Справа № 814/5185/13-а
Суддя: Зіньковський О. А.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

09 січня 2014 року
Справа № 814/5185/13-а

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Зіньковського О.А.,
секретаря судового засідання
Ополинського О.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1,Миколаїв,54003
доУправління ПФУ в Центральному районі
м. Миколаєва, вул. Артилерійська,
19,Миколаїв,54030 провизнання
протиправними дії, скасування вимоги
від 05.06.2013р. №Ф-1647,ОСОБА_1 (позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління ПФУ в Центральному районі
м.Миколаєва (відповідач) з наступними
позовними вимогами (а.с.4-7):

- визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва щодо
нарахування та стягнення з ОСОБА_1
боргу зі сплати єдиного соціального
внеску у розмірі 5766,45 грн.;

- скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва № Ф-1647
від 05.06.2013 р. щодо стягнення з ОСОБА_1
боргу зі сплати єдиного соціального
внеску у розмірі 5766,45 грн..

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав зазначених у позові
та додаткових поясненнях.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
зазначив що вимога про сплату недоїмки
№Ф-1647 від 05.06.2013р. прийнята УПФУ у
Центральному районі м.Миколаєва у
відповідності до чинного
законодавства.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи
суд,-

встановив:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в
органах внутрішніх справ в період з
01.05.1984 р. по 01.01.1995 р..

Після закінчення строку служби позивач
звільнився із у запас збройних сил та
йому була призначена пенсія за
вислугою років, що підтверджується
посвідченням пенсіонера МВС України
НОМЕР_1, виданим 01.01.1995р. (а.с.12).

18.02.2002р. позивач зареєструвався у
якості фізичної особи-підприємця та з
01.06.2012р. є платником єдиного податку, що
підтверджується копіями відповідних
документів (а.с.9-10).

Позивач зареєстрований платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
відповідача.

05.06.2013 р. відповідачем була прийнята
вимога про сплату позивачем недоїмки у
розмірі 5766,45грн. №Ф-1647 (а.с.14).

Законність прийнятої Вимоги
відповідач обґрунтовує тим, що позивач
отримує пенсію за вислугу років
призначену на підставі Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб". Таким чином, на
думку відповідача, позивач не
звільнений від обов'язку сплати
єдиного внеску у зв'язку із тим, що він
не отримує пенсію за віком. Факт
досягнення позивачем пенсійного віку,
на думку відповідача, не має юридичного
значення.

Розглянув подані документи і матеріали
справи, з'ясував фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінив докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
наступних підстав:

Стаття 19 ч.2 Конституції України
визначає, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом,
які одночасно мають право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором. У разі якщо особа
має право на отримання пенсії
відповідно до цього Закону та Закону
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", призначається
одна пенсія за її вибором. При цьому
різниця між розміром пенсії, на який
особа має право відповідно до Закону
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", і розміром пенсії із
солідарної системи відповідно до
Закону "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", яка
визначається в порядку, встановленому
КМУ, фінансується за рахунок коштів
державного бюджету.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VІ
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

06.08.11р. набрав чинності Закон "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деяких інших законодавчих
актів України щодо вдосконалення
окремих норм Податкового кодексу
України" від 07.07.11р. №3609-VI.

Даним Законом доповнено ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", частиною
четвертою такого змісту:

Особи, зазначені у п.4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судом встановлено, і це не спростовано
відповідачем, що дійсно позивачу
призначено пенсію за вислугою років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб".

Статтями 1 та 12 Закону України від
09.04.92р. №2262-XII "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" визначені види пенсійного
забезпечення. Це, зокрема, довічна
пенсія за вислугу років, пенсія по
інвалідності, пенсія в разі втрати
годувальника та умови призначення
пенсії за вислугу років. Окрім інших
умов, даний вид пенсії призначається
військовослужбовцям у разі досягнення
ними на день звільнення зі служби
45-річного віку.

У Законі України від 09.07.03р. №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено поняття
пенсіонера. Пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Починаючи із 09.08.2008р. позивач,
відповідно до приписів ст.12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
досяг пенсійного віку (60 років) та має
право виходу на пенсію за віком.

Відповідно до положень ст.ст.6, 12 Закону
"Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від
05.11.1991р. Особам, які мають одночасно
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років.

З системного аналізу норм діючого
законодавства вбачається, що надання
пільг щодо звільнення від сплати
єдиного внеску не залежить від виду
отримуваної пенсіонером пенсії (за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника чи за вислугу років),
визначальним критерієм надання
вказаних пільг є досягнення фізичною
особою - підприємцем пенсійного віку.
Таким чином, фізична особа -
підприємець, яка досягла пенсійного
віку, незалежно від виду пенсії, яку
отримує, має право на пільги,
встановлені ч.4 ст.4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Зазначена правова позиція також
висловлена в Ухвалах ВАСУ від 06.06.13р. по
справі №К/800/20437/13, від 20.06.13р. по справі
№К/800/16510/13, та в Ухвалі Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.12р. по справі №1570/4897/2012, Ухвалі
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.13р. по
справі № 814/3920-13а.

Крім того, відповідачем не надано суду
доказів того, що позивач, у
відповідності до ст.12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" уклав з
Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У зв'язку із цим суд зазначає, що в
Рішенні Конституційного Суду України
№3-рп/2003р. від 30.01.03р. вказано, що
правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах.

В адміністративному судочинстві
принцип верховенства права та
законності зобов'язує суд надавати
законам та іншим нормативно - правовим
актам тлумачення у спосіб, який
забезпечує пріоритет прав осіб при
вирішенні справи. Тлумачення законів
та нормативно - правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав осіб.

На підставі зазначеного, суд дійшов
висновку, що позивач є фізичною особою -
підприємцем, який обрав спрощену
систему оподаткування та досяг
встановленого законодавством
пенсійного віку, а тому на нього
поширюються положення ч.4 ст.4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" щодо звільнення
від сплати за себе єдиного внеску.

Таким чином вимога про сплату недоїмки
№Ф-1647 від 05.06.2013р. є протиправною та
підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до положень
ст.ст.69, 71, 76, 86 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено суду
правомірність своїх дій щодо
нарахування єдиного внеску та штрафних
санкцій позивачу, який є платником
єдиного податку та досяг пенсійного
віку (60 років), а отже й правомірність
своєї Вимоги №Ф-1647 від 05.06.2013 року.

Керуючись статтями 2, 11, 158, 160-163 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва щодо
нарахування та стягнення з ОСОБА_1
боргу зі сплати єдиного соціального
внеску у розмірі 5766,45 грн..

3. Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва № Ф-1647
від 05.06.2013 р. щодо стягнення з ОСОБА_1
боргу зі сплати єдиного соціального
внеску у розмірі 5766,45 грн..

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 сплачений
судовий збір в розмірі 173грн..

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанову може бути оскаржено в
порядку передбаченому статтями 185, 186
КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського адміністративного
апеляційного суду через Миколаївський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О. А.
Зіньковський