не сплачена, а раніше
наданий розрахунок з сумою
заборгованості 4388,90 грн. містить
помилки тому просив його до уваги не
приймати. Крім того, в судових
дебатах представник відповідача
визнав вимоги заяви про заміну
способу виконання судового рішення та
проти їх задоволення не заперечував.

Колегія суддів вважає, що в даному
випадку існують обставини, що
ускладнюють виконання судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судів вбачає підстави для задоволення
заяви позивача про встановлення іншого
порядку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 160, 196, 198, 199, 202,
205, 206, 211, 212, 254, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Лисичанського міського суду
Луганської області від 04 листопада 2013
року у адміністративній справі
№ 415/5640/13-а задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського
суду Луганської області від 04
листопада 2013 року у адміністративній
справі № 415/5640/13-а скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про встановлення
порядку виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Лисичанської міської ради, третя
особа: Головне управління Державного
казначейства України у Луганській
області про визнання дій протиправними
та стягнення компенсації
задовольнити.

Змінити порядок виконання
судового рішення (постанови
Лисичанського міського суду
Луганської області від 21 жовтня 2008
року, зміненою постановою Вищого
адміністративного суду України від 18
липня 2012 року) шляхом стягнення з
Управління праці та соціального
захисту населення Лисичанської
міської ради за рахунок коштів
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_3 заборгованість по компенсації
на двох дітей шкільного віку з 09 липня
2007 року по 31 грудня 2007 року та з
22 травня 2008 року по 30 вересня 2008 року в
розмірі 9067 (дев'ять тисяч шістдесят
сім гривень) 48 копійок.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Юрко

Судді
Г.М. Міронова

А.А. Блохін