Справа № 639/2а-1172/11
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р. Справа № 639/2а-1172/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова
на постанову Жовтневого районного суду
м. Харкова від 28.03.2011р. по справі
№ 639/2а-1172/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м. Харкова

про визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
здійснити перерахунки пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова, в якому
просив:

- визнати неправомірними дії
відповідача, щодо нарахування та
виплати йому, у відповідності до ст. 50, 54
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", постанови Кабінету
Міністрів України від 27.12.2005 року № 1293; .

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату йому, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
(2 групи) відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
що дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, з
урахуванням вимог постанови Кабінету
Міністрів України, збільшивши її у 3,5
рази з урахуванням вимог ч. 3 ст. 67
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 01.07.2010 року.

Судом першої інстанції справу
розглянуто в порядку скороченого
провадження.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Харкова від 28.03.2011 року позовні
вимоги задоволено.

Визнано незаконними дії посадових осіб
Управління Пенсійного фонду України у
Жовтневому районі м. Харкова пов'язаних
з не нарахуванням та виплатою пенсій
ОСОБА_1, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії, інваліда війни 2 групи
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 27 грудня 2005 року № 1293, з
урахуванням положень ч.3 от. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова донарахувати та виплатити
ОСОБА_1 основну пенсію по інвалідності 2
групи інвалідності учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1986 року 1 категорії,
яка призначена у відповідності до
вимог ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи » згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2005 року
№ 1293 збільшивши її у 3,5 рази з
урахуванням положень ч.3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
починаючи з 1 липня 2010 року по день
винесення постанови.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, а також на доводи
та обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з його
обгрунтованості.

Колегія суддів не може погодитися з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом 24.02.2011 року із
вимогами до суб'єкта владних
повноважень щодо захисту його
порушених прав, що мали місце з 01.07.2010
року.

З аналізу положень преамбули Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
колегією суддів встановлено, що
виплати, передбачені зазначеним
Законом, є заходами соціального
захисту населення, що постраждало
внаслідок аварії на ЧАЕС, та за своєю
правовою природою є відповідною
соціальною допомогою.

З урахуванням приписів ст.2 КАС України
та беручи до уваги зміст правової
природи виплат, передбачених Законом
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
через призму оскарження рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, колегія суддів зазначає,
що право позивача на отримання
додаткової пенсії підлягає захисту в
межах шестимісячного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України (в редакції
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів"від 7 липня 2010 року N 2453-VI) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, враховуючи дату звернення
позивача до суду з адміністративним
позовом, строк на звернення до суду з
позовом та період, за який позивач
просить суд захистити його права,
колегія суддів приходить до висновку,
що права позивача підлягають захисту в
межах шестимісячного строку, починаючи
з 24.08.2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС
України суд вживає передбачені законом
заходи, необхідні для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем до суду першої інстанції
клопотання про поновлення строку
звернення до суду не надавалось.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції не звернув уваги на
пропущення позивачем строку звернення
до суду та безпідставно, незважаючи на
відсутність доказів поважності
пропуску строку звернення до суду,
задовольнив позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для поновлення позивачеві
строку звернення до суду за захистом
своїх прав за період з 01.07.2010 року по
23.08.2010 року.

Виходячи із зазначених обставин
справи, колегія суддів вважає, що судом
при ухваленні рішення було порушено
приписи ст.ст.99, 100 КАС України, що
призвело до частково необґрунтованого
задоволення позову.

Таким чином, внаслідок неправильного
застосування норм ч.2 ст.99 КАС України,
неврахування вищезазначеного Рішення
Європейського суду з прав людини від
28.03.2006 року, постанова суду першої
інстанції в частині задоволених
позовних вимог про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії за період з 01.07.2010 року по
23.08.2010 року не може бути визнана
законною, а тому підлягає скасуванню, а
позов в зазначеній частині згідно
приписів ст. 100 КАС України - залишенню
без розгляду.

Відносно позовних вимог про визнання
дій незаконними, проведення
перерахунку відповідно до ч.4 ст.54, ч.3
ст. 67 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", колегія суддів зазначає
наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є інвалідом ІІ групи та
віднесений до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
доданими до справи копіями посвідчення
серії НОМЕР_1 с з вкладкою НОМЕР_2.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.07.2004 року № 894 з метою здійснення
заходів щодо соціального захисту
пенсіонерів збільшено з 1 вересня 2004
року на 12 відсотків пенсії (без
урахування надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, державної допомоги
та сум індексацій), призначені
відповідно до частини четвертої статті
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2005 року № 1293, з метою
здійснення подальших заходів щодо
диференціації розмірів пенсій було
прийнято рішення про збільшення
розміру пенсії, призначеної відповідно
до статті 54 Закону № 796: у 3,5 рази -пенсію
по інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи членам їх сімей; у 2,5 рази -
пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках,
громадянам, евакуйованим у 1986 році із
зони відчуження, та пенсію у зв'язку із
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи членам їх
сімей.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено,
що мінімальний розмір пенсії,
передбачений частиною четвертою
статті 54 Закону, не може бути нижчим:
для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи -540 гривень, II групи
-500 гривень, III групи -467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи -440
гривень, II групи -400 гривень, III групи -370
гривень.

Згідно п. 4 Постанови № 1293 вона набрала
чинності з 1 січня 2006 року.

Постанови № 894 та № 1293 передбачали
збільшення пенсій, які були призначені
та виплачувались станом відповідно на 1
вересня 2004 року та на 1 січня 2006 року, за
своїм правовим змістом щодо
застосування мають одноразовий
характер. Зміст постанов № 896 та № 1293 не
передбачає повторного збільшення
пенсії після призначення її нового
розміру. Крім того, згідно п. 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення.

За конституційними нормами, виходячи
із пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягає ч.4 ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
Постанова Кабінету Міністрів України
"Про збільшення розмірів пенсії деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
від 27 грудня 2005 р. № 1293, яка встановлює
мінімальний розмір пенсії для
інвалідів ІІІ групи не нижчий ніж 370
грн., що істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Згідно з частиною четвертою статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком. Саме такий
розмір пенсії виплачується позивачу
згідно постанови Московського
районного суду м. Харкова від08.02.2010
року.

Отже, підстав для застосування до цього
розміру пенсії положень Постанов № 894
та № 1293 немає, оскільки це суперечить
положенням як п. 6 статті 92 Конституції
України, так і статті 54 Закону № 796.

Крім того, застосування в теперішній
час Постанови № 1293 є безпідставним,
оскільки вказаним нормативним актом
передбачено збільшення пенсії,
призначеної з дотриманням постанови
кабінету Міністрів України від 01.01.2002
року № 1.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм адміністративного процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам ст. 159
КАС України, оскільки воно ухвалено при
неповному з'ясуванні судом обставин, що
мають значення для справи, з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
в зазначеній частині -скасуванню, з
прийняттям нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Харкова задовольнити
частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Харкова від 28.03.2011р. по справі №
639/2а-1172/11 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Харкова про
визнання незаконними дії та
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова донарахувати та виплатити
ОСОБА_1 основну пенсію по інвалідності 2
групи інвалідності учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1986 року 1 категорії,
яка призначена у відповідності до
вимог ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи » згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2005 року
№ 1293 збільшивши її у 3,5 рази з
урахуванням положень ч.3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
починаючи з 24 серпня 2010 року по день
винесення постанови -відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Харкова донарахувати та виплатити
основну пенсію по інвалідності 2 групи
інвалідності учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1986 року 1 категорії, яка призначена у
відповідності до вимог ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи »
згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 27 грудня 2005 року № 1293
збільшивши її у 3,5 рази з урахуванням
положень ч.3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 1 липня 2010 року по 23.08.2010 року -
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Ральченко І.М. Зеленський В.В.