Справа № 872/11780/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" грудня 2013 р.справа № 811/1576/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представника позивача -
Кравцова Сергія Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2013 року

у справі за позовом Приватного
підприємства "Геогарант" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся 14.05.2013
року до Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень. Просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 25.03.2013 року
№ та від 26.03.2013 року №1.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 червня
2013р. даний позов задоволений частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 25.03.2013 року. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 26.03.2013
року в частині застосування штрафних
санкцій у розмірі 2550грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що в ході судового
розгляду відповідачем не доведено, що
вчиненню позивачем порушень,
зафіксованих в акті перевірки від
13.03.2013 року (неподання Декларацій з
податку на прибуток підприємства за І
квартал, півріччя, три квартали 2012 року,
строк подання яких настав 10.05.2012, 09.08.2012,
09.11.2012 року) упродовж 365 днів передувало
накладення штрафу на підставі п. 120.1 ст.
120 ПКУ, про що було б винесене
відповідне податкове
повідомлення-рішення. А відтак
відповідачем не доведено, що вказані
порушення є такими, що вчинені
повторно. Тому у даних спірних
правовідносинах застосуванню підлягає
норма ч.1 п. 120.1 ст. 120 ПКУ, яка передбачає
накладення штрафу в розмірі 170 грн., а не
частина 2 п. 120.1 ст. 120 ПКУ, яка передбачає
накладення штрафу в розмірі 1020грн.
Враховуючи, що порушення позивачем пп.
49.18.2 ст. 49 ПКУ, яке позивачем визнано,
допущено за 3 податкових періоди (за І
квартал, півріччя, та за 3 квартали 2012
року), тому штраф має бути накладений в
розмірі 510 грн. (170 х 3 = 510). Отже податкове
повідомлення-рішення № від 26.03.2013
року в частині застосування штрафних
санкцій у розмірі 2550грн. (3060 - 510 = 2550) є
незаконним. Щодо податкового
повідомлення-рішення від 25.03.2013 року
№ про накладення на позивача
штрафу в розмірі 1 грн., суд першої
інстанції обґрунтував таким чином:
дане податкове повідомлення-рішення
прийняте всупереч п.5 підрозділу 10
розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ, а
тому підлягає скасуванню як
протиправне.

Не погодившись з даним рішенням суду
представник відповідача (податкового
органу) подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначає, що судом
першої інстанції не повно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, постанову прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Посилається на
те, що податковим органом проведено
камеральну перевірку, якою встановлено
неподання підприємством Декларації з
податку на прибуток підприємства за 1
квартал 2011 року. У відповідності з п. 49.1
ст. 49 ПКУ, податкова декларація
подається у звітній період в
установлені ПКУ строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Посилається також на п. 49.2 ст. 49 ПКУ,
згідно якого платник податків
зобов'язаний за кожний, встановлений
цим кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник господарську діяльність у
звітному періоді. Вказує на п. 7
підрозділу 10 розділу ХХ (Перехідні
положення) ПКУ - штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011 року
застосовуються у розмірі 1 гривні за
кожне порушення. У зв'язку з чим
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.03.2013 року
№ про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток на 1
грн. штрафної санкції. Також зазначає
те, що актом камеральної перевірки від
13.03.2013 року встановлено, що платником не
подано Декларації з податку на
прибуток підприємства за ІІ квартал 2011
року, ІІ-ІІІ квартал 2011 року, ІІ-ІV
квартал 2011 року. Вказує на п. 6 розділу
ХХ «Перехідні положення» ПКУ, згідно
якого не застосовуються фінансові
санкції до платника податку на
прибуток підприємств та платників
податків, що перейшли на загальну
систему оподаткування, за порушення
податкового законодавства за
наслідками діяльності у другому -
четвертому календарних кварталах 2011
року. У зв'язку з чим, за наслідками
даного акту перевірки податкове
повідомлення-рішення прийнято не було.
Також перевіркою встановлено, що
підприємством не подано Декларацію з
податку на прибуток підприємства за І
квартал 2012 року; півріччя 2012 року; три
квартали 2012 року. на підставі акту
перевірки прийняте податкове
повідомлення-рішення від 26.03.2013 року №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
3060грн. штрафної санкції (ч. 1 п. 120.1 ст. 120
ПКУ - неподання або несвоєчасне подання
податкових декларацій тягне
накладення штрафу в розмірі 170 грн. за
кожне таке неподання або несвоєчасне
подання; ч. 2 п. 120.1 ст. 120 ПКУ - неподання
або несвоєчасне подання податкових
декларацій, якщо протягом року було
застосовано штраф за таке порушення -
тягнуть накладення штрафу в розмірі
1020грн. за кожне неподання).

В судове засідання представник
апелянта (податкового органу) не
з'явився. Про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник
позивача проти апеляційної скарги
заперечив, вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим, а
апеляційну скаргу безпідставною.
Просить в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі акту перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 25.03.2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 1 грн. за штрафними
санкціями. Також прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 26.03.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 3060грн. за
штрафними санкціями.

Колегія суддів апеляційної інстанції
встановила, що при вирішенні справи
судом першої інстанції до даних
правовідносин правильно застосовані
норми Конституції України,
Податкового кодексу України,

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

Відповідальність за неподання або
несвоєчасне подання податкової
звітності установлена статтею 120 ПКУ.
Частина 1 п. 120.1 ст. 120 ПКУ, зазначає, що
неподання або несвоєчасне подання
податкових декларацій тягне
накладення штрафу в розмірі 170 грн. за
кожне таке неподання або несвоєчасне
подання. Частина 2 п. 120.1 ст. 120 ПКУ,
зазначає, що неподання або несвоєчасне
подання податкових декларацій, якщо
протягом року було застосовано штраф
за таке порушення - тягне накладення
штрафу в розмірі 1020грн. за кожне
неподання або несвоєчасне подання.

Відповідачем не доведено, що вчиненню
позивачем порушень, зафіксованих в
акті перевірки від 13.03.2013 року
(неподання Декларацій з податку на
прибуток підприємства за І квартал,
півріччя, три квартали 2012 року, строк
подання яких настав 10.05.2012, 09.08.2012, 09.11.2012
року) упродовж 365 днів передувало
накладення штрафу на підставі п. 120.1 ст.
120 ПКУ, про що було б винесене
відповідне податкове
повідомлення-рішення. А відтак
відповідачем не доведено, що вказані
порушення є такими, що вчинені
повторно. Тому у даних спірних
правовідносинах застосуванню підлягає
норма ч.1 п. 120.1 ст. 120 ПКУ, яка передбачає
накладення штрафу в розмірі 170 грн., а не
частина 2 п. 120.1 ст. 120 ПКУ, яка передбачає
накладення штрафу в розмірі 1020грн.
Враховуючи, що порушення позивачем пп.
49.18.2 ст. 49 ПКУ, яке позивачем визнано,
допущено за 3 податкових періоди (за І
квартал, півріччя, та за 3 квартали 2012
року), тому штраф має бути накладений в
розмірі 510 грн. (170 х 3 = 510). Отже податкове
повідомлення-рішення № від 26.03.2013
року в частині застосування штрафних
санкцій у розмірі 2550грн. (3060 - 510 = 2550) є
незаконним.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 25.03.2013 року № про накладення
на позивача штрафу в розмірі 1 грн., суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції правильно
обґрунтував свій висновок, пов'язуючи
його з п.5 підрозділу 10 розділу ХХ
«Перехідні положення» ПКУ, а тому
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, прийняте
всупереч зазначеної норми, підлягає
скасуванню як протиправне:.

Пунктом 5 підрозділу 10 розділу ХХ
«Перехідні положення» ПКУ передбачено,
що у зв'язку з набрання чинності цим
Кодексом штрафні санкції, які можуть
бути накладені на платників за
порушення нормативних актів КМУ,
центрального податкового органу,
положень, прямо передбачених цим
Кодексом, починають застосовуватися до
таких платників податків за наслідками
податкового періоду , наступного за
податковим періодом, протягом якого
такі акти були введені в дію.

В ході камеральної перевірки,
встановлено факт неподання позивачем
податкової декларації з податку на
прибуток підприємств за І квартал 2011
року, яка мала бути поданою у строк до
10.05.2011 року. Виходячи з положень п. 7
підрозділу 10 розділу ХХ (Перехідні
положення) ПКУ - штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення. У зв'язку з
чим податковим органом було прийняте
податкове повідомлення-рішення від
25.03.2013 року № про накладення на
позивача штрафу в розмірі 1 грн.

Однак пп. 49.18.2 ст. 49 ПКУ (який був
введений в дію 01.01.2011 року), за неподання
податкової декларації з податку на
прибуток підприємства за І квартал 2011
року, застосуванню до позивача не
підлягають. Такі штрафні санкції
починають застосовуватися до
платників податків за наслідками
податкового періоду, наступного за
податковим періодом, протягом якого
ПКУ введений в дію, тобто за наслідками
ІІ кварталу 2011 року.

Водночас, підпунктом 6 підрозділу 10
розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ
передбачено, що не застосовуються
фінансові санкції до платників податку
на прибуток підприємств на платників
податків, що перейшли на загальну
систему оподаткування, за порушення
податкового законодавства за
наслідками діяльності у другому -
четвертому календарних кварталах 2011
року.

В силу п. 56.21 ст. 56 ПКУ, в разі, коли норма
цього Кодексу чи іншого нормативно
правового акта, виданого на підставі
цього кодексу, або коли норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів, або коли норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Отже, суд першої інстанції не допустив
порушення норм матеріального та
процесуального права, повно та
всебічно дослідив матеріали та
обставини справи, правильно встановив
характер спірних правовідносин і для
їх вирішення правильно застосував
норми матеріального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що в межах апеляційної скарги
порушень судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення залишити
без змін.

Керуючись п. 1 ч.1. ст. 198, ст. 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби -
без задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
червня 2013 року у справі за позовом
Приватного підприємства "Геогарант" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна