Справа № 801/9622/13-а
Суддя: Дадінська Тамара Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/9622/13-а

06.02.14 м. Севастополь
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Дадінської Т.В.,

суддів Дудкіної Т.М. ,

Омельченка В. А.

секретар судового засідання
Паздеріна О. М.

за участю сторін:

представник позивача - Малого
приватного підприємства "СНБ"- Кваша
Сергій Олександрович, довіреність № 138
від 07.10.13

представник відповідача -
Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим - не
з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Малого
приватного підприємства "СНБ" на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим
(головуючого судді Яковлєв С.В. ) від
30.10.13 по справі № 801/9622/13-а

за позовом Малого приватного
підприємства "СНБ" (вул. Приморська, 1,
м.Судак, Автономна Республіка Крим, 98000)

до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим (вул.
Кримська, 82-В, м.Феодосія, Автономна
Республіка Крим, 98100)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від 30
жовтня 2013 року у справі № 801/9622/13-а у
задоволенні адміністративного позову
Малого приватного підприємства «СНБ»
до Феодосійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень було
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від 30
жовтня 2013 року, прийняти нове судове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю судового рішення суду
першої інстанції нормам матеріального
та процесуального права та неповним
з'ясуванням судом першої інстанції
фактичних обставин справи.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Про дату, час і
місце апеляційного розгляду справи
відповідач сповіщений належним чином.
Від відповідача надійшли письмові
заперечення на апеляційну скаргу, у
яких відповідач висловив свою правову
позицію щодо незгоди з апеляційною
скаргою. Відповідач вважає, що судове
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону та ухвалено
на підставі повного з'ясування
обставин справи, що мають значення для
справи.

Відповідно до частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши у
відкритому судовому засіданні
пояснення представника позивача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
Окружним адміністративним судом АР
Крим норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
спірні правовідносини у справі виникли
у зв'язку із застосуванням до позивача
фінансових санкцій за результатами
висновків акту фактичної перевірки від
28.082013 року № 0349/01/01/22/22320521 магазину-бара
позивача, розташованого за адресою:. м.
Судак, вул.. Приморська, 1, ТК «Ольга»,
яким були встановлені наступні
порушення:

- проведення розрахункової операції на
суму 32 грн. під час продажу вина
«Мускатель» «Масандра» 0,4л. без
застосування РРО та видачі
розрахункового документу;

- незабезпечення зберігання
контрольної стрічки РРО протягом
встановленого терміну зберігання;

- незабезпечення ведення обліку
товарних запасів на суму 9252,00 грн. у
встановленому законодавством порядку,
реалізація товарів, які не відображені
в такому обліку;

- порушення порядку використання
торгівельного патенту, що виразилося у
незабезпеченні розміщення оригіналу
торгового патенту або його нотаріально
завіреної копії на доступному для
огляду місці;

- реалізація алкогольних напоїв без
наявності ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями, згідно
відомості за місцем реалізації
знаходилося алкогольних напоїв на суму
9252,00 грн.

Що стосується встановленого порушення,
а саме: реалізація алкогольних напоїв
без наявності ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, судова колегія встановила, що
позивач до 17.08.2013 року мав відповідну
ліцензію Серії АЕ № 029717 від 14.08.2012 року
строком дії з 17.08.2012 року по 17.08.2013 року
на роздрібну торгівлю алкогольними
напоями. Фактичну перевірку позивача
було проведено 28.08.2013 року та
встановлено наявність у торгівельному
об'єкті - магазині-барі алкогольної
продукції на загальну суму 9252,00 грн.
Тобто на час здійснення фактичної
перевірки у позивача була відсутня
відповідна ліцензія на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями. Факт реалізації позивачем
алкогольних напоїв без наявності
ліцензії підтверджується фактом
продажу вина «Мускатель» «Масандра»
0,4л. на суму 32 грн. Крім того,
знаходження у торгівельному
приміщенні магазину-бару алкогольних
напоїв на загальну суму 9252,00 грн.
свідчить про недотримання позивачем
вимог Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», оскільки сам позивач у
адміністративному позові вказує на те,
що алкогольні напої знаходилися на
вітрині магазину-бару. Крім того,
судовою колегією приймається до уваги,
що торгівельний об'єкт позивача, у
якому була здійснена фактична
перевірка - магазин-бар, і згідно
торгового патенту № 147632 від 29.12.2011 року
позивач здійснює у магазині-барі
підприємницьку діяльність саме у сфері
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями. Торгівельний об'єкт на час
перевірки не був зачинений,
підприємницьку діяльність у
магазині-барі позивач не припинив, не
зважаючи на те, що у нього була відсутня
відповідна ліцензія на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями.

Так відповідно до частини 11 статті 15
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» роздрібна торгівля
алкогольними напоями (крім столових
вин) або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Відповідно до статті 17 вказаного
Закону за порушення норм цього Закону
щодо виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі: оптової
(включаючи імпорт та експорт) і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій - 200
відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1700 гривень (ч. 2
статті 17 Закону).

При таких обставинах справи судова
колегія вважає, що Рішення відповідача
від 26.09.2013 року № 000001/ - не підлягає
визнанню протиправним та скасуванню,
оскільки прийнято на законних
підставах.

Що стосується встановленого
податковою інспекцією порушення
позивачем порядку використання
торгового патенту, то судовою колегією
встановлено наступне.

У акті фактичної перевірки зазначено
про встановлення факту незабезпечення
позивачем розміщення торгового
патенту № 147632 (оригіналу або
нотаріально посвідченої копії) на
доступному для огляду місці.

Порядок використання торгового
патенту регулюється положеннями
пункту 267.6 статті 267 Податкового
кодексу України.

Відповідно до підпункту 267.6.1. пункту 267.6
статті 267 Податкового кодексу України
оригінал торгового патенту повинен
бути розміщений:

на фронтальній вітрині магазину, а за
її відсутності - біля реєстратора
розрахункових операцій;

на фронтальній вітрині малої
архітектурної форми.

Згідно підпунктів 267.6.2., 267.6.3 пункту 267.6
статті 267 Податкового кодексу України
торговий патент повинен бути відкритий
та доступний для огляду.

Для запобігання пошкодженню торгового
патенту (вигорання на сонці, псування
внаслідок затікання дощової води,
псування сторонніми особами тощо)
дозволяється розміщувати нотаріально
засвідчені копії торгових патентів у
визначених цією частиною місцях. При
цьому оригінал такого патенту повинен
зберігатися у відповідальної особи
суб'єкта господарювання або
відповідальної особи відокремленого
підрозділу, яка зобов'язана надавати
його для огляду уповноваженим законом
особам.

Позивач у судовому засіданні послався
на те, що торговий патент був
розміщений ним у відповідності із
вказаними положеннями Податкового
кодексу України, але такі твердження
позивача ніяким чином не
підтверджуються.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Акт перевірки за своєю правовою
природою є службовим документом, що
фіксує факти виявлених під час
перевірки порушень. Позивач під час
складення акту перевірки не зазначив у
акті про те, що висновок посадових осіб
відповідача щодо незабезпечення ним
розміщення торгового патенту на
доступному для огляду місці - не
відповідає дійсності.

Під час судового розгляду справи
позивач також не довів суду
неправомірність висновків відповідача
з вказаного питання.

Відповідно до пункту 125.1 статті 125
Податкового кодексу України суб'єкти
господарювання, що проводять
торговельну діяльність, здійснюють
торгівлю готівковими валютними
цінностями, діяльність у сфері розваг
та надають платні послуги:

за порушення порядку використання
торгового патенту, передбаченого
підпунктами 267.6.1 - 267.6.3 пункту 267.6 статті
267 цього Кодексу, сплачують штраф у
розмірі збору на один календарний
місяць (для діяльності у сфері розваг -
у розмірі збору на один квартал).

При таких обставинах справи судова
колегія не вбачає підстав для визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.09.2013 року № .

Як вказувалося вище, під час проведення
фактичної перевірки податковою
інспекцією також було встановлено
порушення позивачем вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме: -
проведення розрахункової операції на
суму 32 грн. під час продажу вина
«Мускатель» «Масандра» 0,4л. без
застосування РРО та видачі
розрахункового документу;
незабезпечення зберігання контрольної
стрічки РРО протягом встановленого
терміну зберігання; незабезпечення
ведення обліку товарних запасів на
суму 9252,00 грн. у встановленому
законодавством порядку, реалізація
товарів, які не відображені в такому
обліку.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

1) проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

2) видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

3) застосовувати реєстратори
розрахункових операцій, що включені до
Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням
встановленого порядку їх застосування;

5) у разі незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів;

10) друкувати або створювати в
електронній формі на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
контрольні стрічки і забезпечувати їх
зберігання протягом трьох років;

12) вести у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг);

15) надавати покупцю товарів (послуг) за
його вимогою чек, накладну або інший
письмовий документ, що засвідчує
передання права власності на них від
продавця до покупця з метою виконання
вимог Закону України "Про захист прав
споживачів". Порушення цього правила
тягне за собою відповідальність,
передбачену зазначеним законом, але не
може бути підставою для застосування
до порушника адміністративних чи
фінансових санкцій, передбачених
законодавством з питань оподаткування.

Відповідно до статті 17 Закону за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах:

1) у разі встановлення протягом
календарного року в ході перевірки
факту: проведення розрахункових
операцій з використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання:

вчинене вперше - 1 гривня;

вчинене вдруге - 100 відсотків вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг);

за кожне наступне вчинене порушення - у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг);

2) десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі якщо
контрольну стрічку не надруковано або
не створено в електронній формі на
реєстраторах розрахункових операцій
або не збережено контрольну стрічку
протягом трьох років, або виявлено
спотворення даних про проведені
розрахункові операції, інформація про
які міститься на контрольній стрічці,
створеній в електронній формі.

Згідно статті 20 Закону до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Факт проведення розрахункової
операції на суму 32 грн. під час продажу
вина «Мускатель» «Масандра» 0,4л. без
застосування РРО та видачі
розрахункового документу та факт
незабезпечення зберігання контрольної
стрічки РРО протягом встановленого
терміну зберігання позивачем по суті
не спростовується та суду не надано
доказів в спростування висновків
відповідача щодо вказаних порушень, а
тому підстави для скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.09.2013 року № в частині
застосування фінансових санкцій у сумі
1,00 грн. - за проведення розрахункової
операції без застосування РРО та у сумі
170,00 грн. - за незабезпечення зберігання
контрольної стрічки, - відсутні.

Що стосується застосування
відповідачем податковим
повідомленням-рішенням від 26.09.2013 року
№ фінансових санкцій у сумі 18504,00
грн. - за незабезпечення ведення обліку
товарних запасів у встановленому
законодавством порядку, то судова
колегія також не знаходить правових
підстав для визнання протиправним та
скасування вказаного податкового
повідомлення-рішення в цій частині з
огляду на таке.

Як вказувалося вище, позивач
зобов'язаний вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Під час вирішення справи у суді першої
інстанції, позивач не надав суду
жодного письмового доказу в
спростування висновків податкової
інспекції про незабезпечення ним
ведення обліку товарних запасів на
складах та/або за місцем їх реалізації.

Надані суду апеляційної інстанції
видаткові накладні не приймаються
судовою колегією до уваги у зв'язку з
тим, що відповідно до частини 4 статті 187
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо в апеляційній скарзі
наводяться нові докази, які не були
надані суду першої інстанції, то у ній
зазначаються причина, з якої ці докази
не були надані.

Позивач надав до апеляційної скарги
видаткові накладні, які ним не
надавалися суду першої інстанції та
які є новими доказами по справі, - без
зазначення причини, з якої ці видаткові
накладні не були надані суду першої
інстанції. При цьому жодного договору,
що був зазначений у видаткових
накладних, суду не надано як також не
надано жодного доказу того, що за
вказаними видатковими накладними
позивачем було здійснено
оприбуткування товару за даними
бухгалтерського обліку.

Судова колегія зазначає, що самі по
собі видаткові накладні не є доказом
ведення обліку товарних запасів,
оскільки такий облік повинен
підтверджуватися відповідними даними
бухгалтерського обліку, який у свою
чергу ведеться на підставі відповідних
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Позивач не надав суду відповідних
регістрів бухгалтерського обліку, які
б свідчили про те, що облік алкогольних
напоїв, що знаходилися у реалізації під
час перевірки, вівся позивачем.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку
повинні мати назву, період реєстрації
господарських операцій, прізвища і
підписи або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати осіб, які брали участь у
їх складанні.

Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

Суд першої інстанції надав правильну
юридичну оцінку діям відповідача щодо
проведення фактичної перевірки
позивача, доводи апеляційної скарги
вказані висновки суду першої інстанції
не спростовують.

При таких обставинах справи судова
колегія не знаходить правових підстав
для задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "СНБ" залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
30.10.13 по справі № 801/9622/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Ухвала може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України у
порядку та в строки, встановлені
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст судового рішення
виготовлений 11 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Т.В. Дадінська

Судді підпис Т.М.
Дудкіна

підпис В.А.Омельченко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Т.В. Дадінська