Справа № 872/11515/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2013 р. справа № 0870/11863/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Проценко О.А.
Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.,

представника відповідача - Жмурко
Тетяни Іванівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2013 року

у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Мелітопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, про скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 17.10.2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся 11.12.2012 року до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Мелітопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, про скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 17.10.2012 року. Просив визнати
скасувати вказані податкові
повідомлення-рішення.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції
обґрунтував тим, що співробітники
податкового органу під час проведення
перевірки господарської одиниці
позивача - діяли в межах своїх
повноважень.

Не погодившись з даним рішенням суду
позивач подав апеляційну скаргу. В
апеляційній скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. Зазначає,
що не було підстав для здійснення
перевірки. Кожна перевірка повинна
оформлюватися наказам: один наказ -
одна перевірка. В порушення цього
правилу, представники податкового
органу провели на підставі одного
розпорядчого документу дві перевірки.
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (п.12 ст. 3)
передбачено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, зобов'язані вести
облік товарних запасів на складах
та/або за місцем їх реалізації,
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку. На
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб не покладено обов'язок
щодо здійснення такого обліку товарних
запасів та не може бути покладено
відповідальність за його невиконання.
Крім того вказує, що Книга обліку
доходів і витрат призначена для обліку
доходів в витрат, а не для обліку
товарів.

В судове засідання позивач (його
представник) не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник відповідача (ДПІ) у
судовому засіданні проти апеляційної
скарги заперечив. Вважає рішення суду
законним та обґрунтованим. Просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін. Суду
пояснив, що податковим органом на
підставі наказу проведено фактичну
перевірку позивача. При перевірці
встановлено порушення, про що складено
акт. На підставі акту прийнято рішення
про застосування штрафних санкцій.

Вислухавши представника відповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
податковим органом 22.06.2012 року
проведена перевірка господарської
одиниці, що належить позивачу, а саме
ТРК «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований у
АДРЕСА_1. В ході перевірки встановлена
реалізація двох банок
слабоалкогольного напою «Шейк» по ціні
30грн. за одиницю, розрахункова операція
проведена без застосування
реєстратора розрахункових операцій,
також встановлено порушення порядку
попереднього програмування товару по
кількості, порушення порядку обліку
товарів за місцем реалізації та
зберігання на загальну суму 20438грн. та
не забезпечено щоденного друкування та
зберігання 8 фіскальних звітних чеків.
Невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сум коштів, зазначених у денному звіті,
склала 66грн. За результатами перевірки
складено акт від 22.06.2012 року, на
підставі акту винесено податкове
повідомлення-рішення від 11.07.2012 року,
яким застосовано до позивача штрафну
санкцію в розмірі 330грн. за не
оприбуткування у касі готівки та
податкове повідомлення-рішення від
11.07.2012 року про застосування штрафної
санкції за здійснення реалізації
товарів, які не обліковуються у
встановленому порядку на загальну суму
43683грн.; за невиконання щоденного друку
фіскальних звітних чеків - 2720грн.; за
проведення розрахункових операцій
через реєстратори розрахункових
операцій без використання режиму
попереднього програмування кількості
товарів - 85грн.; за не проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій з
фіскальним режимом роботи - 1грн.; та за
невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, зазначеній у денному звіті
- 1грн. В порядку адміністративного
оскарження скасовано податкове
повідомлення-рішення від 11.07.2012 року в
частині 2805грн. Також податковим
повідомленням-рішенням від 11.07.2012 року
№, до позивача застосовано
штрафну санкцію в сумі 180грн. за не
оприбуткування у касі готівки.

Колегією суддів апеляційної
інстанції встановлено, що судом першої
інстанції правильно застосовано до
даних правовідносин норми Конституції
України, ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Податкового
кодексу України.

Згідно п.п.1, 2, 12, 13 ст.3 ЗУ «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій або безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуг)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
розрахуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або, у випадках, передбачених
цим законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

вести у порядку, встановленому
законом облік товарних запасів на
складах або за місцем їх реалізації,
здійснювати продаж лише тих товарів,
які відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг);

Забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Відповідачем були застосовані
штрафні санкції, відповідно до ст.20 ЗУ
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», згідно якої до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості не облікованих товарів, які не
обліковані за місцем їх реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Згідно матеріалів справи Наказ
про проведення фактичної перевірки
видано 22.06.2012 року (а.с. 7), наказано
провести з 22.06.2012 року фактичну
перевірку тривалістю 10 діб Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, з питань
дотримання вимог Податкового кодексу
України, ЗУ «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами». Результати перевірок
оформити актом (довідкою). Актом
фактичної перевірки від 22.06.2012 року
(початок перевірки о 23.30год.)
встановлені порушення п. 1,2,9,11,12,13 ст. 3
ЗУ «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (а.с. 8,9). На підставі вказаного
акта податковим органом видані
податкові повідомлення-рішення від
11.07.2012 року № та № (а.с. 10,11).
Також складено акт фактичної перевірки
від 22.06.2012 року (початок перевірки о
23.47год.) (а.с.12, 13). На підставі цього акту
винесені податкові
повідомлення-рішення від 11.07.2012 року
№ та № (а.с. 14,15).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Таким чином
уповноважені державою органи не можуть
на власний розсуд ухилятися від
реалізації наданих їм повноважень, але
й не мають права виходити за межі,
встановлені законодавством.

Згідно ст. 75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом, а
фактичні перевірки - цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби.

Суд першої інстанції правильно
поклався на пп. 75.1.3 ст. 75 ПКУ, та
зазначив, що фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платником податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

За наслідками перевірки податковий
орган зобов'язаний скласти акт (або
довідку в разі не виявлення порушень),
що й було здійснено податковим органом.

Постановляючи ухвалу, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає за
необхідне роз'яснити, що Наказ - це
розпорядчий документ, який видається
керівником установи (структурного
підрозділу) на правах єдиноначальності
та в межах своєї компетен ції,
обов'язковий для виконання підлеглими.
Отже службові особи податкового органу
зобов'язані виконати наказ щодо
проведення перевірки позивача та
оформити результати перевірки актом
або довідкою. Протиправності видачі
наказу щодо проведення перевірки не
встановлено. Таким чином, вчинення дій
суб'єктом владних повноважень є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції не допустив порушення
норм матеріального права, а повно та
всебічно дослідив обставини справи,
дав їм відповідну правову оцінку,
правильно встановив характер спірних
правовідносин і для їх вирішення
правильно застосував норми
матеріального права. Правова оцінка
обставин у справі дана вірно, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Мелітопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, про скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 17.10.2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 18.12.2013
року

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна