Справа № 0670/10922/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/26758/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Моторний О.А.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у м. Житомирі Житомирської
області Державної податкової служби
(далі - ДПІ)

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 12.01.2012

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012

у справі №0670/10922/11

за позовом ДПІ

до приватного підприємства "Солфрукт"
(далі - Підприємство)

про припинення юридичної особи.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року ДПІ звернулася до
Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просила припинити юридичну особу
відповідача.

Постановою названого суду від 12.01.2012,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012, у
задоволенні позову відмовлено з
посиланням на відсутність у
податкового органу повноважень на
здійснення контролю за дотриманням
вимог чинного законодавства під час
державної реєстрації юридичних осіб,
що, в свою чергу, виключає наявність у
ДПІ права на звернення до
адміністративного суду з цим позовом.

У касаційній скарзі до Вищого
адміністративного суду України ДПІ
просить скасувати прийняті у справі
судові акти та задовольнити позов,
посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення касаційної
скарги ДПІ з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями під
час розгляду справи встановлено, що
фактичною підставою для звернення
позивача до суду з даним позовом стала
наявність у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців запису від 02.08.2011 № 1
003814 про відсутність Підприємства за
юридичною адресою, що відповідно до
частини другої статті 38 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців» є
підставою для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи.

Підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено право контролюючих
органів звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення фізичною особою -
підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

При цьому наведеною законодавчою
нормою не визначено коло випадків та
підставі, за яких податковий орган
вправі реалізувати наведене
повноваження на подання до суду
адміністративного позову.

За змістом частини четвертої статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень
може звернутися з позовом про
тимчасову заборону (зупинення) окремих
видів або всієї діяльності об'єднання
громадян; про примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян; про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства з України; про
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); в інших випадках,
встановлених законом.

Послідовний аналіз переліку
підстав для звернення суб'єкта владних
повноважень до суду дає можливість
дійти висновку, що він повинен мати
достатні адміністративні можливості
для здійснення визначених йому законом
завдань та функцій, і лише у випадках,
коли Конституцією чи законами України
встановлені судові обмеження його
діяльності, він звертається до суду з
позовом по суті для отримання судового
дозволу.

Такі звернення мають бути обумовлені
необхідністю виконання покладених на
них завдань та функцій, а
використовувати свої повноваження
вони можуть лише з метою, з якою це
повноваження надане.

Відповідь на питання, з якою метою
податковим органам надано
повноваження звертатися до суду із
заявою про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності, дає аналіз завдань і
функцій податкових органів.

Завданнями органів державної
податкової служби є, зокрема,
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
запобігання злочинам та іншим
правопорушенням, віднесеним законом до
компетенції податкової міліції, їх
розкриття, припинення, розслідування
та провадження у справах про
адміністративні правопорушення.

Скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності є
одним із заходів, спрямованих на
запобігання порушенню податкового
законодавства або його припиненню.

Суб'єкт владних повноважень має діяти
виключно в межах та у спосіб, що
встановлені законом, оскільки він
виконує державні функції, і лише
держава шляхом законодавчого
регулювання визначає його завдання,
межі його повноважень та спосіб, у який
він здійснює ці повноваження.
Розширене тлумачення суб'єктом владних
повноважень способів здійснення своїх
повноважень не допускається. У зв'язку
з цим визначений законом предмет
позову, з яким суб'єкт владних
повноважень може звернутися до суду
при здійсненні ним владних
управлінських функцій, не підлягає
розширеному тлумаченню.

А відтак податкові органи відповідно
до підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України мають
право звертатися до суду з позовною
заявою про припинення юридичної особи
(предмет позову розширеному тлумаченню
не підлягає) виключно у випадках, прямо
передбачених законом, з метою
виконання покладених на них завдань і
функцій.

Отже, податковий орган вправі
використовувати підстави щодо
припинення юридичної особи, визначені
у частині другій статті 38 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», лише у розрізі
виконання своїх функцій з контролю у
сфері оподаткування.

У справі, що переглядається, як на
підставу позовних вимог позивач
послався на факт приховування
Підприємством оподатковуваного
прибутку.

А відтак для правильного вирішення
цього спору судам слід було достеменно
перевірити, чи призвела відсутність
Підприємства за місцезнаходженням до
зловживань у сфері оподаткування (як-от
у випадку участі відповідача у схемах
ухилення від оподаткування та
мінімізації податків,
недекларування/несплати Підприємством
необхідних сум податків до бюджету
тощо).

Враховуючи наведену неповноту
дослідження судами обставин справи, що
виключає можливість перевірки
правильності ухвалених у справі
рішень, оскаржувані судові акти
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції у відповідній частині.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладені в цій
ухвалі обставини, безпосередньо
дослідити докази та перевірити
обставини, що входять до предмета
доказування у справі, для чого в разі
необхідності зобов'язати сторони
надати докази, яких не буде вистачати
для з'ясування цих обставин, або ж
витребувати такі докази у інших осіб, в
яких вони можуть знаходитися, допитати
керівника Підприємства в якості
свідка, дати правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам та
постановити правильне та обґрунтоване
рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Житомирі
Житомирської області Державної
податкової служби задовольнити
частково.

2. Постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
12.01.2012 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2012 у справі №0670/10922/11 скасувати.

3. Справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова О.А. Моторний