Справа № 2025/6823/2012
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.Справа № 2025/6823/2012Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання
Городової А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський ринок" на
постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 18.10.2013р.
по справі № 2025/6823/2012

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лозівський ринок"

до Лозівської міської ради
Харківської області

треті особи ОСОБА_1 ,
Комунальне підприємство "Лозівське
бюро технічної інвентаризації" ,
Управління Держземагенства у
Лозівському районі Харківської
області

про оскарження рішення міської ради,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальність "Лозівський ринок"
(далі - ТОВ "Лозівський ринок"),
звернувся до суду з позовом до
Лозівської міської ради Харківської
області, треті особи: ОСОБА_1 (далі -
ОСОБА_1), Комунальне підприємство
«Лозівське БТІ» (далі - «КП «Лозівське
БТІ»), Управління Держземагенства у
Лозівському районі Харківської
області, в якому, з урахуванням наданих
уточнень позовних вимог, просив
зупинити дію, визнати незаконним та
скасувати рішення Лозівської міської
ради №626 від 24.05.2012 року «Про передачу у
власність громадянину ОСОБА_1
земельної ділянки 0,0582 га за адресою:
АДРЕСА_1 для здійснення роздрібної
торгівлі та надання комерційних
послуг» та визнати недійсним і
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку 0,0582 га за
адресою: АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_1 на
підставі рішення №626 від 24.05.2013 року
Лозівської міської ради.

Постановою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 18.10.2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеною
постановою суду першої інстанції,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 18.10.2013р. та
прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі. Апеляційну скаргу
позивач мотивує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, не відповідає дійсним
обставинам справи, винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідач надав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких просив залишити скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін, посилаючись на законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови.

Третя особа - ОСОБА_1 в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
підтримав позицію відповідача та надав
суду додаткові докази, долучені до
матеріалів справи.

Третя особа - Управління
Держземагенства у Лозівському районі
Харківської області, до суду надала
письмові пояснення, в яких повністю
підтримує позицію апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, вислухавши пояснення
учасників адміністративного процесу,
дослідивши обставини справи і зібрані
по справі докази в їх сукупності, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Порядок продажу земельних ділянок або
прав на них на підставі
цивільно-правових договорів
врегульований главою 20 Земельного
кодексу України.

Згідно із ч.2 ст.128 Земельного Кодексу
України (далі - ЗК України) громадяни та
юридичні особи, зацікавлені у
придбанні земельних ділянок у
власність, подають заяву (клопотання)
до відповідного органу виконавчої
влади або сільської, селищної, міської
ради чи державного органу
приватизації. У заяві (клопотанні)
зазначаються місце розташування
земельної ділянки, її цільове
призначення, розміри та площа, а також
згода на укладення договору про оплату
авансового внеску в рахунок оплати
ціни земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.02.2012 р. до Лозівської міської ради
звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій
просив продати у власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0582
га для здійснення роздрібної торгівлі
та надання комерційних послуг (т.1 а.с.35).

У визначений ч.3 ст.128 ЗК України строк
відповідач розглянув зазначену заяву
і, не виявивши підстав для відмови в
продажу земельної ділянки, вичерпний
перелік яких наведено в ч.5 ст.128 ЗК
України, прийняв рішення від 29.02.2012 р. за
№567 про розроблення експертної
грошової оцінки земельної ділянки з
метою передачі у власність шляхом
викупу земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
в АДРЕСА_1, площею 0,0582 га, яка перебуває
в оренді ОСОБА_1 для здійснення
роздрібної торгівлі та надання
комерційних послуг (т.1 а.с.34).

Зазначеною земельною ділянкою під
кадастровим номером :13:031:0019
ОСОБА_1 користувався на підставі
договору оренди від 31.05.2011 р.,
зареєстрованого у Міськрайонному
Управлінні Держкомзему у м. Лозова і
Лозівському районі Харківської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 31.05.2011р. за
№000011 (т.1 а.с.45-50).

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до оскаржуваного рішення
Лозівською міською радою вирішено
затвердити звіт про експертну грошову
оцінку земельної ділянки
несільськогосподарського призначення;
продати у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку, площею 0,0582 га, по АДРЕСА_1 для
здійснення роздрібної торгівлі та
надання комерційних послуг; затвердити
ціну продажу та розірвати договір
оренди цієї земельної ділянки (т.1
а.с.34-36).

Виконуючи рішення Лозівської міської
ради № 626 від 24.05.2012 року, 13.06.2012 року між
відповідачем та ОСОБА_1 було укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення, посвідченого приватним
нотаріусом Лозівського МНО
Харківської області, зареєстрованого в
реєстрі за №2014 (т.1 а.с.51, 52).

Крім того, згідно із ч.1 ст.120 ЗК України,
аналогічної за змістом ч.1 ст.377
Цивільного Кодексу України (далі - ЦК
України), у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Частиною 6 ст.120 ЗК України, аналогічної
за змістом ч.2 ст.377 ЦК України,
визначено, що істотною умовою договору,
який передбачає набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, є кадастровий номер земельної
ділянки, право на яку переходить у
зв'язку з набуттям права власності на
ці об'єкти. Укладення договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера.

Виходячи з унормувань ст.1 Закону
України «Про державний земельний
кадастр» та п.1 Тимчасового порядку
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.08.2010 року №749 (далі - Порядок №749),
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, кадастровий номер
земельної ділянки - індивідуальний
цифровий код (номер) земельної ділянки,
що не повторюється на всій території
України, індивідуальна послідовність
цифр та знаків, яка присвоюється
земельній ділянці під час її державної
реєстрації і зберігається за нею
протягом усього часу існування.

Згідно із п.143 Порядку №749 кадастровий
номер присвоюється земельній ділянці
після погодження документації із
землеустрою та прийняття рішення про
надання земельної ділянки у власність
(користування) під час здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки в Поземельній книзі в
установленому порядку.

Так, відповідно до наявних у матеріалах
справи договорів купівлі-продажу від
18.02.2004 року р.н.406, дарування від 06.08.2009
року р.н.595, від 10.07.2010 року р.н.2285, ОСОБА_1
придбав у власність 8/8 частин
нежитлової будівлі кафе, літер «А-1»,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер земельної ділянки
:13:031:0019, тобто до ОСОБА_1
відповідно до приписів ч.1 ст.120 ЗК
України та ч.1 ст.377 ЦК України перейшло
право власності на земельну ділянку
під кадастровим номером :13:031:0019
(т.1 а.с.37-44).

З договору купівлі-продажу від 17.08.2011
року р.н.2376 вбачається, що ТОВ
«Лозівський колгоспний ринок» передав
у власність позивачу комплекс
нежитлових будівель та споруд, до
складу якого входить допоміжна,
заглиблена частина споруди - туалету
літер «У» та який розташований на
земельній ділянці площею 1,8541га, яка має
кадастровий номер :13:031:0003, за
адресою: АДРЕСА_2, тобто до ТОВ
«Лозівський ринок» у відповідності до
приписів ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377
ЦК України перейшло право власності на
частину земельної ділянки, на якій
розміщений комплекс нежитлових
будівель та споруд, до складу якого
входить споруда туалету, виключно під
кадастровим номером :13:031:0003 (т.1
а.с.8-14).

Також, відповідно до Державного акту на
право приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЖ №461265, земельна
ділянка площею 1,8541га за адресою:
АДРЕСА_2, кадастровий номер
:13:031:0003, на підставі рішення
Лозівської міської ради від 03.06.2008 року
за №694 та договору купівлі-продажу від
15.07.2008 року за №3830 була передана у
власність СП «Лозівський колгоспний
ринок» для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг. На плані меж
земельної ділянки наведеного
Державного акту позначено, що ділянка
СП «Лозівський колгоспний ринок» в
поворотних точках 142, 146 від Л до М межує
з земельною ділянкою гр. ОСОБА_2, гр.
ОСОБА_3, яка наразі належить ОСОБА_1,
тобто спірною ділянкою (т.2 а.с.45)

Отже, земельна ділянка площею 0,0582 га за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
земельної ділянки :13:031:0019, на якій
розташована нежитлова будівля кафе,
літер «А-1», ще на час виготовлення
Державного акту СП «Лозівський
колгоспний ринок» вже була закріплена
за попередніми власниками нежитлової
будівлі кафе.

При цьому, як випливає із кадастрового
плану, виконаного ТОВ
«Горизонт-Проект», залученого до
матеріалів справи за клопотанням
представника позивача, аналогічного із
планом Державного акту серії ЯЖ №461265,
земельна ділянка площею 1,8541 га межує із
земельною ділянкою площею 0,0582 га і вони
не перетинаються (т.1 а.с.80-81).

Крім того, судом першої інстанції було
вірно враховано, що під час підготовки
до укладення договору оренди від 31.05.2011
року земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 з кадастровим номером:
:13:031:0019, складався акт
встановлення та погодження меж
земельної ділянки від 07.10.2010 року, який
є невід'ємною частиною цього договору,
представником правомочного власника
суміжної земельної ділянки - СП
«Лозівський колгоспний ринок», було
погоджено межу ділянки ОСОБА_1 без
будь-яких зауважень (т.1 а.с.50).

