Справа № 872/17379/13
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2014 рокусправа № 808/8075/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 31
жовтня 2013 року у справі №808/8075/13-а за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області про скасування вимоги,-

в с т а н о в и В:

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року задоволено частково позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та
скасовано вимогу УПФ України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області про сплату
боргу №Ф-2464 від 01 серпня 2013р., у вигляді
недоїмки зі спати єдиного внеску у
розмірі 7992, 47 грн.

Постанова суду мотивована тим, що
позивач, який здійснює підприємницьку
діяльність на спрощеній системі
оподаткування, звільнений від сплати
єдиного внеску, оскільки він є
пенсіонером за віком. Такі висновки
суду обґрунтовані посиланням на вимоги
ч.4 ст.4 Закону «Про збір та облік
єдиного внеску та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову. Апеляційна скарга обгрунтована
неправильним застосуванням судом
першої інстанції вимог ч.4 ст.4 Закону
«Про збір та облік єдиного внеску та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», якою визначено
коло осіб, що звільнені від сплати
єдиного внеску. Такими особами,
зокрема, є пенсіонери за віком. Заявник
апеляційної скарги вважає, що оскільки
позивач отримує пільгову пенсію у
відповідності до ст..13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», то він не
звільняється від сплати єдиного
внеску. Така позиція обгрунтована тим,
що пенсіонером за віком слід вважати
особу, яка досягла віку, що визначений
ст..26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який необхідний для
призначення пенсії за віком.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду, в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, дослідивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що з 2007 року
ОСОБА_1 набула статусу пенсіонера та
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах у відповідності із ст..13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Разом з тим, позивач займається
підприємницькою діяльністю.

01.08.2013р. УПФУ прийняло вимогу за формою
№-2424 про сплату ФОП ОСОБА_1.
заборгованості зі сплати єдиного
внеску за період 2011-2013р.р. у сумі 7992, 47
грн.

Правомірність та обґрунтованість
вимоги відповідача щодо сплати боргу є
предметом спору,

який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції правильно
виходив з того, що у відповідності до ч.4
ст.4 Закону «Про збір та облік єдиного
внеску та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» позивач, як
пенсіонер за віком, звільнений від
обов'язку сплачувати єдиний внесок.

Не заперечуючи відносно того, що
пенсіонери за віком звільнені від
сплати єдиного внеску, відповідач
посилається на те, що ОСОБА_1. не можливо
вважати пенсіонером за віком, оскільки
остання не досягла віку, який визначено
ст..26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та який необхідний для
призначення пенсії за віком. Тобто,
позиція відповідача полягає у тому, що
пенсіонером за віком можливо вважати
лише особу, яка досягла пенсійного
віку, що передбачений ст..26 вказаного
Закону та якій у встановленому порядку
призначено пенсію за віком.

З такими запереченнями відповідача, на
яких ґрунтуються і доводи апеляційної
скарги, обгрунтовано не погодився суд
першої інстанції, оскільки пенсія, яка
призначається у відповідності до ст..13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», є різновидом пенсії за
віком, при цьому положення ч.4 ст.4
Закону «Про збір та облік єдиного
внеску та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», не містять
будь-яких обмежень щодо застосування
її приписів до фізичних
осіб-підприємців, яким призначена
пенсія за віком на пільгових умов у
відповідності до ст..13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Оскільки, чинним законодавством не
визначено поняття «пенсіонер за
віком», то суд апеляційної інстанції, з
огляду на встановлений факт
призначення позивачу пенсії за віком
на пільгових умовах, погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність у позивача обов'язку
сплачувати єдиний внесок.

На підставі викладеного, керуючись
п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області залишити
без задоволення, а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року у справі №808/8075/13-а - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 05.02.2014
р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк