Справа № 2а-4379/10/1670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 грудня 2013 року м. Київ
В/800/4896/13

№ В/800/4896/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко
Є.А.,

суддів: Костенка М.І., Лосєва А.М.,
Маринчак Н.Є. Пилипчук Н.Г.,

розглянувши заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд
Верховним Судом України
адміністративної справи № 2а-4379/10/1670
Полтавського окружного
адміністративного суду

за позовом фізичної особи - підприємця
(СПД) ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві

про визнання неправомірним та визнання
нечинним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 26.11.2013 касаційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Полтаві задоволено частково:
скасовано ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23.11.2010, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
07.10.2010 змінено в частині задоволення
позову та прийнято в цій частині нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовлено; у решті постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 07.10.2010
залишено без змін.

СПД ОСОБА_2 звернувся із заявою про
перегляд Верховним Судом України цієї
адміністративної справи, посилаючись
на різне застосування судом касаційної
інстанції норм пункту 12 статті 3 та
статті 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (Закон № 265/95-ВР) та статті 9
Закону України «Про бухгалтерській
облік та податкову звітність в
Україні».

Як на приклад неоднакового
застосування цих норм СПД ОСОБА_2
посилається на ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.09.2013 у справі № 2а-3263/10/0170 Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції в м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправними та скасування
рішень; від 27.08.2013 у справі № 2а-13153/09/1570
Одеського окружного адміністративного
суду за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування рішення; від 29.05.2013 у справі
№ 2а-382/10/1470 Миколаївського окружного
адміністративного суду за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання недійсним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій та від 08.08.2013 у справі №
2а-13173/10/2070 Харківського окружного
адміністративного суду за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до
Державної податкової інспекції у
Фрунзенському районі м. Харкова про
визнання нечинним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Згідно із ст. 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

В постанові від 26.11.2013 Вищий
адміністративний суду України
застосував норму пункту 12 статті 3
Закону № 265/95-ВР та зробив висновок про
правомірність застосованих до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи (позивач у справі) штрафних
(фінансових) санкцій, встановлених
статтею 20 цього Закону, враховуючи, що в
судовому процесі встановлений факт
відсутності в господарській одиниці
позивача (кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»)
накладних на оприбуткування товару, що
знаходився в реалізації, а також факт
перебування позивача на загальній
системі оподаткування, обліку і
звітності.

В ухвалах від 24.09.2013, 27.08.2013, 29.05.2013 інший
висновок суду касаційної інстанції
щодо результату розгляду спору в
подібних правовідносинах обумовлений
тим, що в судовому процесі не були
встановлені обставини, які б свідчили,
що суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа не вів облік товарних
запасів на складі (за місцем
реалізації).

З огляду на викладене, ці судові
рішення не можуть бути прикладом
різного правозастосування як підстави
для допуску справи до перегляду
Верховним Судом України.

Що з стосується ухвали від 08.08.2013, то в
ній норми пункту 12 статті 3 та статті 6
Закону № 265/95-ВР Вищий адміністративний
суду України застосував по-іншому, ніж
в постанові від 26.11.2013, оскільки зробив
висновок, що чинним законодавством не
встановлено порядок обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем
реалізації для фізичних
осіб-підприємців, а тому відсутність у
такої особи облікових документів на
товар під час перевірки не є порушенням
встановленого порядку обліку товарних
запасів.

З огляду на різне застосування судом
касаційної інстанції одних і тих же
норм матеріального права до подібних
правовідносин, що потягло різні
висновки при вирішенні спорів з
подібними предметом та підстав, є
передбачені статтею 237 КАС України
підстави для допуску справи до
перегляду Верховним Судом України.

Керуючись ст.ст. 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Допустити до перегляду Верховним Судом
України адміністративну справу №
2а-4379/10/1670 Полтавського окружного
адміністративного суду за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві про визнання неправомірним та
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Головуючий суддя:
Є.А.
Усенко

Судді:
М.І.
Костенко

А.М. Лосєв

Н.Є.
Маринчак

Н.Г.
Пилипчук