Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/44787/12

К/9991/44783/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Державної
митної служби України та Вінницької
митниці на постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Вінницької митниці про
визнання дій протиправними, скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

встановила:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Вінницької митниці про
визнання дій протиправними, скасування
наказів, поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2012
року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено
без задоволення.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2012
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
03.02.2012 №233-к "Про припинення державної
служби ОСОБА_2" та наказ Вінницької
митниці від 03.02.2012 №59-к "Про розрахунок
та звільнення ОСОБА_2". Зобов'язано
Державну митну службу України поновити
ОСОБА_2 на посаді провідного інспектора
відділу організації митного контролю
Вінницької митниці. Зобов'язано
Вінницьку митницю нарахувати та
виплатити позивачу середню заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 03.02.2012
по 15.06.2012. В решті позовних вимог
відмовлено.

Вінницька митниця та Державна митна
служба України подали касаційні
скарги, в яких, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просять постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2012 року скасувати, та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги задоволенню не
підлягають, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційних скарг є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
в митих органах та прийняв присягу
державного службовця. Позивач обіймав
посаду провідного інспектора відділу
організації митного контролю
Вінницької митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 28.12.2011 №2724-к, на підставі
постанови Вінницького окружного
адміністративного суду від 19.02.2010,
залишеної в силі рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2
поновлено на посаді провідного
інспектора відділу організації
митного контролю Вінницької митниці.

Відповідно до наказу Вінницької
митниці від 03.02.2012 № 56-к визначено
вважати ОСОБА_2 таким, що фактично
приступив до роботи з 03 лютого 2012 року.

03 лютого 2012 року Державною митною
службою України видано наказ №233-к,
яким, за порушення Присяги державних
службовців, з 03.02.2012 припинено
перебування на державній службі в
митних органах провідного інспектора
відділу організації митного контролю
Вінницької митниці ОСОБА_2, відповідно
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу". На
підставі зазначеного наказу,
Вінницькою митницею видано наказ №59-к
від 03.02.2012 „Про розрахунок та
звільнення ОСОБА_2".

Підставою для прийняття Державною
митною службою України наказу №233-к від
03.02.2012 року «Про припинення державної
митної служби ОСОБА_2», а також, наказу
Вінницької митниці №59-к від 03.02.2012 року
«Про розрахунок та звільнення ОСОБА_2»,
стали результати перевірки, в якій
було встановлено несумлінне виконання
ОСОБА_2 своїх службових обов'язків, яке
виявилось у невиконанні позивачем
розпоряджень керівництва Вінницької
митниці, а також неналежне здійснення
останнім аналізу діяльності митних
брокерів.

Разом з цим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що матеріали
справи не містять будь-яких зауважень у
формі доповідних записок на ім'я
начальника митниці з боку керівників
підрозділів, зокрема, безпосереднього
начальника відділу ОМК, а також,
загального відділу митниці щодо
невиконання або неналежного виконання
ОСОБА_2 своїх обов'язків, відсутні
факти притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності за
неналежне виконання службових
обов'язків.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу"
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно статті 17 вищенаведеного Закону
під прийняттям Присяги передбачено:
вірно служити народові України, суворо
дотримуватися Конституції та законів
України, сприяти втіленню їх у життя,
зміцнювати їх авторитет, охороняти
права, свободи і законні інтереси
громадян, з гідністю нести високе
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
звільнення за порушення Присяги
можливо лише в разі невиконання особою
обов'язків, передбачених статтею 17
Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України "Про державну службу"
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

При цьому неможливість застосування
щодо позивача положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України відповідачем не мотивовано.

Аналогічна правова позиція
застосування норм матеріального права
також висловлена Верховним Судом
України в Постанові від 21 травня 2013
року по справі №21-403а12.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в діях позивача
відсутні порушення вимог Посадової
інструкції та інших нормативних актів,
а відтак припинення його державної
служби за порушення Присяги є
незаконним, оскільки відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження факту вчинення
позивачем дій, які свідчили б про
порушення Присяги.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог позивача
щодо скасування оскаржуваного наказу
Державної митної служби України №233-к
від 03.02.2012 та наказу Вінницької
митниці №59-к від 03.02.2012 про припинення
перебування на державній службі в
митних органах ОСОБА_2 та поновлення
його на посаді.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги Вінницької митниці
та Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної митної служби України,
Вінницької митниці про визнання дій
протиправними, скасування наказів,
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній