Справа № 545/4540/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2014 р.Справа № 545/4540/13-аКолегія суддів
Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського
районного суду Полтавської області від
23.12.2013р. по справі № 545/4540/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

06.11.2013 року позивач, ОСОБА_1 звернувся
до Полтавського районного суду
Полтавської області з
адміністративним позовом про відміну
рішення Щербаківської сільської ради
Полтавського районну Полтавської
області від 22.06.2010 року по затвердженню
нової редакції статуту обслуговуючого
"Автогаражного кооперативу
"Сільській", в якому просив скасувати
рішення Щербаківської сільської ради
Полтавського районну Полтавської
області від 22.06.2010 року про
затвердження нової редакції статуту
обслуговуючого "Автогаражного
кооперативу "Сільській".

Ухвалою Полтавського районного суду
Полтавської області від 23.12.2013 року по
справі № 545/4540/13-а адміністративний
позов ОСОБА_1 до Щербаківської
сільської ради Полтавського районну
Полтавської області про скасування
рішення Щербаківської сільської ради
Полтавського районну Полтавської
області від 22.06.2010 року про
затвердження нової редакції статуту
обслуговуючого "Автогаражного
кооперативу "Сільський" залишено без
розгляду.

Позивач, не погодившись рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу в якій, посилаючись на прийняття
оскаржуваної ухвали при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу Полтавського районного суду
Полтавської області від 23.12.2013 року та
ухвалити нове рішення.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про залишення
адміністративного позову без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду з
адміністративним позовом,
передбачений ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з
позовом є однією з умов для реалізації
права на подання позову у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог.

Наслідки пропуску строку звернення до
адміністративного суду визначені у ст.
100 цього Кодексу, за приписами частини 1
якої адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Встановлення процесуальних строків
законом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Поважними причинами пропуску строку
звернення до суду відповідно до вимог
Кодексу адміністративного судочинства
України визнаються обставини, які є
об'єктивно непереборними та не
залежать від волевиявлення сторони і
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення сторонами у
справі процесуальних дій.

Аналіз змісту наведених норм права
свідчить про те, що залишення позову
без розгляду, у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду, може мати
місце тільки при встановленні обставин
щодо початку перебігу строку звернення
до суду, зокрема, обставин, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів; та з'ясування причин
пропуску цього строку.

Разом з тим, з оскаржуваної ухвали не
вбачається з'ясування судом часу, з
якого розпочався перебіг строку для
подання даної позовної заяви, суд не
встановлював обставин, коли позивач
дізнався про обставини, які стали
підставою для звернення до суду, а лише
формально зазначив про пропуск ОСОБА_1
цього строку, оскільки оскаржуване ним
рішення прийнято відповідачем 22.06.2010
року.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
подано адміністративний позов у строк,
установлений законом (якщо
адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
суду поважними).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 7 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України, одним з
принципів здійснення правосуддя в
адміністративних судах є офіційне
з'ясування всіх обставин у справі.

За змістом частини четвертої статті 11
КАС України, суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Натомість, залишаючи без розгляду
даний позов, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не вказано
причин пропуску шестимісячного строку
звернення до суду, не надано заяви про
поновлення строку звернення до суду та
не зазначено, коли позивач дізнався про
порушення своїх прав, при цьому, не
вживши передбачених законом заходів
для з'ясування вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить вважає, що висновок
суду першої інстанції про наявність
підстав для залишення без розгляду
позову ОСОБА_1, внаслідок пропущення
строку звернення до суду, є передчасним
та необґрунтованим, оскільки суд
формально підійшов до вирішення цього
питання, що суперечить вимогам,
передбаченим ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 199 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право,
серед іншого, скасувати ухвалу суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направити
справу для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є: 1)
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що допущені
судом першої інстанції порушення норм
процесуального права є такими, що
призвели до неправильного вирішення
питання, а тому ухвала Полтавського
районного суду Полтавської області від
23.12.2013 року підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.
197, ч. 1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду
Полтавської області від 23.12.2013р. по
справі № 545/4540/13-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до
Щербанівської сільської ради
Полтавського району Полтавської
області про скасування
рішення направити до Полтавського
районного суду Полтавської області для
продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.