При цьому, жодною правовою нормою не
передбачене повторне погодження меж
земельної ділянки в разі зміни
власника будівель, розташованих на
суміжній земельній ділянці, адже
позивач набув право власності на
комплекс нежитлових будівель та споруд
10.09.2011 року, а акт встановлення та
погодження меж було підписано 07.10.2010
року.

Отже, земельній ділянці за адресою:
АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер
під час здійснення державної
реєстрації земельної ділянки в
Поземельній книзі ще у 2010 році, тобто за
рік до того, як позивач став власником
будівлі туалету.

Тому доводи апелянта про необхідність
погодження з ним меж ділянки ОСОБА_1 не
приймаються колегією суддів до уваги.

Таким чином, з наявних у матеріалах
справи доказів, зокрема з істотних умов
договорів, відповідно до яких позивач
та ОСОБА_1 набули право власності на
будівлі, вбачається, що належна ТОВ
«Лозівський ринок» споруда туалету
літер «У» розташована на земельній
ділянці за адресою: АДРЕСА_2,
кадастровий номер: :13:031:0003, а
належна ОСОБА_1 будівля кафе літер «А-1»,
знаходиться на земельній ділянці за
іншою адресою: АДРЕСА_1 та під іншим
кадастровим номером: :13:031:0019.

Отже, належні ТОВ «Лозівський ринок» та
ОСОБА_1 будівлі є різними за усіма
суттєвими ознаками, знаходяться за
різними адресами та на різних
земельних ділянках, які мають різні
кадастрові номери, що унеможливлює їх
ототожнення, та відповідно, порушення
прав позивача оскаржуваним рішенням.

За таких обставин, твердження позивача
про позбавлення його оскаржуваним
рішенням права на земельну ділянку, яка
зайнята нежитловою будівлею, і на
частину земельної ділянки, яка є
необхідною для її обслуговування,
матеріалами справи не підтверджується,
що свідчить про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог.

Враховуючи наведене, висновок ТОВ
«Горизонт-Проект», що міститься в листі
за вих.№100 від 17.09.2013р. (т.2 а.с.40),
суперечить дійсним обставинам справи
та спростовується вищенаведеним, тому
суд першої інстанції правомірно
відхилив цей доказ.

Відповідно до ст. 59 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України та
ч. 3 ст. 24 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією,
Законами України та підзаконними
нормативно-правовим актами.

Згідно із п. 34 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування", виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Перевіряючи оскаржуване рішення на
відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, колегією суддів не
встановлено порушень вимог
законодавства з боку відповідача, а
відтак, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволені позовних вимог.

Щодо матеріалів перевірки
правоохоронного органу та органу
державного нагляду (контролю) за
використанням та охороною земель,
судова колегія зазначає, що листи
наведених органів, за відсутності
відповідних актів, приписів та рішень
щодо притягнення винних осіб до
відповідальності, які набрали
чинності, виходячи з унормувань ч.1 ст.124
Конституції України, ч.ч.3, 4 ст.70, ч.2 ст.86
КАС України, не мають для суду наперед
встановленої сили (т.1 а.с.218-262).

Тому суд першої інстанції, з
урахуванням встановлених судовим
розглядом обставин справи, правомірно
не прийняв до уваги наведені матеріали.

При цьому, колегія суддів не
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що вимога про
скасування державного акту про право
власності на земельну ділянку не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, бо
видача та реєстрація державного акту
на право власності є наслідком
прийняття суб'єктом владних
повноважень відповідного рішення і є
похідною від основної вимоги, тому
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства. Однак
допущена помилка не призвела до
ухвалення неправильного рішення,
оскільки вимога про визнання недійсним
та скасування державного акту на право
власності на земельну ділянку 0,0582 га за
адресою: АДРЕСА_1, виданий ОСОБА_1 на
підставі рішення №626 від 24.05.2013 року
Лозівської міської ради, також не
підлягає задоволенню, адже є похідною
від позовної вимоги про скасування
рішення № 626 від 24.05.2013 року.

З огляду на встановлене, оцінивши
надані сторонами додаткові докази по
справі, колегія суддів апеляційної
інстанції відзначає, що вони не
спростовують висновків суду першої
інстанції про недоведеність позовних
вимог.

Згідно з ч.1 ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова суду першої інстанції у
цій справі є обґрунтованою та законною,
а тому її слід залишити без змін, доводи
апелянта не є переконливими і не
можуть бути підставою для скасування
постанови суду, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Лозівський ринок" залишити без
задоволення.

Постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 18.10.2013р.
по справі № 2025/6823/2012 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С. Повний
текст ухвали виготовлений 10.02.2014 р.