Справа № 2а/233/1096/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/56265/12

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області на постанову
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 26 червня 2012 р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
р. у справі № 223/1096/2012 за позовом ОСОБА_1
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Шаргородському районі Вінницької
області про визнання незаконними дій,
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року позивач звернулася до
Тиврівського районного суду
Вінницької області з позовом про
перерахунок відповідачем розміру
щомісячних страхових виплат у зв'язку
із втратою працездатності.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю дій Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області з невиплати
позивачеві щомісячної страхової
виплати втраченої частини заробітку в
порядку відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я із врахуванням положень
статті 1197 Цивільного кодексу України.

Постановою Тиврівського районного
суду Вінницької області від 26 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
р., адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області щодо
здійснення з 01.01.2004 року щомісячних
страхових виплат ОСОБА_1 у зв'язку з
професійним захворюванням, виходячи з
меншого розміру, ніж п'ятикратний
розмір мінімальної заробітної плати;
зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області провести з
01.01.2004 року перерахунок та виплату
належних ОСОБА_1 щомісячних страхових
виплат у зв'язку з професійним
захворюванням, виходячи із
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, з урахуванням
виплачених їй сум та виплачувати в
подальшому щомісячні страхові виплати
відповідно до ст. 1197 ЦК України.

У поданій касаційній скарзі відповідач
із посиланням на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувані судові
рішення та постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_1 з 1993 по 1996 роки
працювала полірувальницею в СП «Рута».
В період роботи захворіла і їй було
встановлено діагноз: віброхвороба І-ІІ
ступеню. Вінницькою міжрайонною МСЕК 10
вересня 1996 року її хвороба визнана
професійним захворюванням і
встановлено втрату працездатності - 20%.
23.05.2001 року позивачу встановлено втрату
працездатності 40%.

СП «Рута» виплачувало позивачу
страхові виплати в розмірі 40%
заробітної плати до моменту передачі
її особової справи до Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, який і продовжив
ці виплати.

При цьому, щомісячне відшкодування
шкоди складало 72 грн., яке було
розраховано із середньомісячної
заробітної плати 180 грн.

Згідно з висновком МСЕК від 06.06.2005 року
відповідно до акту АВ №081408 позивачу
встановлено втрату працездатності 50%
та ІІІ групу інвалідності безстроково.

З 01.01.2004 року середньомісячний
заробіток, з якого було обчислено
щомісячне відшкодування шкоди складав
212,76 грн. (180 х 1,182).

На час звернення до суду щомісячна
страхова виплата позивача становила
508,44 грн.

24.03.2012 року позивач звернулась із
заявою до відділення Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області щодо
перерахунку щомісячних страхових
виплат з 01.01.2004 року у відповідності до
ст. 1197 ЦК України, у відповідь на яку
отримала лист від 03.04.2012 року №01-26 про
відмову в такому перерахунку, оскільки
обчислення щомісячних страхових
виплат відбувається у відповідності до
ч. ст. 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з необґрунтованості посилання
відповідача на нерозповсюдження на
питання розрахунку середньомісячного
заробітку, з якого вираховується
розмір щомісячних виплат, положень
статті 1197 Цивільного кодексу України
та, відповідно, протиправності відмови
відповідача у здійсненні перерахунку
щомісячної компенсаційної виплати.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" законодавство про
страхування від нещасного випадку
складається із Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, цього
Закону, Кодексу законів про працю
України, Закону України "Про охорону
праці" та інших нормативно-правових
актів.

Згідно з положеннями статті 34 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" сума
щомісячної страхової виплати
встановлюється відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

Сума щомісячної страхової виплати не
повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

В той же час, за змістом статті 1197
Цивільного кодексу України розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню, визначається у
відсотках від середнього місячного
заробітку (доходу), який потерпілий мав
до каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я, з урахуванням ступеня втрати
потерпілим професійної
працездатності, а за її відсутності -
загальної працездатності. Якщо
середньомісячний заробіток (дохід)
потерпілого є меншим від п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати,
розмір втраченого заробітку (доходу)
обчислюється виходячи з п'ятикратного
розміру мінімальної заробітної плати.

Аналізуючи співвідношення положень
статті 34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та положень статті 1197
Цивільного кодексу України, колегія
суддів виходить з того, що
пріоритетному застосуванню до спірних
правовідносин підлягають положення
Цивільного кодексу України як такі, що
набрали чинності пізніше.

Посилання заявника касаційної
інстанції на положення статті 999
Цивільного кодексу України, відповідно
до яких до відносин, що випливають із
обов'язкового страхування,
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства,
зазначеного вище не спростовують,
оскільки актами цивільного
законодавства не встановлено
неможливості застосування положень
статті 1197 Цивільного кодексу України
при визначенні заробітку (доходу),
втраченого внаслідок каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я фізичної
особи до відносин, випливають із
обов'язкового страхування.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вказує на обґрунтованість
висновків судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для часткового
задоволення позову та зобов'язання
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області провести з
01.01.2004 року перерахунок та виплату
належних ОСОБА_1 щомісячних страхових
виплат у зв'язку з професійним
захворюванням, виходячи із
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, з урахуванням
виплачених їй сум.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Шаргородському
районі Вінницької області відхилити.

Постанову Тиврівського районного суду
Вінницької області від 26 червня 2012 р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
р. у справі № 223/1096/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: