Справа № 806/8358/13-а
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 р.
Житомир справа №
806/8358/13-a

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря
Длугаш О.В.,

за участі представника
позивача Ратушного С.М.,

за участі представників
відповідача Бистрицької Д.О., Шлапака
В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОЛДІ - Житомир" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 25.10.2013 р. №
та №,-

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОЛДІ-Житомир»
звернулося до Житомирського окружного
адміністративного суду з вказаним
позовом, в якому просить визнати
неправомірним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області від
25.10.2013 року № про збільшення суми
грошового зобов`язання з податку на
прибуток за основним платежем 43364,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 21682,00 грн., та від 25.10.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість за основним платежем 41299,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 20650,00 грн. В обгрунтування
позовних вимог вказує, що чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання. Підприємство на
підтвердження реальності
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Карбон Медіа Груп» надавало
відповідачеві для перевірки оригінали
первинних документів, підписані
уповноваженими представниками сторін,
які не мають будь-яких недоліків і
відповідають вимогам чинного
податкового законодавства. За умови не
встановлення податковим органом
наявності замкнутої схеми руху
грошових коштів, яка б могла свідчити
про узгодженість дій позивача та його
контрагента для одержання
підприємством незаконної податкової
вигоди, останнє не може зазнавати
негативних наслідків внаслідок діянь
інших осіб, що перебувають поза межами
його впливу.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав зазначених в
позовній заяві.

Представники відповідача позов не
визнали, з підстав, викладених в
письмовому запереченні. Пояснили, що в
ході проведення перевірки встановлено,
що ТОВ «ОЛДІ - Житомир» мало
взаємовідносини з контрагентом ТОВ
«Карбон Медіа Групп», який має ознаки
фіктивності. Операції з
оприбуткування, приймання-передачі
робіт від постачальників та кінцевому
покупцю, безпосередньо ТОВ «ОЛДІ -
Житомир», не проводились, а
здійснювалось лише переоформлення
документів - договорів, видаткових
накладних, податкових накладних та
актів виконаних робіт. В акті надання
послуг відсутня розшифровка наданих
послуг із зазначенням точної адреси
розміщення реклами в м. Житомирі та
Житомирській області, кількість
рекламних щитів, їх розміри, зміст
рекламних щитів з зазначенням
конкретної назви товару та його
технічної характеристики. Крім того,
підприємством не були виконані умови
п.п. 3.1.4.1 розділу 3 договору №21/12-11 на
проведення рекламних акцій - до
перевірки не надано копій
сертифікатів, дозволів, ліцензій щодо
рекламованого товару.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представників відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОЛДІ - Житомир» як
платник податків перебуває на обліку в
Житомирській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області.

Судом встановлено, що з 26.09.2013 року по
02.10.2013 року посадовими особами
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОЛДІ-Житомир» з
питання фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Карбон Медіа
Груп» (код за ) за період з
01.10.2012 року по 31.10.2012 року, за
результатами якої складено акт від
09.10.2013 р. № 1170/15-01/35238424.

Зазначеним актом зафіксовані
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю «ОЛДІ - Житомир» пп.
139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (із змінами
і доповненнями), в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток в сумі 43364,00 грн., п.п. 198.1, 198.2,
198.3, 198.6 ст.198, 201.1 ст. 201 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (із
змінами і доповненнями), в результаті
чого підприємством занижено податок на
додану вартість в загальній сумі 41299,00
грн.

Підставою для висновку податкового
органу про заниження позивачем податку
на прибуток в сумі 43364,00 грн. та податку
на додану вартість в сумі 41299,00 грн.,
згідно акту перевірки від 09.10.2013 р. №
1170/15-01/35238424, стало те, що в ході
проведення перевірки встановлено, що
ТОВ «ОЛДІ - Житомир» мало
взаємовідносини з контрагентом ТОВ
«Карбон Медіа Групп», який має ознаки
фіктивності. До Житомирської ОДПІ
надійшов акт ДПІ у Печерському районі
м. Києва від 24.01.2013 року № 47/22-10/37401049 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Карбон Медіа Груп»
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків ТОВ
«Торгівельна компанія «Техно - Трейд»
за жовтень 2012 року, за результатами
якої встановлено порушення ТОВ «Карбон
Медіа Груп» абз. «а» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3
та 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
суму податкового кредиту за жовтень 2012
р. у сумі 148660,83 грн., та порушення абз.
«а», «б» п. 185.1 ст.185, п. 186.1, п. 186.2 ст.186
Податкового кодексу України, в
результаті чого безпідставно було
задекларовано суму податкових
зобов'язань за жовтень 2012 року у сумі
203625,50 грн. (в т.ч. за
фінансово-господарськими операціями з
ТОВ «ОЛДІ-Житомир» у сумі 41299,17 грн.)
Перевіркою встановлено факт
взаємовідносин ТОВ «Карбон Медіа Груп»
з суб'єктом господарювання ТОВ «ТК
«Техно-Трейд» у жовтні 2012 року та,
відповідно, не встановлено факту
реального здійснення господарських
операцій прн придбані послуг від
постачальника ТОВ «ТК «Техно-Трсйд» з
врахуванням реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.
Відповідно до висновку ГВ ПМ ДПІ у
Печерському районі м. Києва № 1284
встановлено відсутність факту
реального здійснення господарської
діяльності ТОВ «ТК «Техно-Трейд». Крім
цього до висновку додано Довідку у
кримінальному впровадженні №0000009
(підписана старшим слідчим з ОВС СУ ДПС
у м. Києві підполковником податкової
міліції Бабій О.), у якій міститься
інформація, що 21.12.2012 р. розпочато
досудове розслідування у
кримінальному провадженні №0000009
за матеріалами кримінальної справи
№70-00578, порушеної 07.11.2012 р. за фактом
створення (придбання) з метою прикриття
незаконної діяльності невстановленими
слідством особами ТОВ «ТК
«Техно-Трейд» за ч. 2 ст. 205 КК України.

До перевірки ТОВ «ОЛДІ-Житомир» надано
договір № 21/12-11 від 21 грудня 2011 р. на
проведення рекламних кампаній,
укладений між ТОВ «ОЛДІ-Житомир» та ТОВ
«Карбон Медіа Груп». На підтвердження
вказаної операції ТОВ «ОЛДІ-Житомир»
надано акт надання послуг № 90 від 31.10.2012
р. та податкову накладну № 8 від 25.10.2012 р.
Розрахунки між суб'єктами
господарювання за надання послуг з
розміщення реклами в м. Житомирі та
Житомирській області в жовтні 2012 року
проводились у безготівковій формі.
Загальна вартість отриманих послуг
склала 247795,00 грн., в т.ч. ІІДВ 41299,17 грн.

В акті надання послуг відсутня
розшифровка наданих послуг із
зазначенням точної адреси розміщення
реклами в м. Житомирі та Житомирській
області, кількість рекламних щитів, їх
розміри, зміст рекламних щитів з
зазначенням конкретної назви товару та
його технічної характеристики.

Крім того, підприємством не були
виконані умови п. 3.1.4.1 розділу 3
договору №21/12-11 на проведення
рекламних акцій - до перевірки не
надано копій сертифікатів, дозволів,
ліцензій щодо рекламованого товару.

На підставі вказаного акту
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області винесені податкові
повідомлення - рішення від 25.10.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов`язання з податку на прибуток за
основним платежем 43364,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 21682,00 грн., та від 25.10.2013 року №
про збільшення суми грошового
зобов`язання з податку на додану
вартість за основним платежем 41299,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
в розмірі 20650,00 грн.

Суд не погоджується з висновками
податкового органу з огляду на
наступне.

З урахуванням предмету спору
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, укладених між
позивачем та контрагентом ТОВ «Карбон
Медіа Груп», що є підставою для
виникнення права у позивача на
податкові витрати і податковий кредит.

Судом встановлено, що господарська
операція між позивачем і його
контрагентом ТОВ «Карбон Медіа Груп»
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
договором на проведення рекламних
кампаній №21/12-11 від 21.12.2011 року,
укладеного ТОВ «ОЛДІ-Житомир» з ТОВ
«Карбон Медіа Груп», Додатком №10 від
29.10.2012 року до Договору на проведення
рекламних кампаній №21/12-11 від 21.12.2011
року, що є його невід'ємною частиною та
містить адресну програму на розміщення
рекламних матеріалів, рахунком на
оплату № 92 від 19.10.2012 року, актом
наданих послуг № 90 від 31.10.2012 року;
податковою накладною № 8 від 25.10.2012
року, платіжним дорученням № 9233 від
25.10.2012 року, випискою з банку за 25.10.2012
року.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що акт наданих послуг і
податкова накладна постачальника
відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 року №996-XIV, із змінами і
доповненнями, п.201.1 ст.201 Податкового
кодексу України та наказу Державної
податкової адміністрації України від
21.12.2010 року №969 «Про затвердження форми
Податкової накладної та Порядку її
заповнення».

Первинні документи по спірних
господарських операціях не визнані
недійсними, а тому в силу ст.70 КАС
України вважаються належними доказами
по справі, які свідчать про реальність
здійснення господарських операцій.

Суд також вважає за потрібне зазначити,
що вимоги щодо розшифрування в акті
наданих послуг точної адреси
розміщення реклами в м. Житомирі та
Житомирській області, кількість
рекламних щитів, їх розміри, зміст
рекламних щитів з зазначенням
конкретної назви товару та його
технічної характеристики, відсутні в
чинному законодавстві. На думку суду, в
акті наданих послуг вказана
номенклатура послуг, яка є достатньою
для ідентифікації господарської
операції та її приналежності
укладеному договору з контрагентом,
додаток до якого містить адреси
розміщення і зміст рекламних
матеріалів.

Крім того, судом встановлено, що
податкова накладна отримана позивачем
від контрагента внесена позивачем до
реєстру отриманих податкових
накладних, а витрати з сплати податку
на додану вартість за нею включені до
складу податкових зобов`язань ТОВ
«Карбон Медіа Груп» і податкового
кредиту позивача відповідного
податкового періоду та відповідають
даним податкових декларацій з цього
податку ТОВ «Карбон Медіа Груп» і
позивача. Вказаний факт
підтверджується змістом акта
перевірки і проти цього представники
відповідача не заперечували.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно із п. «г» пп. 138.10.3 п.138.10
Податкового кодексу України до складу
витрат на збут відносяться витрати на
рекламу та дослідження ринку
(маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів.

Згіно пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно п. «а» п.185.1 ст.185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
податком на додану вартість є операції
платників податку з: постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Приписами п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу
України, база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, що справляється
з вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно із пп. 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пп. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

-придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

-придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11ст.201 цього Кодексу.

Норми п. 201.1, п.201.4, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України
встановлюють, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) податкову накладну в
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця, яка є підставою
для нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні суми податкових витрат і
податкового кредиту підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами і податковою накладною. В
свою чергу, податкова накладна
складена на підставі договору та
відповідає вимогам п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України.

Судом не встановлено невідповідності
даних податкової накладної фактичним
обставинам. Як свідчать матеріали
справи, факт здійснення господарських
операцій у перевіряємому періоді
підтверджується документально.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
податкове законодавство України не
містить норм, які б ставили у
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту від
можливих порушень податкової
дисципліни з боку його контрагентів
або зобов'язували платників податків
контролювати дотримання своїми
контрагентами норм законодавства. Тому
можливі порушення контрагентами
платника податків податкової
дисципліни, у т. ч. недекларування своїх
зобов'язань або несплата податку до
бюджету, не є підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ за операціями з такими
контрагентами. Лише сам факт наявності
господарських відносин з контрагентом,
який порушує податкове законодавство,
не може тягнути за собою негативні
наслідки для платника податків у
вигляді зменшення податкового кредиту
чи валових витрат, оскільки платник
податків може бути необізнаним
стосовно таких порушень та дійсних
намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагента.

Згідно з правилами формування витрат,
передбаченими у пунктах 138.2, 138.4 статті
138 Податкового кодексу України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
випливає, що право на зменшення об'єкта
оподаткування податку на прибуток та
податку на додану вартість на суму
понесених витрат надається
добросовісним платникам для
компенсації витрат, понесених у
процесі здійснення реальної
економічної діяльності, за умови
наявності належного документального
підтвердження виконання господарської
операції.

Як вбачається з установлених судом
обставин справи та підтверджується
наявними у справі доказами, для
виконання своїх договірних зобов'язань
з поставки послуг з реклами позивачем
було замовлено рекламні послуги у ТОВ
«Карбон Медіа Груп» за договором на
проведення рекламних кампаній №21/12-11
від 21.12.2011 року (з урахуванням додатків
до нього).

Відповідні послуги були прийняті
позивачем за актом приймання-передачі
та оплачені на підставі виставлених
постачальниками рахунків-фактур у
повному обсязі (що підтверджується
випискою з банківського рахунку
позивача).

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні.

Подання платником до контролюючого
органу усіх належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
податковим законодавством, з ціллю
отримання податкової вигоди є
підставою для її отримання, якщо
податковий орган не доведе
неправдивість, недостовірність або
суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про
отримання платником необґрунтованої
податкової вигоди мають ґрунтуватись
на сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкового кредиту.

Однак, податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Безтоварність спірних господарських
операцій між позивачем та ТОВ «Карбон
Медіа Груп», податкова інспекція
обумовлює висновками за актом ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 24.01.2013
року № 47/22-10/37401049 та матеріалами
кримінальної справи №70-00578. Однак
порушення податкового законодавства
контрагентом позивача, так само як і
контрагентами контрагента позивача, не
є імперативною ознакою протиправності
діяльності позивача і його контрагента
та не може розцінюватися як
беззаперечне свідчення фіктивності
усіх господарських операцій,
здійснюваних між ними.

Висновки відповідача щодо фіктивності
спірної господарської операції між
позивачем та ТОВ «Карбон Медіа Груп»
через порушення кримінальної справи
за фактом створення (придбання) з метою
прикриття незаконної діяльності
невстановленими слідством особами ТОВ
«ТК «Техно-Трейд» за ч. 2 ст. 205 КК
України, є передчасними.
Представниками відповідача не надано
суду судового рішення (вироку) по
вказаній кримінальній справі, та судом
його існування не встановлено.

