Справа № 801/9094/13-а
Суддя: Кондрак Наталя Йосифівна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/9094/13-а

05.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кондрак Н.Й.,

суддів Кукти М.В. ,

Щепанської О.А.

секретар судового засідання
Беребесова П.В.

за участю сторін:

представник позивача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Октябрський коньячний завод" -
Джаббаров Талят Рустемович,
довіреність № б/н від 24.09.13,

представник відповідача, Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів - Боровська Наталя
Анатоліївна, довіреність № 5028-1-4/8 від
04.11.13,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Котарева Г.М. ) від 06.11.13 у справі №
801/9094/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Октябрський
коньячний завод" (вул. Амурська, 35, с.
Амурське, Красногвардійський район,
Автономна Республіка Крим, 97055)

до Державної інспекції України з
питань захисту прав споживачів (вул.
Горького, 174, Київ-150, 03680)

про визнання протиправним та
скасування рішення від 22.07.13р. №0034,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.11.2013
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Октябрський коньячний завод" до
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів про визнання
протиправним та скасування рішення від
22.07.13р. №0034 - задоволено.

Визнано протиправним та
скасовано рішення Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів від 22.07.2013 № 0034 про
накладення штрафу на Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Октябрський коньячний завод" за
порушення законодавства про рекламу в
сумі 515000,00 грн.

Стягнено з Державного
бюджету на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Октябрський коньячний завод" шляхом
безспірного списання з рахунків
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів 2294,00 грн.
судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 06.11.2013
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

У судовому засіданні 05.02.2014
представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу на підставі
викладених в ній доводів, просив
постанову суду першої інстанції
скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник позивача проти
апеляційної скарги заперечував, просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін, апеляційну скаргу
відповідача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 22.07.13р. Державною інспекцією
України з питань захисту прав
споживачів стосовно ТОВ «Октябрський
коньячний завод» винесено рішення від
22.07.13р. №0034 про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу в
сумі 515000,00грн., що стало підставою для
звернення позивача до суду за захистом
його законних прав та інтересів.

Колегією суддів встановлено, що
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення стало
надходження на його адресу
повідомлення Джанкойської ОДПІ в АР
Крим ДПС про те, що за результатами
проведеної планової перевірки
виявлено порушення ТОВ «Октябрський
коньячний завод» вимог частини 8 статті
22 Закону України «Про рекламу», яке
виразилось у невідрахуванні в період з
01.01.12р. по 31.12.12р. грошових коштів в
розмірі не менш 5% від реклами, що були
витрачені рекламодавцем на
розповсюдження реклами алкогольних
напоїв. Грошові кошти (відрахування)
повинні бути направлені на
виготовлення та розповсюдження
соціальної реклами, стосовно
зловживання алкоголю. Джанкойською
ОДПІ в АРК ДПС встановлено, що в 2012 році
ТОВ «Октябрський коньячний завод»
розповсюджено і виготовлено реклами на
103000,00грн.

З матеріалів справи вбачається,
що листом Держспоживінспекції в АР
Крим від 16.04.13р. вих. №02-03/901 позивача
було зобов'язано у строк до 30.04.13р.
надати інформацію, згідно ч. 8 ст. 22
Закону України «Про рекламу», про
сплату податку з реклами алкогольної
продукції на виготовлення і
розповсюдження соціальної реклами,
стосовно надмірного споживання
алкоголю за 2012 рік. Також позивача було
повідомлено, що питання про накладення
штрафу за порушення вимог
законодавства про рекламу буде
розглянуто на засіданні комісії
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в АР Крим 30.04.13р. о 14:00 за
адресою: м. Сімферополь, вул. Київська,
150, каб. №418.

У відповідь на зазначений лист
30.04.13р. листом №209 позивачем було
повідомлено Держспоживінспекцію в АР
Крим, що ТОВ «Октябрський коньячний
завод» 24.04.13р. сплатило грошові кошти в
розмірі 5% (5150,00грн.) від суми
виготовленої і розповсюдженої реклами
на загальну суму 103000,00грн. в період з
01.01.12р. по 31.12.12р. із наданням копії
платіжного доручення від 24.04.13р. №1081 на
суму 5150,00грн.

Згідно протоколу засідання
Держспоживінспекції в АР Крим по
справі за порушення законодавства про
рекламу від 30.04.13р. №17 стосовно ТОВ
«Октябрський коньячний завод», було
вирішено направити матеріали контролю
в сфері реклами, складені стосовно ТОВ
«Октябрський коньячний завод» до
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів для прийняття
рішення про накладення штрафу за
порушення вимог частини 8 статті 22
Закону України «Про рекламу» в розмірі
515000,00 грн.

22.07.13р. Державною інспекцією
України з питань захисту прав
споживачів стосовно ТОВ «Октябрський
коньячний завод» винесено рішення від
22.07.13р. №0034 про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу в
сумі 515000,00грн., що стало підставою для
звернення позивача до суду.

Відповідно до частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України дано визначення суб'єктів
владних повноважень, до яких належать
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом першої інстанції
встановлено та не заперечується
сторонами, що вартість замовленої
позивачем реклами у вищезазначеному
періоді становить 103000,00грн., що також
підтверджується матеріалами справи.

Законом України «Про рекламу» від
03.07.1996р. N270/96-ВР визначено засади
рекламної діяльності в Україні,
врегульовано відносини, що виникають у
процесі виробництва, розповсюдження та
споживання реклами.

Відповідно до статті 1
зазначеного Закону, реклама -
інформація про особу чи товар,
розповсюджена в будь-якій формі та в
будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару.

Як передбачено ст. 12 Закону № 270/96,
рекламодавцем соціальної реклами може
бути будь-яка особа. Разом з тим, згідно
з частиною 8 статті 22 Закону № 270/96
рекламодавці алкогольних напоїв та
тютюнових виробів зобов'язані у
порядку, передбаченому законами
України, спрямовувати на виробництво
та розповсюдження соціальної реклами
щодо шкоди тютюнопаління та
зловживання алкоголем не менше 5
відсотків коштів, витрачених ними на
розповсюдження реклами тютюнових
виробів та алкогольних напоїв у межах
України. Розпорядники цих коштів
щоквартально оприлюднюють звіт щодо їх
використання. Що підтверджує обов'язок
у рекламодавців алкогольних напоїв
проводити відрахування на розвиток
соціальної реклами.

Постановою КМУ від 08.09.97 р. № 997
затверджено відповідний Порядок
відрахування на виробництво
соціальної рекламної інформації про
шкоду тютюнопаління та вживання
алкогольних напоїв. Згідно з пункту 2
цього Порядку рекламодавці тютюнових
виробів та/або алкогольних напоїв
зобов'язані спрямовувати на
виробництво соціальної рекламної
інформації про шкоду тютюнопаління та
вживання алкоголю не менш як 5
відсотків коштів, витрачених на
розповсюдження в межах України реклами
тютюнових виробів та алкогольних
напоїв. Зазначені відрахування
перераховуються до спеціального фонду
державного бюджету. За порушення цього
Порядку підприємства, установи,
організації та громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності, як
визначено п. 7 Порядку № 997, несуть
відповідальність згідно із
законодавством.

Колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку щодо того, що Порядок № 977 не
передбачає ведення контролю за
повнотою та своєчасністю
перерахування відрахувань на
виробництво соціальної рекламної
інформації про шкоду куріння та
вживання алкогольних напоїв до
спеціального фонду державного бюджету
органами державної податкової служби.
Разом з тим у листі є посилання на
спільний наказ Мінфіну,
Держказначейства та ДПАУ від 14.06.02р. №
420/111/284, відповідно до якого контроль за
надходженням до спеціального фонду
державного бюджету названих
відрахувань (код бюджетної
класифікації 24060500) здійснюється
Державним комітетом стандартизації,
метрології та сертифікації України.

Судом встановлено, що серед
повноважень Державного комітету
України стандартизації, метрології та
сертифікації на той час дійсно
передбачався контроль за
законодавством у сфері реклами
взагалі. Однак на підставі Указу
Президента України «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади» від 09.12.10р. №1085/2010
Державний комітет України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики був реорганізований у
Державну службу технічного
регулювання України, яка згодом була
ліквідована на підставі Указу
Президента України від 06.04.11р. №370/2011.
Положення про Державний комітет
України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
втратило чинність у зв'язку з набранням
чинності Положенням про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів.

Згідно із статтею 26 Закону № 270/96
контроль за дотриманням законодавства
України про рекламу здійснюють у межах
своїх повноважень:

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, - щодо захисту прав
споживачів реклами;

- Антимонопольний комітет України -
щодо дотримання законодавства про
захист економічної конкуренції;

- Національна рада України з питань
телебачення і радіомовлення - щодо
телерадіоорганізацій усіх форм
власності;

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну фінансову
політику, - щодо реклами державних
цінних паперів;

- Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку - щодо реклами на
фондовому ринку;

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сферах
будівництва, архітектури, - щодо
спорудження житлового будинку;

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного нагляду та контролю за
дотриманням законодавства про
зайнятість населення, - щодо реклами
про вакансії (прийом на роботу).

З огляду на зазначене, чинне
законодавство чітко визначає
вичерпний перелік органів контролю у
сфері реклами - інші органи державної
влади не мають права перевіряти
дотримання рекламного законодавства.
Всі ці органи наділені повноваженнями
контролю за дотриманням рекламного
законодавства (у різних сферах). Разом з
тим, у повноваженнях жодного з цих
органів не передбачено контроль за
нарахуванням та сплатою відрахувань на
соціальну рекламу. Повноваженнями щодо
соціальної реклами наділена
Держспоживінспекція, однак не щодо
контролю, а стосовно здійснення в межах
її компетенції заходів з виробництва
та розповсюдження соціальної реклами.
Отже, на даний момент законодавством
України не передбачений орган контролю
за нарахуванням та сплатою відрахувань
на соціальну рекламу.

Суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про те, що
законодавством України у сфері
оподаткування не було закріплено
порядок обчислення та сплати
відрахувань від суми коштів,
витрачених на рекламу тютюнових
виробів та/або алкогольних напоїв в
межах України, внаслідок чого вони не
мають статусу обов'язкового платежу на
рівні сплати податків.

З матеріалів справи вбачається та
судовою колегією зазначається, що
відповідачем застосовано штрафні
санкції за виготовлення та
розповсюдження реклами, забороненої
законом, хоча такого порушення
позивачем допущено не було. Обмеження,
встановлені законом щодо реклами
алкогольних напоїв не свідчать про
заборону її виготовлення, розміщення
та розповсюдження.

Судом першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
враховано, що позивачем було сплачено
грошові кошти в розмірі 5% (5150,00грн.) від
суми виготовленої і розповсюдженої
реклами на загальну суму 103000,00грн. в
період з 01.01.12р. по 31.12.12р., що
підтверджується платіжним дорученням
від 24.04.13р. №1081, а порушення терміну їх
сплати не свідчать про наявність
складу правопорушення, за вчинення
якого встановлено відповідальність ч. 4
ст. 27 Закону №270/96.

З огляду на зазначене, судова
колегія погоджується з висновками суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог, шляхом визнання
протиправним та скасування рішення від
22.07.13р. №0034 про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу в
сумі 515000,00грн.

В апеляційній скарзі відповідач не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо того, що законодавством
України не передбачений орган
контролю за нарахуванням та сплатою
відрахувань на соціальну рекламу. В
обґрунтування своєї позиції
відповідач посилається на пункт 4
Положення про Державну інспекцію
України з питань захисту прав
споживачів, яким передбачено, що
Держспоживінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює у межах своєї
компетенції контроль за додержанням
законодавство про рекламу. З огляду на
це, Держспоживінспекція України є
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів в тому числі реклами у цій
сфері.

Колегія суддів вважає зазначені
твердження відповідача неспроможними,
оскільки чинним законодавством
України чітко визначено вичерпний
перелік органів контролю у сфері
реклами щодо дотримання рекламного
законодавства, про що обґрунтовано
зазначено в постанові суду першої
інстанції.

Зазначена правова позиція також
висловлена в постанові Верховного суду
України від 11 грудня 2012 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про
безпідставне поновлення судом першої
інстанції строку звернення до суду
позивачу, колегія суддів зазначає, що
суд першої інстанції ретельно дослідив
та проаналізував надані позивачем
докази поважності незначного пропуску
строку звернення до суду та дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для його поновлення з метою реалізації
права на доступ до правосуддя.

Дослідивши матеріали справи і
перевіривши їх доказами, судова
колегія дійшла висновку, що правова
оцінка, яку суд першої інстанції дав
обставинам справи, не суперечить
вимогам процесуального та
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі, внаслідок чого
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 199, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 06.11.13 у справі №
801/9094/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
06.11.13 у справі № 801/9094/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 10 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Н.Й. Кондрак

Судді підпис М.В.
Кукта

підпис О.А.Щепанська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Н.Й. Кондрак