Справа № 9101/149301/2012
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2013-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2013 р. справа № 2а-3358/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
на постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 06 квітня 2011 р. у
справі № 2а-3358/11 за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
про зобов'язання здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги "Дітям війни",-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2011 р. позивач звернувся до суду
першої інстанції з позовом, у якому
просив поновити пропущений строк
звернення до суду, визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача та зобов'язати останнього
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 01.01.10 р. по
31.12.2010 р., з 01.01.2011 р. по 28.02.2011 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 лютого 2011 р. позовні
вимоги пред'явлені за період з 17 серпня
2010 р. по 28 лютого 2011 р. залишено без
розгляду.

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 06 квітня 2011 р.
адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність
відповідача.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
недоплаченої державної соціальної
допомоги в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", виходячи із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" за період з 17.08.10
р. по 28.02.2011 р. з урахуванням виплачених
сум.

Дана адміністративна справа
розглянута судом першої інстанції
відповідно до ст. 183-2 КАС України, в
порядку скороченого провадження.

Відповідач, не погодившись з
вищезазначеним рішенням суду, подав
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення суду скасувати, в позові
відмовити.

Дана адміністративна справа
розглянута судом апеляційної
інстанції відповідно до ст. 197 КАС
України, в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача і відповідно до ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", який набрав чинності з 01.01.2006 р.,
набув статусу «Дитина війни», що надає
йому право на отримання пільг та
державної соціальної підтримки,
встановлених цим Законом.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції, з урахуванням вимог ст. 99 КАС
України, зроблено правильний висновок,
що в період з 17.08.10 р. по 28.02.2011 р.
позивачу повинно здійснюватись
нарахування та виплата підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

На 2010 рік дія ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" не
обмежена.

Слід зазначити, що застосування в
якості розрахункової величини для
мінімальної пенсії у розмірі
прожиткового мінімуму, обчисленого
відповідно до частини 1 статті 28
базового пенсійного Закону "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(1058-15), є правильним.

Відсутність грошових коштів на виплату
надбавки до пенсії не позбавляє
позивача, як особу, що має статус
«Дитина війни», права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

Тобто, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та виніс законне та
обґрунтоване рішення, що не дає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне доповнити абз.3 резолютивної
частини постанови суду першої
інстанції, визначивши норму
законодавства, яку слід застосувати
для визначення розміру мінімальної
пенсії за віком.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
на постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 06 квітня 2011 р. у
справі № 2а-3358/11 залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 06 квітня 2011 р. у
справі № 2а-3358/11 залишити без змін.

Абз.3 резолютивної частини постанови
доповнити словосполученням "виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Ухвала суду відповідно до ч. 10 ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко