Справа № 812/4368/13-а
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/4368/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі головуючого судді Чернявської
Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання
Ігнатович О.А.

та

представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача -
ОСОБА_1 (довіреність від 03.06.2013 реєстр. №
790)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську

справу за адміністративним позовом

управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області

до ОСОБА_2

про стягнення безпідставно отриманої
пенсії у розмірі 196706,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі № 812/4368/13-а за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно отриманої пенсії у
розмірі 196706,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 01 січня 2004 року набрав
чинності Закон України від 09 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон), сфера дії якого поширюється на
відносини, що виникають між суб'єктами
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Відповідно до статті 5 Закону дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом
визначаються порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Згідно із частиною 1 статті 50 Закону
суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Пунктом 1 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 384/2011, визначено, що Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади, що, зокрема,
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення.

Згідно із пунктом 1.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року № 8-2 (надалі по тексту Положення
від 30 квітня 2002 року № 8-2), управління
Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у
районах, містах, районах у містах, а
також у містах та районах (далі -
Управління) є органами Фонду,
підпорядкованими відповідно головним
управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі (далі - регіональні
управління), що разом з цими
управліннями утворюють систему
територіальних органів Фонду.

Відповідно до пункту 2.1 Положення від 30
квітня 2002 року № 8-2 Управління
відповідно до покладених на нього
завдань здійснює призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного утримання суддям у
відставці; забезпечує своєчасне і в
повному обсязі фінансування та виплату
пенсій, допомоги на поховання та інших
виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Відповідно до пункту 2.2 Положення
від 30 квітня 2002 року № 8-2 Управління
відповідно до покладених на нього
завдань забезпечує додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення.

16 березня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Антрацитівському
районі Луганської області із заявою
про призначення пенсії за віком. До
заяви відповідачем були додані трудова
книжка та її копія та довідки, що
уточнюють особливий характер роботи в
Краснолуцькому шахтобудмонтажному
управлінні ВАТ
«Луганськшахтобудмонтаж» монтажником
з монтажу сталевих та залізобетонних
конструкцій в підземних умовах з
повним робочим днем під землею за
період з 21 липня 1980 року по 19 квітня 1988
року та в ДВАТ «Антрацитівське
шахтобудівельне монтажне управління»
горномонтажником підземним з повним
робочим днем під землею за період з 19
грудня 1989 року по 21 грудня 1999 року. За
поданими документами стаж роботи
позивача на роботах, що відносяться до
Списку № 1 - шахтарі, склав 15 років 05
місяців 06 днів, на підставі чого
протоколом від 19 березня 2009 року за №
189 ОСОБА_2 з 13 січня 2009 року призначено
пенсію за віком на пільгових умовах.

При індивідуальному відпрацюванні
пенсійних справ, у тому числі й
пенсійної справи ОСОБА_2, проведеними
перевірками пільгового стажу роботи
встановлено, що пенсію відповідачу
призначено на підставі документів, що
містять недостовірні відомості про
пільгову роботу в ДВАТ «Антрацитівське
шахтобудівельне монтажне управління»
горномонтажником підземним з повним
робочим днем під землею за період з 19
грудня 1989 року по 21 грудня 1999 року.

Оскільки робота в ДВАТ «Антрацитівське
шахтобудівельне монтажне управління»
не підтвердилась, пільговий стаж
відповідача лише в Краснолуцькому
шахтобудмонтажному управлінні ВАТ
«Луганськшахтобудмонтаж» у період з 21
липня 1980 року по 19 квітня 1988 року в
кількості 6 років 4 місяці 21 день не
надавав йому права на отримання
пільгової пенсії за списком № 1.
Розпорядженням від 18 липня 2012 року №
134514, законність та обґрунтованість
якого встановлена постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року у справі № 1202/4725/2012, нарахування
та виплата пенсії ОСОБА_2 були
припинені.

На думку позивача, подання
відповідачем документів про пільговий
стаж за період з 19 грудня 1989 року по 21
грудня 1999 року, які не відповідають
дійсності, призвело до безпідставного
призначення та виплати йому пенсії за
віком на пільгових умовах у
відповідності з пунктом «а» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 13 січня 2009
року по 01 липня 2012 року в сумі 196706,67 грн.

Стягнення зазначеної суми за рішенням
Управління є неможливим, оскільки на
цей час ОСОБА_2 не є пенсіонером і
утримувати переплату ні з чого, тому
позивач просить стягнути її у судовому
порядку.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час і місце судового розгляду
повідомлений належним чином (арк.
справи 84). 04 лютого 2014 року до відділу
діловодства та обліку звернень
громадян суду за вхідним реєстраційним
номером 3541 від управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області надійшла заява від 04 лютого 2014
року № 949/08-11а про розгляд справи без
участі його представника (арк. справи
87).

Відповідач адміністративний позов не
визнав, про що подав заперечення від 18
червня 2013 року, в яких у задоволенні
позовних вимог просить відмовити (арк.
справи 35-36). В обґрунтування заперечень
проти позову відповідач зазначив, що
підставою для прийняття розпорядження
з припинення виплати пенсії стали
обставини: з порушення Інструкції з
ведення трудових книжок працівників
(неправильного внесення записів до
трудової книжки ОСОБА_2 про його
роботу), невідповідність назви
підприємства, вказаної в трудовій
книжці, назві, яку воно мало з 1989 року по
1995 рік, що були встановлені на підставі
письмових відповідей на запити
позивача до шахт міста Антрацита. Ці
факти не було встановлено рішеннями
суду, або висновками правоохоронних
органів, або експертних установ.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2013 року у справі № 1202/4725/2012, на яку
посилається позивач у позові як на
докази власних вимог, підтверджено
лише правомірність дій управління
Пенсійного фонду України в м.
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області з припинення
виплати пенсії відповідачу за
розпорядженням від 18 липня 2012 року №
134514. Рішення позивача з призначення
пенсії ОСОБА_2 у 2009 році жодним рішенням
суду не визнавалось протиправним.
Тобто, усі рішення позивача та його дії
з призначення пенсії відповідачу у 2009
році є правомірними, але потребують або
підтвердження, або скасування.

Оскільки саме факт роботи у важких і
шкідливих умовах праці за період з 19
грудня 1989 року по 21 грудня 1999 року на
підприємстві, яке зараз має назву ДВАТ
«Шахтобудівельне монтажне
управління», піддано сумніву, але не
доведено позивачем, відповідач
звернувся до Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області з цивільним позовом про
встановлення такого факту, бо за
висновком правоохоронного органу, -
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 26 липня 2012 року
Антрацитівського МВ УМВС України в
Луганській області, підтвердити або
спростувати факт роботи ОСОБА_2 в ДВАТ
«Антрацитівське шахтобудівельне
монтажне управління» - не виявилося
можливим.

У судовому засіданні представник
відповідача адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у його
задоволенні повністю, надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях
від 18 червня 2013 року.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог і наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (тут і надалі
посилання на норми Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» наводяться в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) розроблений відповідно
до Конституції України та Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5
Закону України від 09 липня 2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» цей
Закон регулює відносини, що виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Виключно цим Законом визначаються:
принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками; види пенсійних виплат;
умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат;
пенсійний вік чоловіків та жінок, при
досягненні якого особа має право на
призначення пенсії за віком;
мінімальний розмір пенсії за віком;
порядок здійснення пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням; порядок
використання коштів Пенсійного фонду
та Накопичувального фонду; організація
та порядок здійснення управління в
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
(частина 2 статті 5 Закону України від 09
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 49
Закону України від 09 липня 2003 року
№ 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється якщо пенсія призначена на
підставі документів, що містять
недостовірні відомості.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під час судового
розгляду, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в Антрацитівському
районі Луганської області із заявою
від 16 березня 2009 року про призначення
пенсії за віком, робота за списком № 1
(арк. справи 8).

На підставі зазначеної заяви та
доданих до неї документів - трудової
книжки від 23 липня 1979 року НОМЕР_1 та
довідок державного відкритого
акціонерного товариства
«Антрацитівське шахтобудівельне
монтажне управління» від 12 лютого 2009
року № 57 та від 12 лютого 2009 року № 58
(арк. справи 52-53, 54, 55-56), управлінням
Пенсійного фонду України в
Антрацитівському районі Луганської
області ОСОБА_2 з 13 січня 2009 року
призначена пенсія за віком на
пільгових умовах, оскільки стаж роботи
за списком № 1 - шахтарі, складає 15 років
05 місяців 06 днів, про що свідчить
протокол від 19 березня 2009 року за № 189
(арк. справи 9).

Розпорядженням управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області від 18 липня 2012 року № 134514
відповідно до пункту 1 частини 1 статті
49 Закону України від 09 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» припинено
виплату пенсії по пенсійній справі №
134514 гр. ОСОБА_2 з 01 липня 2012 року у
зв'язку з тим, що пенсія призначена на
підставі документів, які містять
недостовірні відомості про пільгову
роботу в ДВАТ «Антрацитівське
шахтобудівельне монтажне управління»
з 19 грудня 1989 року по 21 грудня 1999 року.
Факт пільгової роботи не
підтверджується первинними
документами, які зберігаються на
підприємствах, де безпосередньо
виконувались роботи в підземних
умовах. В трудові книжці ОСОБА_2 є запис
про прийняття його на роботу 19 грудня
1989 року в Антрацитівське
шахтобудівельне монтажне управління, в
той час як до 31 жовтня 1995 року
підприємство існувало як управління по
монтажу та ремонту гірничошахтного
обладнання виробничого об'єднання
«Антрацит» (наказ про перейменування
від 31 жовтня 1995 року № 96). Наказом від 04
червня 1996 року № 228 шахтобудмонтажне
управління перейменовано в ДВАТ
«Антрацитівське шахтобудівельне
монтажне управління». За матеріалами
пенсійної справи стаж пільгової роботи
в підземних умовах в Краснолуцькому
шахтобудмонтажному управлінні» з 21
липня 1980 року по 19 квітня 1988 року
становить 6 років 4 місяців 21 день (арк.
справи 10).

З огляду на вищевикладене, підставою
для звернення з даним адміністративним
позовом до суду стала фактична
оспорюваність наявності/відсутності у
відповідача стажу роботи у важких і
шкідливих умовах праці за період з 19
грудня 1989 року по 21 грудня 1999 року.
Тобто, оспорюваними є обставини щодо
праці ОСОБА_2 на роботах, що дають йому
право на призначення та виплату пенсії
на пільгових умовах відповідно до
пункту «а» статті 13 Закону України від
05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення», тобто за
списком № 1, якому згідно вказаного
Закону було призначено та виплачено
пенсію за період з 13 січня 2009 року по 01
липня 2012 року у розмірі 196706,67 грн., що
підтверджується довідкою управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області від 22 квітня 2013 року № 885, а,
відтак, і підстави для її виплати (арк.
справи 11).

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 22 жовтня 2013 року у справі №
407/3119/13-ц 2/407/999/13, яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду Луганської
області від 15 січня 2014 року, цивільний
позов ОСОБА_2 до Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтобудівельне монтажне
управління», третя особа - управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області, про встановлення факту роботи
у важких і шкідливих умовах праці
задоволено повністю, встановлено факт
роботи ОСОБА_2 у якості
гірничомонтажника в період з 19 грудня
1989 року по 21 грудня 1999 року у шкідливих
та важких умовах праці по професії за
списком № 1, затвердженого Постановою
КМУ від 16 січня 2003 року № 36, та
атестацією робочих місць Державного
відкритого акціонерного товариства
«Шахтобудівельне монтажне управління»
(арк. справи 75-77, 89-91).

Зазначеними судовими рішеннями
встановлено, що з 19 грудня 1989 року
ОСОБА_2 був прийнятий на роботу у якості
гірничомонтажника з повним робочим
днем під землею в УМДР ГШО в/о
«Антрацит», яке згодом було
перейменовано в Шахтобудівельне
монтажне управління, та був звільнений
з роботи 21 грудня 1999 року. ОСОБА_2 у
спірний період з 19 грудня 1989 року по 21
грудня 1999 року перебував у трудових
відносинах з УМДР ГШО в/о «Антрацит» та
працював гірничомонтажником з повним
робочим днем під землею.

Довідки, видані 08 серпня 2012 року ВП
«шахта «Комсомольська» та 13 серпня 2012
року ВП шахта «Партизанська» про те, що
в табелях ОСОБА_2 не значиться, на які
посилається третя особа - управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області, не являються належними
доказами того, що ОСОБА_2 не працював в
УМДР ГШО в/о «Антрацит» у якості
гірничомонтажника з повним робочим
днем під землею з 19 грудня 1989 року по 21
грудня 1999 року (арк. справи 77, 90 на
звороті).

Згідно із частиною 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В силу імперативних приписів частини 1
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України при розгляді даної
адміністративної справи обставини
щодо наявності у відповідача
необхідного стажу роботи у важких і
шкідливих умовах праці, а саме, роботи
гірничомонтажником в Управлінні по
монтажу, демонтажу і ремонту
гірничошахтного обладнання
виробничого об'єднання «Антрацит» з
повним робочим днем під землею за
період з 19 грудня 1989 року по 21 грудня 1999
року, тобто на роботі, що дає йому право
на призначення та виплату пенсії на
пільгових умовах відповідно до пункту
«а» статті 13 Закону України від 05
листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення», не доказуються.

Враховуючи, що судовими рішеннями
встановлено, що у відповідача наявний
необхідний стаж пільгової роботи в
підземних умовах для призначення та
виплати пенсії за списком № 1, підстави
для повернення надміру виплаченої
пенсії внаслідок зловживань з боку
пенсіонера, як то передбачено частиною
1 статті 50 Закону України від 09 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відсутні, що є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Питання про розподіл судових витрат
судом не вирішується, оскільки позивач
відповідно до пункту 18 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 04 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 10 лютого
2014 року, про що згідно вимог частини 2
статті 167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно отриманої пенсії у
розмірі 196706,67 грн. відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 10 лютого 2014 року.

Суддя
Т.І. Чернявська