Справа № 826/12450/13-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

27 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Борисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 16 жовтня 2013 року за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ТЕХІНВЕСТПОСТАЧ» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби про скасування Акта, скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р»,-

В С Т А Н О В И В :

В зв'язку з неприбуттям жодного з
представників осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, які були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання,
відповідно до п. 2 частини першої ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позову скасувати
та прийняти нове судове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а Постанову суду першої
інстанції - без змін, з наступних
підстав.

Відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні господарських операцій з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-Виробниче
Підприємство «Армет» за серпень 2012
року, про що складено Акт від 15 лютого
2013 року №130/22.4/25386911, копія якого наявна
в матеріалах справи (а.с. 51-63).

Перевіркою встановлено порушення
Позивачем вимог п.п. 198.3, 198.6 ст. 198,
п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, п. п. 2.4, 2.16 Положення
«Про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року №88, а
саме, заниження ним за серпень 2012 року
на 394 740 грн. суми з податку на додану
вартість.

На підставі зазначених порушень,
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від 04
березня 2013 року №, копія якого
також наявна в матеріалах справи (а.с.
52), та яким збільшено на 110 250 грн. суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, в тому числі на 73 500
грн. за основним платежем і на 36 750 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Позивач скористався правом
адміністративного оскарження, за
результатами якого Міністерством
доходів і зборів України прийнято
Рішення про результати розгляду
повторної скарги від 23.07.2013 року
№7525/6/99-99-10-01-15, копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с. 64-67), яким
зазначене податкове повідомлення -
рішення Відповідача залишено без змін,
а скаргу - без задоволення.

Згідно із частиною п'ятою ст. 203 та
частини першої, другої ст. 215
Цивільного кодексу України, правочин
має бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним; підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу;
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається; у випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним.

Відповідно до п.п. 201.1, 201.4, 201.6 - 201.8, 201.10
ст. 201 Податкового кодексу України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів: у
паперовому вигляді; в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим. У податковій накладній
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).
Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця; податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Контролюючі органи
за даними реєстрів виданих та
отриманих податкових накладних,
наданих в електронному вигляді,
повідомляють платника податку про
наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу;
податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). У разі якщо
частка товарів/послуг, послуг не
містить відокремленої вартості,
перелік (номенклатура) частково
поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань; право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу;
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно із ст. 1, частини першої ст. 3 та
частин першої, другої ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від 16
липня 1999 року №996-ХІV, первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства; підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій; первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з Договору поставки від 01
червня 2012 року №01/06-1, укладеного між
Позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-Виробниче
Підприємство «Армет», копія якого
наявна в матеріалах справи (а.с. 28-33),
контрагент зобов'язався передати у
встановлений строк у власність
Позивача товар, а Позивач - прийняти та
оплатити його вартість згідно з
умовами Договору.

Позивачем на підтвердження реальності
здійснення господарських операцій,
визначених зазначеним Договором,
надано первинні документи, а саме,
видаткові та податкові накладні,
розрахунки коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної та квитанції про оплату,
копії яких також наявні в матеріалах
справи (а.с. 8-27, 49-50, 125-135).

Крім того, між Позивачем та Державним
підприємством «Стрийський
вагоноремонтний завод» укладено
Договір зберігання від 23.01.2012 року
№СВРЗ-05-22-12-03/по, копія якого наявна в
матеріалах справи (а.с. 144-147), за умовами
якого контрагент зобов'язався
зберігати продукцію передану йому
Позивачем і повернути її в схоронності,
а Позивач - після закінчення строку дії
договору забрати продукцію та оплатити
її зберігання у повному обсязі.

На підтвердження виконання сторонами
господарських зобов'язань, визначених
зазначеним Договором, надано первинні
документи, а саме, Акти
приймання-передачі до договору
зберігання, копії яких також наявні в
матеріалах справи (а.с. 136, 139, 141).

Посилання Відповідача в Акті перевірки
на те, що господарські правовідносини
між Позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-Виробниче Підприємство
«Армет» не спрямовані на реальне
настання правових наслідків у звязку з
відсутністю фактичної поставки
товарів (робіт, послуг) на адресу
Позивача, є необґрунтованими, тому, як
вини та умислу Позивача, спрямованих на
заволодіння державним майном,
порушення публічного порядку не
встановлено, Відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, не доведено
умислу укладення угод між Позивачем та
контрагентом з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, не надано будь-яких рішень
суду у цивільній чи господарській
справі, вироку суду у кримінальній
справі або іншого належного доказу на
підтвердження «безтоварності»
здійснених Позивачем господарських
операцій або судових рішень про
визнання Договорів недійсними, що
збігається з позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною, зокрема, в його Ухвалі від
05.12.2012 року (код ЄДРСР 27946361). Крім того,
Позивач не має нести відповідальність
за порушення податкового
законодавства його контрагентами
та/або їх посадовими особами.

Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
всупереч даним податкового обліку
будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного
з таких учасників; результати,
відображені у даних податкового
обліку будь-кого з учасників
господарської операції, фактично не
настали внаслідок відсутності
відповідних дій будь-кого з учасників
такої операції (наприклад,
відображення отримання послуг без
їх фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку
чи первинних документах; імітація
купівлі товару в особи, яка ніколи
його не продавала тощо), що збігається
з позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною, зокрема, в
його Листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11.
Проте, Відповідачем до судів першої та
апеляційної інстанції будь-які докази
на підтвердження зазначеного не
надано.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

На виконання господарських
зобов'язань, підтвердження товарності
господарських операцій оформлено всі
необхідні первинні документи,
укладення Договорів спрямовано на
реальне настання правових наслідків,
вони відповідають економічному змісту
та чинному законодавству, в зв'язку з
чим, колегія суддів дійшла висновку, що
Позивачем правомірно включено
відповідну суму до податкового кредиту
з податку на додану вартість, тому, суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення Відповідача є
протиправним та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги щодо скасування Акта
Відповідача задоволенню не підлягають,
тому, як оскаржуваний Акт не створює
будь-яких негативних правових
наслідків для Позивача та не є в
розумінні ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішенням суб'єкта владних повноважень,
а викладені в ньому висновки є
суб'єктивною думкою перевіряючої особи
податкового органу.

Згідно із ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
за таких підстав, апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
Постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Бабенко
К.А.

Судді:
Борисюк
Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.