Справа № 816/5667/13-а
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р. Справа № 816/5667/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.11.2013р.
по справі № 816/5667/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велар-Д"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області треті особи
Приватне підприємство "Технорубит"
, Приватне підприємство "Капо"

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

05 листопада 2013 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Велар-Д" -
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції від 27.06.2013
№/1233.

У апеляційній скарзі Кременчуцька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.
Заявляє про порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, не надання
належної правової оцінки обставинам,
що мають значення для справи, а саме:
надані до перевірки первинні документи
щодо взаємовідносин між позивачем та
ТОВ "Капо" (видаткові накладні) складені
з порушенням норм чинного
законодавства щодо їх форми та змісту,
тому не можуть слугувати
підтвердженням товарного характеру
виконуваних операцій. Крім того, не
підтвердженим є також факт реального
здійснення господарських операцій між
позивачем та ПП "Технорубит" з огляду
на порушення останнім норм чинного
податкового законодавства, а також
враховуючи невідповідність виписаних
видаткових накладних вимогам ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Заперечень на апеляційну скаргу від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велар-Д" до суду не
надійшло.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст. 195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 30.05.2013 по 04.06.2013 Кременчуцькою
ОДПІ здійснено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Велар-Д" щодо достовірності даних, що
містяться у податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
травень-липень 2012 року,
вересень-грудень 2012 року з урахуванням
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
червень 2012 року, результати якої
оформлені актом від 11.06.2013 №4475/15.2-08/37748407
(том 1 а.с. 10-25).

Підстави та порядок проведення
перевірки позивачем не оспорюються.

За висновками акту від 11.06.2013
№4475/15.2-08/37748407 ТОВ "Велар-Д" порушено
вимоги:

- статей 215, 203, 228 Цивільного кодексу
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених ТОВ "Велар-Д";

- пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
дані, наведені у деклараціях з податку
на додану вартість за травень-липень 2012
року та вересень-грудень 2012 року про
обсяги придбання та податковий кредит -
не є дійсним, та як наслідок: - завищено
податковий кредит за травень-липень 2012
року та вересень-грудень 2012 року в сумі
2 265 822,00 грн, в тому числі за травень 2012
року в сумі 529 968,20 грн, за червень 2012
року в сумі 810 384,40 грн, за липень 2012 року
в сумі 215,60 грн, за вересень 2012 року в
сумі 39224,00 грн, за жовтень 2012 року в сумі
159 690,00 грн, за листопад 2012 року в сумі 136
914,60 грн, за грудень 2012 року в сумі 589 425,20
грн; - збільшується сума податкового
зобов'язання по деклараціях з ПДВ за
травень-липень 2012 року та
вересень-грудень 2012 року в сумі 2 265 822,00
грн, в тому числі за травень 2012 року в
сумі 529 968,20 грн, за червень 2012 року в
сумі 810 384,40 грн, за липень 2012 року в сумі
215,60 грн, за вересень 2012 року в сумі 39224,00
грн, за жовтень 2012 року в сумі 159 690,00 грн,
за листопад 2012 року в сумі 136 914,60 грн, за
грудень 2012 року в сумі 589 425,20 грн та
відповідно, підлягає сплаті до бюджету
2 265 822,00 грн.

На підставі акту перевірки від 11.06.2013
№4475/15.2-08/37748407 Кременчуцькою ОДПІ 27.06.2013
прийнято податкове
повідомлення-рішення №/1233, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в загальному розмірі 2
832 277,00 грн., в тому числі 2 265 822,00 грн. - за
основним платежем, 566 455,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями (том 1
а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем правомірно включено суму ПДВ
у загальному розмірі 2265822,00 грн. до
складу податкового кредиту
травня-липня 2012р. та вересня-грудня 2012р.
на підставі належним чином оформлених
податкових накладних, виписаних ПП
"Технорубит" та ПП "Капо".

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Аналіз наведених норм Податкового
кодексу України дає підстави для
висновку, що для отримання права на
формування податкового кредиту із сум
ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), платник ПДВ повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
в господарській діяльності.

Як встановлено в ході розгляду справи,
позивачем до складу податкового
кредиту травня-липня 2012 року включено
ПДВ в розмірі 1340568,20 грн за наслідками
здійснення господарських операцій з
придбання у квітні 2012 року в ПП
"Технорубит" товарно-матеріальних
цінностей згідно договору поставки
№ДГ-00000005 від 30.04.2012 (том 1 а.с. 229-231).

Відповідно до умов вказаного договору
постачальник (ПП "Технорубит")
зобов'язується поставити та передати у
власність покупцеві (ТОВ "Велар-Д")
товар, затверджений покупцем, а
покупець зобов'язується прийняти цей
товар та оплатити його на умовах,
визначених цим договором. Ціна, якість,
асортимент, терміни поставки товару
обумовлюються у видатковій накладній.
Постачальник поставляє товар терміном
в п'ять днів з моменту підписання цього
договору. Датою поставки є дата
отримання покупцем товару на складі
постачальника згідно з видатковою
накладною, підписаною сторонами.
Поставка товару здійснюється зі складу
постачальника.

В рамках виконання вказаного договору
ТОВ "Велар-Д" придбано у ПП "Технорубит"
товар (амперметри, балки, вольтметри,
манометри, розетки, лічильники
електроенергії, тощо), про що свідчать
долучені до матеріалів справи копії
видаткових та податкових накладних
(том 1 а.с. 238-250, том 2 а.с. 1-250, том 3 а.с. 1-11).

Окрім цього, ТОВ "Велар-Д" до складу
податкового кредиту вересня-грудня 2012
року включено ПДВ в розмірі 925253,80 грн за
наслідками здійснення господарських
операцій з придбання у вересні та
жовтні 2012 року у ПП "Капо"
товарно-матеріальних цінностей згідно
договору поставки №ДГ-0000011 від 01.09.2012
(том 1 а.с. 27-30).

Так, відповідно до умов вказаного
договору постачальник (ПП "Капо")
зобов'язується передати у власність
покупцеві (ТОВ "Велар-Д") товар,
визначений у пункті 1.2 цього договору, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар. Найменування, одиниці
виміру та загальна кількість товару, що
підлягає поставці за цим договором,
його часткове співвідношення
(асортимент, сортамент, номенклатура),
визначаються у видатковій накладній,
що є невід'ємною частиною цього
договору. Поставка товару за цим
договором здійснюється протягом п'яти
днів з моменту підписання договору.
Місце здійснення поставки товару
постачальником - склад постачальника.

На виконання досягнутої домовленості
позивачем отримано від ПП "Капо" товар
(проволоку ф 3,00 /бухти/, проволоку ф 1,50
/12,5 кг/, наплавочну порошкову проволоку
ф 2,4, наплавочну порошкову проволоку ф
3,2), про що свідчать долучені до
матеріалів справи копії видаткових та
податкових накладних (том 1 а.с. 45-228).

Як слідує зі змісту пункту 3.3 договору
поставки №ДГ-0000011 від 01.09.2012, укладеного
між позивачем та ПП "Капо", розрахунки
за цим договором здійснюються шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника, також
можлива вексельна форма розрахунків.

Згідно пунктів 5.1, 5.2 та 5.4 договору
поставки №ДГ-00000005 від 30.04.2012,
укладеного між ТОВ "Велар-Д" та ПП
"Технорубит", на підставі рахунка на
оплату покупець проводить оплату
товару, зазначеного у видатковій
накладній, на підставі підписаної
видаткової накладної та рахунку на
оплату; датою оплати товару є дата
надходження коштів на рахунок
постачальника; також можлива вексельна
форма розрахунків.

Отже, умовами договорів поставки
№ДГ-00000005 від 30.04.2012 та №ДГ-0000011 від
01.09.2012 передбачена можливість
вексельної форми розрахунків, у зв'язку
з чим ПП "Технорубит" прийняло в рахунок
погашення заборгованості за даним
договором простий вексель від 01.05.2012
АА№1038322 на загальну суму 8160896,40 грн, що
підтверджується актом
прийому-передачі векселів від 01.05.2012
(том 1 а.с. 232).

ПП "Капо" в рахунок погашення
заборгованості за договором поставки
№ДГ-0000011 від 01.09.2012 прийняло простий
вексель від 01.11.2012 АА№1038321 на загальну
суму 5706196,80 грн., що підтверджується
актом прийому-передачі векселів від
01.11.2012 (том 1 а.с. 31).

Зі змісту наданих представником ТОВ
"Велар-Д" в ході судового розгляду
справи пояснень слідує, що позивачем з
метою досягнення економічної мети у
вигляді отримання прибутку від
здійснення підприємницької діяльності
придбано у ПП "Технорубит" та ПП "Капо"
товарно-матеріальні цінності для
подальшої їх реалізації на
внутрішньому ринку України. Разом з
тим, у зв'язку із падінням попиту на
вказаний товар, ТОВ "Велар-Д" на даний
час немає змоги його реалізувати. У
зв'язку із цим, з метою очікування більш
сприятливих умов на ринку, між ТОВ
"Велар-Д" та його контрагентами ПП "Капо"
та ПП "Технорубит" укладено договір про
відповідальне зберігання №03/09-3 від
03.09.2012 (том 1 а.с. 32-34) та договір про
відповідальне зберігання №30/04-1 від
30.04.2012 відповідно (том 1 а.с. 233-235). Строк
дії вказаних договорів - до 31.12.2013.

Факт передачі товару від позивача до ПП
"Капо" на відповідальне зберігання
підтверджується долученими до
матеріалів справи актами
прийому-передачі від 03.09.2012, 04.09.2012,
05.09.2012, 06.09.2012, 07.09.2012, 10.09.2012, 01.10.2012, 02.10.2012,
03.10.2012, 04.10.2012 до договору №03/09-3 від
03.09.2012 відповідального зберігання (том 1
а.с. 35-44). Передача ТМЦ від ТОВ "Велар-Д"
до ПП "Технорубит" оформлена актом
прийому-передачі від 30.04.2012 до договору
відповідального зберігання №30/04-1 від
30.04.2012 (том 1 а.с. 236).

Між тим, ані в договорах про
відповідальне зберігання №03/09-3 від
03.09.2012 року та №30/04-1 від 30.04.2012 року, ані
в актах прийому-передачі не зазначено
адреси, де зберігався товар.

Наведене свідчить, що надані позивачем
на підтвердження правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ
первинні документи не відповідають
вимогам ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" від 16 липня 1999 року N 996-XIV, а
також Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. N 88.

Частиною 2 статті 9 Закону № 996-XIV
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4, 2.5 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

Документ має бути підписаний особисто,
а підпис може бути скріплений печаткою.

Слід також зазначити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість сформованого
податкового кредиту належними
документами первинного обліку
покладається на платника-покупця
товарів (робіт, послуг), позаяк саме він
є суб'єктом, який зменшує суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, що підлягає
перерахуванню до бюджету, на суму
податкового кредиту, визначеного
постачальником. При цьому необхідною
умовою є те, що подані документи у
сукупності повинні достовірно
підтверджувати реальність
господарських операцій та інші
обставини, з якими законодавець
пов'язує право платника на отримання
податкової вигоди, тобто відомості у
представлених документах повинні бути
достовірними.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, відповідні документи на
підтвердження реального характеру
операцій з поставки товару в адресу
підприємства позивача, останнім не
подано. Колегія суддів вважає, що з
урахуванням доводів Кременчуцької
ОДПІ щодо відсутності у контрагентів
позивача ПП "Капо" та ПП "Технорубит"
об'єктивної можливості виконати умови
договорів з ТОВ "Велар-Д", відсутності
будь-яких способів підтвердити
товарний характер договірних операцій
через відсутність контрагентів
позивача за місцезнаходженням, і у
зв'язку з чим - неможливості достеменно
підтвердити факт придбання товарів на
підставі угод та їх зберігання у ПП
"Капо" та ПП "Технорубит", наявні у
матеріалах справи первинні документи
не є достатніми для підтвердження
факту здійснення господарських
операцій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вбачає підстави для скасування
постанови суду першої інстанції про
задоволення позову ТОВ "Велар-Д".

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області -
задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.11.2013р. по
справі № 816/5667/13-а - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в позові
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Велар-Д" - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст постанови
виготовлений 10.02.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.