Справа № 2а-6620/10/2070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року м.
Київ К/9991/73728/11

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Моторний О.А.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1)

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.06.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011

у справі № 2а-6620/10/2070

за позовом Ізюмської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Харківській області (далі - Ізюмська
ОДПІ)

до СПД ОСОБА_1

про стягнення заборгованості.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.06.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011,
уточнені позовні вимоги задоволено; з
відповідача на користь Державного
бюджету України стягнуто
заборгованість з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 14697 грн.

Не погоджуючись з висновками
попередніх судових інстанцій, СПД
ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та повністю відмовити у позові. На
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає про неправомірність
зазначеного донарахування податку з
доходів фізичних осіб.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
оспорювана за цим позовом сума
податкового боргу з податку з доходів
фізичних осіб виникла у СПД ОСОБА_1 у
зв'язку з несплатою ним податкового
зобов'язання, визначеного Ізюмською
ОДПІ за податковим
повідомленням-рішенням від 03.03.2009 №
/0. Втім у строк, визначений
законом, відповідач донараховану суму
податкового зобов'язання не сплатив;
зазначене податкове
повідомлення-рішення ані в
адміністративному, ані в судовому
порядку не оскаржив.

На вказану суму податкового боргу
відповідачеві було надіслано першу та
другу податкові вимоги від 01.04.2009 № 1/51
та від 11.06.2009 № 2/89, відповідно, які були
вручені СПД ОСОБА_1 особисто.

За змістом пункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно з абзацом третім підпункту 5.3.1
пункту 5.3 цієї ж статті Закону у разі
визначення податкового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах "а" - "в"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник
податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Оскільки, як встановили суди, податкове
зобов'язання в оспорюваній сумі не було
самостійно сплачені відповідачем у
законодавчо встановлені строки після
набуття цим зобов'язанням статусу
узгодженого, то в силу прямого припису
підпункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» зазначена сума визнається
податковим боргом платника.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3
названого Закону передбачено, що
активи платника податків можуть бути
примусово стягнені в рахунок погашення
його податкового боргу виключно за
рішенням суду.

З урахуванням викладеного суди цілком
правомірно задовольнили позовні
вимоги Ізюмської ОДПІ, стягнувши з СПД
ОСОБА_1 оспорювану суму податкового
боргу.

Доводи касаційної скарги наведених
висновків судів не спростовують,
позаяк предмет даного позову не
охоплює питання правомірності
прийняття податкового
повідомлення-рішення від 03.03.2009 №
/0. Рішення суб'єкта владних
повноважень, за яким здійснено
оспорюване донарахування, не є
предметом позову у даній справі, а отже
суд не має процесуальних повноважень у
межах розгляду даної справи
здійснювати його правовий аналіз.

Оскільки висновки судів відповідають
нормам чинного законодавства та
фактичним обставинам спору, то
процесуальних підстав для скасування
оскаржуваних постанови та ухвали
окружного і апеляційного
адміністративних судів зі спору не
вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 відхилити, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.06.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 у
справі № 2а-6620/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова О.А. Моторний