Справа № 2а-409/11/0970
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Справа №
9104/39146/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Сапіги В.П., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Яворівському районі Львівської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року по справі за позовом державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» до
Державної податкової інспекції в
Яворівському районі Львівської
області про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від
28.12.2010 року,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, державне підприємство
«Івано-Франківський військовий
ліспромкомбінат», в лютому 2011 року
звернулося в суд з позовом до Державної
податкової інспекції в Яворівському
районі Львівської області та просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення №/0 від
28.12.2010 року.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
вказує на те, що відповідно до вимог
підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 за № 2181-III (надалі
Закону № 2181) платники податків
самостійно визначають черговість та
форми задоволення претензій
кредиторів за рахунок активів, вільних
від заставних зобов'язань забезпечення
боргу. Тому, відповідач зробив невірний
висновок про заборгованість позивача
зі сплати податку на додану вартість за
січень - березень 2008 року та
протиправно виніс вказане податкове
повідомлення-рішення про застосування
штрафних санкцій в сумі 81098,42 коп.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2011 року в справі №2а-409/11/0970
адміністративний позов задоволено
повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Державною податковою
інспекцією в Яворівському районі
Львівської області подано апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
березня 2011 року в справі №2а-409/11/0970 та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт, зазначає, що кошти, які
надійшли на сплату зобов'язань з
податку, збору (обов'язкового платежу)
спрямовуються на погашення податкових
зобов'язань з того самого платежу в
порядку календарної черговості
настання граничних термінів їх сплати.
Така черговість погашення діє
незалежно від волі платника податків
та стосується як самостійно
розрахованих платником податків
податкових зобов'язань, так і
податкових зобов'язань, розрахованих
контролюючим органом. Апелянт
посилається на пп. 7.7 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», де зазначено, що податковий
борг погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому, колегія суддів, у
відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Яворівському
районі Львівської області слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін. При
цьому колегія суддів виходить з
наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
у грудні 2010 року державною податковою
інспекцією у Яворівському районі
проведена перевірка позивача з питань
дотримання вимог Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 за № 2181-III щодо повної та
своєчасної сплати податку на додану
вартість за період з 03.03.2008 року до
27.12.2010 року.

За результатами перевірки податковим
органом складений акт від 28.12.2010 року №
2669/16-0/24977923, відповідно до якого
встановлені порушення позивачем вимог
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону
№2181 та статті 9 Закону України «Про
систему оподаткування», а саме
несвоєчасна сплата до бюджету податку
на додану вартість за січень - березень
2008 року в сумі 162196,56 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
податковою інспекцією прийнято
податкове повідомлення-рішення від
28.12.2010 року за №/0 про застосування
до позивача штрафних санкцій в сумі
81098,42 грн. за несвоєчасну сплату до
бюджету ПДВ за січень-березень 2008 року.

Відповідно до перевірених судом
банківських виписок з розрахункових
рахунків позивача щодо руху його
коштів за період з 01.01.2008 року до 31.05.2008
року, Старицьким військовим лісгоспом
(структурний підрозділ державного
підприємства «Івано-Франківський
військовий ліспромкомбінат» взятий на
облік ДПІ в Яворівському районі
Львівської області платником податку
на додану вартість) перераховано до
бюджету податок на додану вартість
згідно задекларованих сум в повному
обсязі. При цьому, платником податку в
платіжних документах вказувалося
призначення платежу - податок на додану
вартість за відповідний звітний
період. Тими ж банківськими виписками
підтверджується також те, що протягом
січня - березня 2008 року позивачем
сплачувалися суми ПДВ за рішеннями
господарського суду
Івано-Франківської області у справах №
А-5/88 від 12.04.2007 року та № А-6/143 від 23.10.2007
року.

Судом встановлено, що протягом
вказаного вище періоду податковим
органом платежі позивача зі сплати ПДВ
зараховувалися лише в рахунок
погашення боргу за рішеннями
господарського суду, незважаючи на те,
що в платіжних дорученнях в графі
«Призначення платежу» було вказано про
зарахування до бюджету поточних
платежів з цього виду податку.

У вирішенні цього спору суд
обґрунтовано виходив з того, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Встановлена ж пунктом 7.7 статті 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» рівність бюджетних інтересів,
яка зводиться до того, що податковий
борг погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях, не позбавляє
платника як права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
пункту 7.1 статті 7 цього ж Закону, так і
обов'язку самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання відповідно до
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього ж
Закону.

Тому суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків. Відповідно,
названим Законом не визначено серед
заходів, які вживаються контролюючим
органом з метою погашення платниками
податків податкового боргу, зміну
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Відповідно ж до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Отже, суд дійшов вмотивованого
висновку стосовно того, що пункт 7.7
статті 7 згаданого Закону не надає
податковому органу право змінювати
призначення платежу, самостійно
визначене платником податків, та
правомірно задовольнив позов.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
Державної податкової інспекції в
Яворівському районі Львівської
області є неаргументованими та в їх
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Яворівському
районі Львівської області залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 14 березня
2011 року в справі №2а-409/11/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
В.П. Сапіга

В.В. Клюба