Справа № 872/17269/13
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2014 рокусправа № 808/6838/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна енергетична
станція»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 жовтня 2013
року у справі №808/6838/13-а за позовом
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
енергетична станція» до державного
реєстратора прав нерухомого майна
Реєстраційної служби
Кам'янсько-Дніпровського районного
управління юстиції Запорізької
області про скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
енергетична станція» звернулося до
суду з позовом в якому, з урахуванням
уточнень (а.с.109), просило визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача про відмову у державній
реєстрації №313646 від 13.06.2013 року, а також
зобов'язати відповідача провести
державну реєстрацію прав власності на
земельну ділянку з кадастровим номером
:02:002:0158, площею 0,24 га, що
розташована по вул. Козацькій, 24, в
с.Примірне Кам'янсько-Дніпровського
району Запорізької області, за
Державним підприємством «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом».

Позов обґрунтовано тим, що відмова у
проведенні державної реєстрації прав
власності на земельну ділянку за
Держпідприємством "НАЕК "Енергоатом", з
підстав, зазначених у рішенні №3130646 від
13.06.2013, є протиправною, оскільки до
заяви про державну реєстрацію прав
позивачем були додані всі необхідні
документи, які відповідали вимогам
чинного законодавства та свідчили про
відповідність заявлених прав на
земельну ділянку документам, що їх
посвідчують.

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що
рішення відповідача про відмову у
державній реєстрації є обґрунтованим,
з огляду на те, що подані позивачем
документи не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Не погоджуючись з постановою суду,
Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
енергетична станція» подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, неповне з'ясування обставин
справи, просило скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги. Апеляційна скарга фактично
обґрунтована незгодою з висновками
суду першої інстанції про те, що з
поданих для реєстрації документів
неможливо встановити право позивача на
земельну ділянку.

Перевіривши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про, те що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлені судом першої
інстанції обставини справи свідчать
про те, що 01.06.2013 року

Державне підприємство «НАЕК
«Енергоатом» була подана до
Держреєстратора Реєстраційної служби
Кам'янсько-Дніпровського районного
управління юстиції Запорізької
області письмова заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій
позивач просив зареєструвати перехід
права власності до Держпідприємства
«НАЕК «Енергоатом» на земельну ділянку
із кадастровим номером :02:002:0158,
площею 0,24 га, яка розташована по вул.
Козацькій, 34, в с.Примірне
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області.

Розглянувши вищезазначену заяву,
Держреєстратор прийняв рішення №3130646
від 13.06.2013 року про відмову у державній
реєстрації прав та обтяжень,
посилаючись на те, що надані позивачем
до заяви від 01.06.2013 документи не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, оскільки наданий
позивачем дублікат договору
купівлі-продажу земельної ділянки №6208
від 03.07.2008 року, посвідчений
Енергодарською міською нотаріальною
конторою Запорізької області, згідно
якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продали, а ВП
ЗАЕС купив дві земельні ділянки
розміром по 0,12 га кожна, що розташовані
на землях Нововодянської сільської
ради народних депутатів, с. Примірне
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області,
садовогородническе товариство
«Славутич», не містить індивідуально
визначених номерів земельних ділянок,
які були предметом цього договору, що
не дає змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Не погоджуючись із рішенням
відповідача про відмову у державній
реєстрації прав, позивач звернувся
суду із вказаним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та відмовляючи у задоволенні
позову, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що оскаржене рішення
відповідачем прийнято на підставі та у
спосіб, що передбачені Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень». Такі
висновки суд першої інстанції
обґрунтував тим, що подані позивачем
документи щодо реєстрації земельної
ділянки не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Так, пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» передбачено, що у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

У свою чергу, статтею 19 названого
Закону визначено, що підставами для
державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід,
припинення речових прав на нерухоме
майно є, зокрема, договори, укладені у
порядку, встановленому законом.

Позиція позивача, у спірних
правовідносинах полягає у тому, що, на
його думку, право власності на земельну
ділянку із кадастровим номером
:02:002:0158, посвідчується договором
купівлі-продажу земельних ділянок від
03.07.1998, укладеним між громадянами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВП "Запорізька атомна
електрична станція", а також Витягом з
Державного земельного кадастру від
14.03.2012 за №НВ-013, копії яких були
додані до заяви про реєстрацію
земельної ділянки від 01.06.2013.

Правильно встановивши суть спірних
правовідносин між сторонами, суд
першої інстанції надав належну правову
оцінку таким доводам позивача.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано
не погодився із позицією позивача, що
договір купівлі-продажу від 03.07.1998
ідентифікує земельну ділянку із
кадастровим номером :02:002:0158,
загальною площею 0,24 га, як об'єкт
цивільних прав, оскільки згідно цього
договору позивач придбав дві
відокремлені земельні ділянки по 0,12 га
кожна.

Тобто, вказаний договір
купівлі-продажу, який відповідно до
ст..19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» є підставою для
державної реєстрації права,
підтверджує право позивача на дві
земельні ділянки площею 0,12га кожна, а
не на земельну ділянку площею 0,24га із
кадастровим номером :02:002:0158, право
на яку просив зареєструвати позивач.

Погоджується колегія суддів і
висновками суду першої інстанції про
те, що і наданий до заяви Витяг з
Державного земельного кадастру не
можливо розцінювати як документ, що
підтверджує право позивача не земельну
ділянку. Оскільки, такий Витяг не може
бути документом, який однозначно
ідентифікує земельні ділянки, придбані
у фізичних осіб договором
купівлі-продажу від 03.07.1998 із земельною
ділянку із кадастровим номером
:02:002:0158, на яку виданий такий
Витяг, зокрема тому, що у зазначеному
Витязі відсутня будь-яка інформація,
яка б дозволяла зробити таку
ідентифікацію.

В апеляційній скарзі позивач, вказуючи
на своє право об'єднати земельні
ділянки, посилається на те, що
проведення державної реєстрації
об'єднаної земельної ділянки в
Державному земельному кадастрі
(присвоєння кадастрового номеру), є
підтвердженням формування земельної
ділянки (визначення площі, меж,
обмежень в користуванні земельної
ділянки, погодження суміжних
землекористувачів, присвоєння
кадастрового номеру) як об'єкта
нерухомого майна, що підлягає
державній реєстрації. Такі доводи
позивач обґрунтовує посиланням на
Закон України «Про Державний земельний
кадастр», Закон України «Про
землеустрій».

Не заперечуючи доводи позивача про
законодавчо визначене право
землевласників об'єднати земельні
ділянки, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що у спірному випадку такі доводи
позивача є безпідставними.

Так, суд першої інстанції правильно
вказав на те, що твердження позивача
про те, що присвоєнням 22.11.2012 Державним
кадастровим реєстратором земельній
ділянці, що розташована по вул.
Козацькій 24 а.с. Примірне
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області кадастрового
номеру :02:002:0158 та проведенням
14.03.2013 відділом Держземагенства у м.
Енергодарі Запорізької області
державної реєстрації даної земельної
ділянки в Державному земельному
кадастрі свідчить про закінчення
формування такої земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав, не узгоджується
з приписами ч.9 ст. 79-1 ЗК України, згідно
якої земельна ділянка може бути
об'єктом цивільних прав виключно з
моменту її формування та державної
реєстрації права власності на неї, чого
зроблено до цього часу позивачем не
було.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що отримавши від позивача документи
про реєстрацію права, відповідач
правомірно відмовив у цьому, оскільки
такі документи не давали змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують. При
цьому, суд першої інстанції вірно
вказав на те. що Держреєстратор не має
повноважень визнавати права власності
за заявниками без надання відповідних
правовстановлюючих документів.

Не може бути вирішене це питання і в
межах розгляду адміністративної
справи щодо оскарження рішення
Держреєстратора, оскільки суд
адміністративної юрисдикції, з огляду
на його компетенцію, не може
встановлювати наявність чи
відсутність у позивача цивільного
права, в даному випадку права на
земельну ділянку площею 0,24га із
кадастровим номером :02:002:0158,
оскільки це пов'язно з встановленням
певних фактів, що мають юридичне
значення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
законне і обґрунтоване рішення, у
зв'язку з чим підстав для його
скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись
п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна енергетична
станція» залишити без задоволення, а
постанову на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 09
жовтня 2013 року у справі №808/6838/13-а - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 05.02.2014
р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк