Справа № 749/1197/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
749/1197/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Лихошерст В.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Щорському районі Чернігівської
області на постанову Щорського
районного суду Чернігівської області
від 01 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Щорському районі Чернігівської
області про визнання відмови у виплаті
2202 грн. 30 коп. спадщини за заповітом
неправомірною та зобов'язати виплатити
цю суму, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Щорського районного суду
Чернігівської області з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Щорському районі Чернігівської
області про визнання відмови у виплаті
2202 грн. 30 коп. спадщини за заповітом
неправомірною та зобов'язати виплатити
цю суму, в якому просив постановити
судове рішення, яким визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
Щорському районі Чернігівської
області про відмову позивачу в виплаті
2202,30 грн. спадщини за заповітом, згідно
свідоцтва про право на спадщину
неправомірними, зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в Щорському
районі Чернігівської області
виплатити позивачу 2202 грн. 30 коп.
спадщини за заповітом ОСОБА_3 згідно
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 15.07.2013 року.

Постановою Щорського районного суду
Чернігівської області від 01 листопада
2013 року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову Щорського
районного суду Чернігівської області
від 01 листопада 2013 року та прийняти
нову, якою у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. Свої вимоги
апелянт обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

У судове засідання сторони та їх
представники не з'явилися, причини
неявки суду невідомі, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Щорському районі Чернігівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Щорського районного суду
Чернігівської області від 01 листопада
2013 року - без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
адміністративного позовну суд першої
інстанції виходив з того, що ст. 1227
Цивільного кодексу України та ст. 52
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що суми
заробітної плати, пенсії, стипендії,
аліментів, допомог у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини. Сума у розмірі 2202,30
грн. була нарахована ОСОБА_3 на підставі
судового рішення ще в 2011 році, проте з
вини Управління Пенсійного фонду
України в Щорському районі
Чернігівської області не була
виплачена, у зв'язку зі смертю ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 році, сума нарахованої
проте невиплаченої доплати до пенсії
увійшла до складу спадщини, а тому
відмова Управління Пенсійного фонду
України в Щорському районі
Чернігівської області у виплаті даної
суми позивачу (який є спадкоємцем) є
неправомірною.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на
обліку в управління ПФУ та отримувала
пенсію за віком. На виконання постанови
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби Щорського
районного управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження від
17.08.2011 року на підставі виконавчого
листа № 2-338 від 16.08.2011 року ОСОБА_3
здійснено перерахунок надбавки, як
дитині війни, за період з 01.01.2009 року по
30.06.2010 року, нарахована доплата у
загальній сумі 2202 грн. 30 коп.

15 липня 2013 року позивач отримав у
Щорській державній нотаріальній
конторі свідоцтво про право на
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Спадщина, на яке видане свідоцтво,
складається недоотриманої пенсії
(доплата як дитині війни) у розмірі 2202
грн. 30 коп., яка померлій на підставі
довідки відповідача № 36 від 30
листопада 2012 року (спадкова № 202/2012
зареєстрована в реєстрі за № 927).

Позивач, звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в Щорському
районі Чернігівської області з
письмовою заявою про виплату йому, як
спадкоємцю за заповітом, вказаної суми.

Проте, 30.08.2013 року за № 2487/05 ОСОБА_2
отримав письмову відповідь про відмову
у виплаті 2202,30 грн., мотивуючи тим, що
виплата доплати буде проведена після
надходження фінансування з Державного
бюджету України до Пенсійного фонду
України.

Вважаючи вказану відмову протиправною,
позивач звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

У відповідності до ст.. 1227 Цивільного
кодексу України суми заробітної плати,
пенсії, стипендії, аліментів, допомог у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю,
відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, інших
соціальних виплат, які належали
спадкодавцеві, але не були ним одержані
за життя, передаються членам його сім'ї,
а у разі їх відсутності - входять до
складу спадщини.

Аналогічна правова норма закріплена
частиною 3 ст. 52 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої, сума
пенсій, що належала пенсіонерові і
залишилася недоотриманою у зв'язку з
його смертю, входить до складу
спадщини.

Як зазначалося вище, сума 2202 грн. 30 коп.
була нарахована ОСОБА_3 на підставі
рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Дана норма кореспондується також з ч. 1
ст. 255 КАС України, відповідно до якої
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Окрім того, відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини», суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у справі
«Кечко проти України» зазначив, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань.

За таких обставин, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо протиправності дій
відповідача, що полягали у відмові
виплатити ОСОБА_4 суми 2202 грн. 30 коп., як
спадкоємцеві за заповітом.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Щорському районі Чернігівської
області - залишити без задоволення, а
постанову Щорського районного суду
Чернігівської області від 01 листопада
2013 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 71, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Щорському
районі Чернігівської області -
залишити без задоволення.

Постанову Щорського районного суду
Чернігівської області від 01 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.