Справа № 607/20348/13-а
Суддя: Черніцька І. М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року Справа №607/20348/13-а
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької
І.М.

при секретарі Паюку М.М.

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача-Петрика Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління
соціальної політики Тернопільської
міської ради про стягнення моральної
шкоди, відшкодування заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг з
приводу ненадання соціальних пільг та
зобов'язання здійснити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із
позовом до Управління соціальної
політики Тернопільської міської ради,
в якому з урахуванням уточнень просили
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 500 000грн. для медикаментозного
лікування дифузно-токсичного зобу у
важкій формі, з яких, 300 000 грн. на ліки та
лікування медикаментозним способом в
домашніх умовах під наглядом лікарів, а
200 000 грн. - кошти витрачені на ліки і
лікування в стаціонарних умовах Другої
міської лікарні Тернопільського
обласного ендикронологічного
диспансеру і моральна шкода, завдана
ушкодженням здоров'я, внаслідок
протиправних дій відповідача; стягнути
з відповідача на користь позивачів
заборгованості за безпідставне
нарахування протягом 2010-2013 років
оплати житлово-комунальних послуг за
лишню житлову площу в розмірі 8111,33 коп.;
зобов'язати відповідача нараховувати
позивачам плату за житлову площу
згідно з вимогами ст. 24 ЗУ » Про зміни до
ЗУ» Про наукову і науково-технічну
діяльність» від 06.04.2000 року.

Від частини позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача ОСОБА_1 2 000 000 грн. вартості
операції щитовидної залози позивачі
відмовились. Ухвалою Тернопільського
міськрайонного суду від 29 січня 2014 року
вказана відмова була прийнята та
провадження у справі щодо частини
позовних вимог закрито.

В обґрунтування вимог вказують, що він
та дружина ОСОБА_2 є кандидатами наук. З
1910 року постійно проживають в АДРЕСА_1,
загальною пл. 66,25 кв.м. Пільга щодо
оплати житлово-комунальних послуг
надана їм на пл. 52,5 кв.м. Однак, згідно з
вимогами ст. 24 ЗУ «Про наукову та
науково-технічну діяльність» їх
пільгова площа складає 92,5 кв.м.(52,5+20+20).
Вони неодноразово звертались у
відповідні органи з приводу
перерахунку оплати за житлову площу
відповідно до вимог ст. 24 ЗУ »Про
наукову і науково-технічну
діяльність». Проте, жодної відповіді не
отримали. Вважають такі дії
відповідачів неправомірними та такими,
що суперечать вимогам Закону.
Внаслідок таких дій відповідача
позивачам завдано моральної шкоди, яка
виразилась у погіршенні стану здоров'я
ОСОБА_1 отримав тяжке захворювання -
дифузно-токсичний зоб у важкій формі,
внаслідок чого втратив слух. Тривалий
час знаходився на стаціонарному
лікуванні, на даний час продовжує
лікуватись в домашніх умов.
Посилаючись на наведене, просять позов
задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 діючи у
власних інтересах та в інтересах
ОСОБА_2 уточненні позовні вимоги
підтримав повністю, зіславшись на
доводи викладені у позові.

Представник відповідача позов не
визнав та вказав, що позов є
безпідставним та необґрунтований.
Посилання позивачів на вимоги ст. 24 ЗУ
»Про наукову та науково-технічну
діяльність» є безпідставними, оскільки
дана стаття не передбачає знижки на
оплату житлово-комунальних послуг, а
встановлює надання додаткової
житлової площі. У задоволенні позову
просив відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, та ОСОБА_2
є кандидатами наук, що стверджується
дипломами серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2
відповідно.

Позивачі проживають у квартирі за
АДРЕСА_1. Загальна площа квартири
становить 66,25 кв.м.

Позивачі як учасники війни з 05 березня
2010 року включені до єдиного державного
реєстр осіб, які мають право на пільги.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та положень п. 1
Постанови КМУ «Про встановлення норм
користування житлово-комунальними
послугами громадянами, які мають
пільги щодо їх оплати», позивачам
встановлено пільги щодо оплати
житлово-комунальних послуг на 52, 5 кв.м.
(виходячи із розрахунку 21+21+додаткового
на сім'ю 10,5кв.м.).

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду справи, дослідивши
зібрані по справі докази, вважає, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення, виходячи із наступних
підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень п. 1 Постанови
КМУ «Про затвердження Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету» за №256 від 04.03.2002 року,
управління праці та соціального
захисту населення, ведуть
персоніфікований облік отримувачів
пільг за соціальною ознакою та
здійснюють розрахунки з
постачальниками послуг на підставі
поданих ними щомісячних звітів щодо
послуг, наданих особам, які мають
право на відповідні пільги.

Вимогами п. 1 Постанови КМУ « Про
встановлення норм користування
житлово-комунальними послугами
громадянами, які мають пільги щодо їх
оплати» за №879 від 01.08.1996 року
встановлено, що громадянам, які
відповідно до законодавства мають
пільги щодо оплати
житлово-комунальних послуг, з 1 серпня
1996 р. зазначені пільги надаються в
межах таких норм: плата за користування
житлом -21 кв. метр загальної площі на
кожну особу, та додатково 10,5 кв. метра
на сім'ю.

В силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 14 ЗУ « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», учасникам війни
надається 50-процентна знижка плати
за користування житлом(квартирна
плата) в межах норм, передбачених
чинним законодавством. (тобто 21 кв.
метр загальної площі житла на кожну
особу, яка постійно проживає у
житловому приміщенні (будинку) і має
право на знижку плати, та додатково
10,5 кв. метра на сім'ю).

Згідно з вимогами ст. 24 ЗУ «Про науково
та науково-технічну діяльність»
науковим працівникам, які мають
науковий ступінь кандидата або доктора
наук, для забезпечення умов для
наукової діяльності надається в
установленому законодавство порядку
додаткова жила площа у вигляді кімнати
(кабінету) або в розмірі до 20 кв.м.
Зазначена додаткова площа оплачується
в одинарному розмірі.

Таким чином, позивачам правомірно
призначено пільгу на оплату
житлового-комунальних послуг на пл. 52.5
кв.м., виходячи із розрахунку 21 кв.м. на
кожного члена сім'ї та додатково 10,5
кв.м. на сім'ю ( 21+21+10,5).

Посилання позивачів на ст. 24 ЗУ «Про
науково та науково-технічну
діяльність» є безпідставними, оскільки
вказана вимога Закону не передбачає
знижки на оплату житлово-комунальних
послуг, а встановлює надання, у
встановленому законом порядку,
науковим працівникам для забезпечення
здійснення наукової діяльності
додаткової житлової площі у вигляді
кімнати або у розмірі до 20 кв.м.

Згідно з вимогами ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових та речових доказів,
висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, позивачами не
представлено, а судом не здобуто жодних
доказів на підтвердження факту
неправомірних дій відповідача при
встановлені їм пільги щодо оплати
житлово-комунальних послуг на 52, 5 кв.м.
(виходячи із розрахунку 21+21+додаткового
на сім'ю 10,5кв.м.).

Враховуючи вищенаведенні вимоги
закону та встановленні обставини
справи, суд приходить до висновку, що
дії відповідача є правомірними, а тому
підстав для задоволення позову та
стягнення витрат на лікування,
моральної шкоди, відшкодування
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з приводу
ненадання соціальних пільг та
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування плати за
житлово-комунальні послуги у
відповідності до вимог ст. 24 ЗУ »Про
науково та науково-технічну
діяльність» не має.

Керуючись ст. 11, 71, 86, 158, 162, 163, 186, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Управління соціальної політики
Тернопільської міської ради про
стягнення витрат на лікування,
моральної шкоди, відшкодування
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з приводу
ненадання соціальних пільг та
зобов'язання здійснити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили через
десять днів з дня її проголошення, якщо
не була подана апеляційна скарга. У
разі подання апеляційної скарги,
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
шляхом подачі апеляційної скарги,
через суд першої інстанції у 10-денний
строк з дня отримання постанови.

Головуюча-підпис:

Копія вірна

Суддя
І.М. Черніцька

Головуючий суддяІ. М. Черніцька