Справа № 802/4884/13-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 лютого 2014 р.
Справа № 802/4884/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача:
Базалицький Р.В.

відповідача:
Коробчинський В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Колективного підприємства
"Гайсинська меблева фабрика"

до: Територіальної державної
інспекції з питань праці у Вінницькій
області

про: скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2013 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
колективне підприємство «Гайсинська
меблева фабрика» (далі - КП «Гайсинська
меблева фабрика», позивач) з
адміністративним позовом до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Вінницькій області (далі
- відповідач), у якому просить скасувати
припис від 05.11.2013 року №02-10-17/1506-1191.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
05.11.2013 р. було проведено перевірку КП
«Гайсинська меблева фабрика» за
результатами якої складено акт
перевірки територіальної державної
інспекції з питань праці у Вінницькій
області від 05.11.2013 р. (далі - акт
перевірки). На підставі акту перевірки
винесено припис №02-10-17/1506-1191 про
усунення порушень законодавства від
05.11.2013 р. (далі - припис). З вказаним
приписом позивач не погоджується,
посилаючись на те, що державним
інспектором не перевірено належним
чином відомості, що вказані у заяві, яка
стала підставою для перевірки, та не
взяла до уваги пояснення директора КП
«Гайсинська меблева фабрика»,
внаслідок чого дійшла до не вірних
висновків про порушення позивачем
законодавства про працю.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити,
додатково зазначивши, що оскаржуваний
припис №02-10-17/1506-1191 від 05.11.2013 р. є цілком
законним та обґрунтованим, винесеним
відповідно до вимог чинного
законодавства, а позовні вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд прийшов до наступного.

05.11.2013 року головним державним
інспектором праці Територіальної
державною інспекції з питань праці у
Вінницькій області було проведено
перевірку дотримання законодавства
про працю та загальнообов'язкове
соціальне страхування на колективному
підприємстві «Гайсинська меблева
фабрика» за колективним зверненням
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 від 07.10.2013 р. Перевіркою
встановлено, що позивач порушив:

1) ст. 46 Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпПУ), а саме:
працівники підприємства ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
які були прийняті на посаду
контролерів 04.06.2013 р. директором ОСОБА_5
з часу обрання на посаду директора
ОСОБА_9 до роботи не допускаються, що
підтверджується письмовими
поясненнями цих працівників;

2) ст. 30 Закону України «Про оплату
праці», а саме: на підприємстві не
велись табелі обліку робочого часу з
січня 2013 року та відомості про
нарахування заробітної плати;

3) ст.94 КЗпПУ, а саме: директором
підприємства не нараховувалася оплата
праці за час відсторонення (недопуску)
працівників від роботи з січня 2013 року,
з часу призначення його на посаду
директора;

4) ст.113 КЗпПУ, а саме: за час недопущення
працівників до роботи за час простою
оплата в розмірі 2/3 тарифної ставки не
нарахована. Працівники ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 були
прийняті на умовах неповного робочого
часу (2 години в день). Оплата за час
простою їм мала бути нарахована з
урахуванням посадового окладу та норми
часу згідно договору, а саме 2 години в
день.

Висновки вказаної перевірки знайшли
своє відображення в акті перевірки
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Вінницькій області від
05.11.2013 р.

На підставі акту перевірки винесено
припис №02-10-17/1506-1191 про усунення
порушень законодавства від 05.11.2013 р.,
яким позивача зобов'язано:

1. Відсторонення (не допуск)
працівників від роботи проводити у
випадках визначених нормою ст. 46 КЗпПУ.

2. Забезпечення ведення обліку
робочого часу відпрацьованого
працівниками та обліку нарахованої
заробітної плати на підприємстві, як
того вимагає ст. 30 Закону України «Про
оплату праці».

3. За час недопущення працівників
до роботи нарахувати оплату в розмірі
2/3 тарифної ставки за час згідно умов
Трудової угоди (ст. 113 КЗпПУ).

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного припису, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно.

У своїй діяльності Територіальна
державна інспекція з питань праці у
Вінницькій області керується Законом
України «Про основні засади держаного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Порядком
проведення перевірок посадовими
особами Державної інспекції України з
питань праці та її територіальних
органів, затвердженим наказом
Міністерства соціальної політики
України 02.07.2012 року №390,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 30.07.2012 року за №1291/21603
(далі - Порядок). Даний порядок визначає
випадки, підстави та порядок
проведення перевірок.

Відповідно до абз.4 п. 3 Порядку,
позапланові перевірки за зверненнями
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктами господарювання
вимог законодавства про працю та
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування здійснюються за наявності
згоди Держпраці України на їх
проведення. Інспекторам забороняється
виступати посередниками, арбітрами чи
експертами під час розгляду трудових
спорів.

В матеріалах справи наявна копія
наказу Держпраці України від 16.10.2013
року за №1853/23/03/02-13 Про надання
погодження на проведення перевірок за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, зокрема КП «Гайсинська меблева
фабрика».

Пунктом 6. Порядку передбачено, що
перевірка складається з таких етапів:

1. Робота з документами, наданими
суб'єктами господарювання на вимогу
Інспектора:

2. Оформлення документів за
результатами перевірки.

3. Ознайомлення суб'єктів
господарювання з документами,
оформленими за результатами перевірки.

4. Проведення за результатами перевірки
роз'яснювальної роботи з питань
застосування норм законодавства про
працю та загальнобов'язкове державне
соціальне страхування (за згодою
посадових осіб).

При проведені перевірки були
використані копії документів, які були
надані заявниками, а саме: заяви про
прийняття на роботу працівників -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
трудові книжки, табелі обліку робочого
часу, відомості про виплату заробітної
плати, трудові угоди.

Суд звертає увагу відповідача на тому,
що ОСОБА_5 було звільнено від обов'язків
директора з 05.06.2012 р. загальними зборами
учасників підприємства. До перевірки
заявниками надаються документи про
прийняття їх на роботу (трудові угоди,
трудові книжки), датовані з 04.06.2012 р.,
тобто за день до звільнення.

Судом встановлено, що відомості про
виплату заробітної плати та табелі
робочого часу, що надані заявниками,
підписані у листопад та грудні 2012 р.
директором ОСОБА_5, який вже на той час
був звільнений (з 05.06.2012 р.).

Крім того, з наданих заявниками
документів (трудові угоди, трудові
книжки, відомості, табеля) вбачається,
що дані документи не були належним
чином укладені.

Таким чином, суд вважає, що висновки
інспектора грунтуються на припущеннях.
При цьому під час перевірки приймались
до уваги лише копії неналежно
оформлених документів, що суперечить
п. 6 Порядку №390.

Відповідачем на вимогу суду не надано
доказів в підтвердження встановлених
порушень, зокрема, факту відсторонення
чи недопущення працівників від роботи.

Окрім того, в матеріалах справи
міститься копія пояснення директора КП
«Гайсинська меблева фабрика», в якому
зазначено, що 15.01.2013 року його було
обрано директором даного підприємства.
З часу обрання його директором вказані
працівники на роботу не виходили,
заробітна плата їм не нараховувалась,
офіційна документація, що стосується
підприємства, після звільнення ОСОБА_5
не передавалась, що підтверджується
ухвалою Гайсинського районного суду
Вінницької області від 02.09.2013 року про
закриття кримінального провадження
№0000042 відносно ОСОБА_5, який
підозрюється у вчиненні кримінальних
правопорушень (злочинів), передбачених
ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1,3,4 ст. 358 Кримінального
кодексу України.

Разом з тим, в матеріалах справи
міститься постанова Гайсинського
районного суду Вінницької області від
26.12.2013 року, якою провадження по справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 41
КУпАП закрито через відсутність у його
діях складу цього правопорушення.

На підтвердження отримання заробітної
плати працівниками ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 представником
відповідача надано лист управління
Пенсійного фонду України в м. Ладижин
Вінницької області від 31.01.2014р.
№203/06-31/03, в якому зазначено, що КП
«Гайсинська меблева фабрика»
подавалась звітність та сплачувався
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування по
зазначеним вище працівникам в період з
01.11.2012 р. по 31.03.2013 р. Однак, суд вважає, що
сплата єдиного соціального внеску не є
підтвердженням факту наявності
трудових відносин. Крім того, даний
лист не був та не міг бути взятий до
уваги відповідачем при винесені
оскаржуваного рішення від 05.11.2013р.

Згідно п. 2. ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням
вищезазначеного, суд дійшов висновку
що припис Територіальної державної
інспекції з питань праці у Вінницькій
області №02-10-17/1506-1191 від 05.11.2013 р. є
необґрунтованим, винесений без
урахування всіх обставин, що мають
значення для його прийняття,
недобросовісно, нерозсудливо, а отже є
таким, що підлягає скасуванню.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог та матеріалів
справи, суд дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача підлягають до задоволення.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.94 КАС України визначено,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Скасувати припис Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Вінницькій області №02-10/17/1506-1191 від
05.11.2013р.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Колективного
підприємства "Гайсинська меблева
фабрика" () сплачений при
звернені до суду судовий збір у розмірі
68,82 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Віятик Наталія
Володимирівна