При дотриманні контрагентом
законодавчо встановлених вимог щодо
оформлення відповідних документів
підстави для висновку про
недостовірність або суперечливість
відомостей, зазначених у таких
податкових накладних, відсутні, якщо не
встановлені обставини, що свідчать про
обізнаність покупця про зазначення
продавцем недостовірних відомостей. З
огляду на недоведеність податковим
органом існування відповідних фактів,
та обставина, що правоохоронними
органами розслідується кримінальна
справа за ч. 2 ст. 205 КК України щодо
незаконної діяльності ТОВ «ТК
«Техно-Трейд», не є достатньою
підставою для позбавлення покупця
(позивача у справі) права на
відображення у податковому обліку
понесених (нарахованих) витрат за
наслідками придбання рекламних послуг
та матеріалів у спірного постачальника
ТОВ «Карбон Медіа Груп».

Судом встановлено, що на час здійснення
спірної господарської операції
контрагент позивача - ТОВ «Карбон Медіа
Груп» був зареєстрований як платник
податку на додану вартість та
перебував в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб, що також
підтверджується матеріалами
податкової перевірки і долученим до
матеріалів справи витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до витягу з ЄДРЮОФП
основним видом діяльності ТОВ «Карбон
Медіа Груп» є вид діяльності за кодом
КВЕД 73.11 «Рекламні агенства».

У листі Вищого адміністративного суду
України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11
зазначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції, - договори,
акти виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Також у вищевказаному листі Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що не є обов'язковою
передумовою для визначення
контролюючим органом грошових
зобов'язань визнання недійсними (у тому
числі і нікчемними) правочинів, які
укладалися за ланцюгом між попередніми
посередниками, через ланцюг яких
декларувався рух товарів чи послуг,
нібито придбаних останнім у такому
ланцюгу платником податку. При цьому
взаємовідносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Оцінуватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

В контексті даного роз`яснення суд
відзначає, що придбання позивачем у
вищевказаного контрагента рекламних
послуг також підтверджується актом
звіряння взаємних розрахунків між ТОВ
«ОЛДІ-Житомир» та ТОВ «Карбон Медіа
Груп» за період з 01.09.2012 року по 29.05.2013
року, фотозвітами щодо виконання робіт
згідно акту надання послуг № 90 від
31.10.2012 року, що свідчить про реальний
рух активів у процесі здійснення
позивачем господарських операцій.

В ході перевірки відповідачем не
встановлено проведення позивачем
збиткових операцій, не встановлено у
позивача наміру отримати за
вищевказаним договором інший
результат, ніж придбання послуг.
Досліджуючи витребувані та приєднані
до справи документи, суд відзначає, що
матеріали справи не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентом при укладанні і
виконанні договору взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.
11 КАС України не виявлено.

При цьому, суд бере до уваги, що доказів,
які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
спірною угодою, за правилами ч. 2 ст. 71
КАС України відповідач до суду не
подав.

Так, висновки відповідача в акті
перевірки від 09.10.2013 р. № 1170/15-01/35238424
ґрунтуються виключно на акті про
проведення позапланової невиїздної
перевірки контрагента позивача, без
урахування первинної документації
платника податків, яка у своїй
сукупності свідчить про
обґрунтованість формування
податкового кредиту і податкових
витрат.

Разом з тим, чинним податковим
законодавством не передбачено право
відповідача при складанні акта
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
(довідку) іншого платника податків, як
підставу для висновку про наявність
порушень з боку першого.

Отже, такі посилання судом не
приймаються до уваги, оскільки
вищевказані обставини не можуть
спростовувати факт реального
виконання господарських операцій за
договором, укладеним між позивачем та
контрагентом, позивачем в повній мірі
документально підтверджено реальність
виконання правочину, а надання
податковому органу належним чином
оформлених всіх первинних документів,
передбачених законодавством, є
підставою для формування податкових
витрат та податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд вважає, що
висновки Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Житомирській області про порушення
позивачем вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139,
п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201
Податкового Кодексу України під час
вчинення спірної господарської
операції з контрагентом є
безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи, відповідач не
довів правомірності та
обґрунтованості мотивів винесення
спірних податкових
повідомлень-рішень, висновки що
викладені в акті базуються на
припущеннях та не містять належних та
допустимих доказів вчинення платником
податків порушень податкового
законодавства, що суперечить вимогам
ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у ч.2 ст.19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку що спірні
податкові повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у Житомирській
області є неправомірними та підлягають
скасуванню.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70-72, 86, 159-163, 254
КАС України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 25.10.2013 р. № та №.

Постанова суду може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160
КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 28
січня 2014 р.