Справа № 872/4225/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2013 р. справа № 0870/11128/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко
О.А. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання:Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 11
січня 2013 року

у справі за позовом Токмацького
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_2 про стягнення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Токмацького
міськрайонного центру зайнятості
звернувся 23.11.2012 року до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю. Просив
стягнути з відповідача отриману суму
допомоги по безробіттю в розмірі 9145,59
грн. на користь Токмацького
міськрайонного центру зайнятості.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року даний позов задоволений. Стягнуто
з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1)
на користь Токмацького міськрайонного
центру зайнятості суму виплаченої
допомоги по безробіттю у розмірі 9145,59
грн.

Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що на час розгляду
справи відповідачем не надано належних
доказів щодо проведення ним процедури
припинення підприємницької
діяльності. Твердження відповідача про
пропуск позивачем строку звернення до
суду з позовом суд не приймає, оскільки
за змістом абз.2 ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до суду суб'єкта владних
повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Днем виникнення у позивача права
звернення до суду з даним позовом є
день отримання інформації про
реєстрацію відповідача в якості
суб'єкта підприємницької діяльності, а
саме 10.09.2012 року. Відтак, твердження
відповідача про пропуск позивачем
строку звернення до суду є
безпідставним.

Не погодившись з даним рішенням суду
відповідач подала апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким даний позов
залишити без розгляду. Зазначила, що
постанова суду першої інстанції є
необґрунтованою та такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, судом не
враховані обставини, що мають значення
для справи. Вважає, що все ж таки
позивачем порушені строки звернення до
суду, т. я про реєстрацію відповідача як
ФОП позивач мав дізнатися ще в 2007 році.
У квітні 1994 року оригінал свідоцтва ФОП
ОСОБА_2 разом з заявою про зупинення
підприємницької діяльності були здані
до органу податкової служби, в якому
відповідач перебувала на обліку, що
допускалося діючим на той час
законодавством. З цієї дати відповідач
не мала ні можливості ні права
здійснювати підприємницьку
діяльність, тому вважати її
самозайнятою особою немає підстав. До
того ж відповідно до постанови КМУ від
03.04.1996 року № 406, суб'єкти
підприємницької діяльності, державна
реєстрація яких проведена до 29.04.1994 і
які не мають свідоцтва про державну
реєстрацію, а також ті, що отримали такі
свідоцтва до 29.04.1994 року, повинні
одержати (обміняти) його в органі
державної реєстрації, в якому вони
перебувають на обліку, до 01.01.1998 року.
Не замінені у зазначений термін
свідоцтва вважаються недійсними. Отже
з січня 1998 року вона не мала права
здійснювати підприємницьку діяльність
у зв'язку з визнанням її свідоцтва про
державну реєстрацію як суб'єкта
підприємницької діяльності недійсним.
Також посилається на те, що відповідно
до п. 2, 3 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення,
затвердженого Постановою КМУ від 20
березня 2006 року № 357, розслідування
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
отже в даному випадку позивач мав
дізнатися про реєстрацію відповідача
як ФОП ще в 2007 році.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про день та час судового
розгляду повідомлені належним чином. В
силу ч.1 ст. 41 КАС України судове
засідання не фіксувалося технічними
засобами.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що в періоди з 25.01.2007 по 23.03.2007, з 04.10.2007 по
17.04.2008, з 25.07.2008 по 11.06.2009, з 18.11.2009 по 30.01.2011
року відповідач перебував на обліку у
позивача в якості безробітного та
отримав за ці періоди допомоги по
безробіттю у розмірі 9145,59грн. під час
проведення аналізу баз даних
державного реєстратора та центру
зайнятості встановлено, що відповідач
зареєстрована як фізична
особа-підприємець з 14.04.1994 року, про це
спеціалістами центру зайнятості
складено акт № 908 від 13.09.2012 року.
Відповідачу направлено лист від 18.09.2012
№ 268 (а.с. 4) з проханням в 15-ти денний
термін повернути кошти, одержані як
допомога по безробіттю в розмірі
9145,59грн., проте заборгованість не
сплачена.

Задовольняючі даний позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт реєстрації відповідача як
фізичної особи-підприємця та
перебування його на обліку
підтверджується листом Токмацької
районної державної адміністрації від
10.09.2012, отже процедура припинення
діяльності відповідно до ст. 47 ЗУ «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців»
відповідачем не дотримана.

Однак, на думку колегії суддів
апеляційної інстанції, висновок суду
першої інстанції щодо можливості
задоволення позовних вимог є
передчасним, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що повідомлення
Токмацької районної державної
адміністрації Запорізької області від
10.09.2012 № 2097/61 (а.с. 15), ОСОБА_2 була
зареєстрована фізичною
особою-підприємцем і знаходиться на
обліку в Токмацькій
райдержадміністрації з 14.04.1994 року. На
теперішній час не включена до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Отже, на даний час, дані щодо ФОП ОСОБА_2
в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців - відсутні.

Згідно зазначеного повідомлення не
вказано з якого саме періоду дані щодо
ФОП ОСОБА_2 відсутні в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

У відповідності до постанови КМУ від
03.04.1996 року № 406, суб'єкти
підприємницької діяльності, державна
реєстрація яких проведена до 29.04.1994 і
які не мають свідоцтва про державну
реєстрацію, а також ті, що отримали такі
свідоцтва до 29.04.1994 року, повинні
одержати (обміняти) його в органі
державної реєстрації, в якому вони
перебувають на обліку, до 01.01.1998 року.
Не замінені у зазначений термін
свідоцтва вважаються недійсними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що з січня 1998 року
свідоцтво відповідача про державну
реєстрацію як суб'єкта підприємницької
діяльності визнано недійсним, у зв'язку
з чим відповідач не мала права і не
могла здійснювати підприємницьку
діяльність.

Отже, суд першої інстанції не дослідив
всі норми матеріального права, що
регулюють дані відносини та
припустився помилкового висновку про
можливість задоволення позовних вимог.
На цій підставі, суд апеляційної
інстанції, вважає вимоги позову не
обґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Ухвалюючи своє рішення, суд
апеляційної інстанції бере до уваги, що
відповідно до п. 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, затвердженого
Постановою КМУ від 20 березня 2006 року №
357, розслідування здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
отже в даному випадку позивач мав
провести перевірку в період реєстрації
та протягом періоду перебування
відповідача на обліку як безробітної.

На думку колегії суддів апеляційної
інстанції, перевірка, проведена
позивачем у 2012 році щодо відповідача,
здійснена з порушенням п. 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення. Однак дані перевірки
(лист Токмацької районної державної
адміністрації від 10.09.2012 № 2097/61) надали
позивачу підстави вважати своє право
порушеним, що зумовило позивача
звернутися до суду в листопаді 2012 року.
Натомість подача позову не свідчить
про його беззаперечне задоволення.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що суд першої інстанції
допустив порушення норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції - скасуванню.

Керуючись пунктом 3 ч. 1 статті 198,
статтями 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року у справі за позовом Токмацького
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_2 про стягнення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю -
скасувати.

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст.212, ч.5
ст.254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна