Справа № 2а-3925/10/0470
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/800/20750/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги П'ятихатського
районного центру зайнятості на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
жовтня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі № 2а-3925/10/0470 за позовом
П'ятихатського районного центру
зайнятості до Комунального
підприємства П'ятихатської міської
ради «П'ятихатський водоканал» про
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року П'ятихатський
районний центр зайнятості звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Комунального підприємства
П'ятихатської міської ради
«П'ятихатський водоканал», в якому
просив стягнути з Комунального
підприємства П'ятихатської міської
ради «П'ятихатський водоканал» на
користь П'ятихатського районного
центру зайнятості кошти, виплачені як
дотація, з урахуванням індексації на
рівень інфляції у розмірі 5183, 88 грн., у
тому числі індексація у розмірі 106, 44
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
жовтня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши в межах доводів касаційної
скарги матеріали справи на предмет
повноти та всебічності дослідження їх
судами та обґрунтованості
застосування норм матеріального права
до спірних правовідносин, вивчивши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав до її
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між П'ятихатським
районним центром зайнятості та
Комунальним підприємством
П'ятихатської міської ради
«П'ятихатський водоканал» був
укладений договір № 05.09 від 23 вересня
2009 року про працевлаштування
безробітного з наданням дотації,
відповідно до умов якого роботодавець
зобов'язувався працевлаштувати на
постійну роботу за направленням Центру
зайнятості безробітну ОСОБА_1, а центр
зайнятості зобов'язувався надавати
дотацію для покриття витрат на
заробітну плату працевлаштованої.

На підставі направлення П'ятихатського
районного центру зайнятості на
працевлаштування № 003001 від 22
вересня 2009 року згідно наказу
Комунального підприємства
П'ятихатської міської ради
«П'ятихатський водоканал» № 153-К від 23
вересня 2009 року працевлаштована
безробітна ОСОБА_1 на посаду
контролера.

Відповідно до вказаного договору
центром зайнятості відповідачу
перераховано суми дотації у розмірі 5077,
44 грн. на підставі щомісячних довідок,
наданих відповідачем, про нараховану
та виплачену заробітну плату особі,
працевлаштованій за направленням
центру зайнятості.

17 лютого 2010 року П'ятихатським районним
центром зайнятості проведено
перевірку достовірності поданих
роботодавцем даних, що є підставою для
розміру дотації та порядку її
використання за період з 23 вересня 2009
року по 17 лютого 2010 року. За
результатами перевірки встановлено, що
відповідачем подавалися до центру
зайнятості довідки про нараховану та
виплачену заробітну плату
працевлаштованій особі до її фактичної
виплати та заробітна плата цій особі
виплачувалася після отримання сум
дотацій.

На цій підставі позивач виніс наказ № 17
від 23 лютого 2010 року про припинення
виплати дотації та про зобов'язання
відповідача повернути суму виплаченої
дотації з врахуванням індексації на
рівень інфляції у розмірі 5183 грн. 88 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди вірно дійшли висновку про
відсутність правових підстав для
повернення відповідачем центру
зайнятості суми дотації на покриття
заробітної плати працевлаштованим
працівникам.

Спірні правовідносини сторін
регулюються нормами ст. 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та Порядком
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних,
затвердженим наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 січня 2001 року № 1, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 20 січня
2001 року за № 75/5266.

Конкретні права та обов'язки сторін
регулюються зазначеним вище договором
про працевлаштування безробітного,
який укладений на виконання вимог
зазначених нормативно-правових актів
щодо дотацій.

Судами попередніх інстанцій також
встановлено, що зазначений договір
ніким не оскаржений та є чинним на час
розгляду справи в суді,
працевлаштована на його підставі особа
працює у роботодавця на даний час.

Відповідно до п. 5.4 договору № 05.09
роботодавець зобов'язаний повернути
центру зайнятості в повному обсязі
суму дотації з урахуванням індексу
зростання цін на споживчі товари за
період від місяця початку отримання
дотації до місяця, що передує місяцю її
повернення у разі розірвання договору
з працівником до закінчення двох років
з дня працевлаштування: у зв'язку зі
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі реорганізації або
перепрофілювання, за скороченням
чисельності або штату працівників; за
угодою сторін; розірвання трудового
договору працівником у зв'язку з
невиконанням роботодавцем
законодавства про працю, умов
колективного чи трудового договору
(частина третя ст.38 КЗпП України).

Згідно з п. 5.6 № 05.09 договору у разі
недостовірності поданих роботодавцем
даних, використання дотації з
порушенням чинного законодавства та
перешкоджання роботодавцем проведенню
перевірки центром зайнятості виплата
дотації припиняється. Роботодавцем
відшкодовується заподіяна шкода.

Суди вірно зазначили, що передбачених
законом і договором підстав для
повного повернення дотації
роботодавцем центру зайнятості не має,
оскільки гарантії зайнятості
працевлаштованих осіб не порушені.

Та обставина, що відповідач допустив
несвоєчасну виплату заробітної плати
не є підставою для задоволення
позовних вимог, оскільки це порушення
трудового законодавства не призвело до
звільнення працівників, що могло бути
підставою відповідно до ст.15 Порядку
надання роботодавцю дотації на
створення додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних та умов
укладеного договору № 05.09 для
повернення центру зайнятості суми
виплачених дотацій.

Враховуючи викладене, рішення судів
попередніх інстанцій про відмову у
задоволенні позову ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді усіх обставин справи в їх
сукупності. Судами вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу П'ятихатського
районного центру зайнятості відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
жовтня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року у справі № 2а-3925/10/0470 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: