Справа № 607/941/14-а
Суддя: Берегуляк Ф. Г.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2014 рокуСправа №607/941/14-а
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

Головуючого Берегуляка Ф.Г.

За участю секретаря Нищої О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в
Тернопільській області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,-

в с т а н
о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до відповідача УДАІ УМВСУ в
Тернопільській області про скасування
постанови в справі про
адміністративне правопорушення ВО1
№207681 від 13.01.2014 року, якою його
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
сумі 255 гривень за ч.1 ст. 122 КУпАП,
посилаючись на те, що 07.01.2014 року у с.
Озерна Зборівського району
Тернопільської області рухався з
дотриманням правил ПДР України,
швидкість руху його автомобіля
становила 40-50 км/год з врахуванням
погодних умов. Оскаржувана постанова
не відповідає дійсності та не
відображає фактичних обставин справи,
інспектор ДАІ не взяв до уваги його
пояснень, не представив йому будь-яких
доказів правомірності проведеного
вимірювання швидкості руху, належності
зафіксованої швидкості саме його
автомобілю, з врахуванням технічних
характеристик вимірювача швидкості та
похибки вимірювання. Справа про
адміністративне правопорушення була
розглянута з порушенням вимог ст.ст.33,280
КУпАП. За таких обставин вважає, що
його неправомірно притягнуто до
адміністративної відповідальності та
накладено адміністративне стягнення.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав
із мотивів, викладених у позовній заяві
та просить скасувати постанову про
накладення адміністративного
стягнення серії ВО1 № 207681 від 13.01.2014
року як незаконну.

Представник відповідача УДАІ
УМВСУ в Тернопільській області у
судове засідання не з»явився, до суду
надійшли письмові заперечення на
позов, у задоволенні позову просить
відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення
позивача дослідивши та оцінивши докази
по справі, суд встановив такі факти:

Постановою в справі про
адміністративне правопорушення ВО1
№207681 від 13.01.2014 року ОСОБА_1 притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у сумі 255 гривень.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1
07.01.2013 року о 14 год. 22 хв., керуючи
транспортним засобом марки ВАЗ
номерний знак НОМЕР_1 в с. Озерна
Зборівського району Тернопільської
області перевищив швидкість руху на 24
км/год і рухався зі швидкістю 62 км/год в
зоні дії дорожнього знаку 3.29
«Обмеження максимальної швидкості» 40
км/год в поєднанні з дорожнім знаком 1.39
«Інша небезпека(аварійно небезпечна
ділянка), чим порушив вимоги п. 12.9 б ПДР
України. Швидкість вимірювалась
приладом Візир № 081234.

Постанова винесена на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 141057 від
07.01.2013 року.

Відповідно до ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом та інше.

Орган (посадова особа) при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна особа в його
вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи-ст.280
КУпАП.

Доказами в справі про
адміністративне правопорушення у
відповідності до ст. 251 КУпАП, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки, відеозапису
чи засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.12.4 Правил
дорожнього руху України, затверджених
постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001
р. зі змінами внесеними Постановою КМУ
№876 від 01.10.2008 р. у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год. Водієві
забороняється перевищувати
максимальну швидкість, зазначену в
пунктах 12.4-12.7 на ділянці дороги, де
встановлено дорожні знаки 3.29,3.31-12.9 б
ПДР України.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні пояснив, що його зупинили
працівники ДАІ за перевищення
встановлених обмежень швидкості руху
під час проїзду населеного пункту с.
Озерна Зборівського району
Тернопільської області, що мало місце
07.01.2014 року, однак в протоколі та
оскаржуваній постанові вказано, що він
вчинив дане правопорушення 07.01.2013 року,
що не відповідає дійсності. Крім цього,
вважає, показники вимірювача швидкості
некоректними, оскільки останній згідно
інструкції фіксує швидкість на
відстані 400м, а номерний знак
автомобіля- 80 м, а він на момент
вимірювання рухався у потоці
транспортних засобів, швидкість одного
з яких могла перевищувати швидкість
руху його автомобіля, при цьому
вимірювач швидкості, незважаючи на
температурні умови не знаходився в
термочехлі.

Дані обставини у судовому
засіданні підтвердила свідок ОСОБА_2,
вказавши, що її чоловік керував
транспортним засобом в с. Озерна
Зборівського району Тернопільської
області в січні 2014 року, а не 2013 року.

У відповідності до ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №
14 «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
визначено, що зміст постанови у справі
про адміністративне правопорушення
має відповідати вимогам, передбаченим
ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають
бути наведені докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та мотиви відхилення
інших доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

Судом встановлено, що оскаржувана
постанова не відповідає зазначеним
вимогам закону, оскільки містить лише
фабулу адміністративного проступку
без посилання на докази, передбачені
ст.251 КУпАП із наданням їх правової
оцінки, та обставини визначені у ст.280
КУпАП, також у ній не зазначено
обставин передбачених статтями 33-35
КУпАП, які необхідно враховувати при
накладенні стягнення.

Крім цього, в постанові та
протоколі про адміністративне
правопорушення наявні суперечності
щодо дати вчинення інкримінованого
позивачу ОСОБА_1 правопорушення,
оскільки зі слів останнього протокол
про адмінправопорушення за ч.1 ст.122
КУпАП відносно нього було складено
07.01.2014 року, однак у протоколі серії АА2
№ 141057 та мотивувальній частині
постанови зазначено, що правопорушення
вчинено 07.01.2013 року, при цьому
повідомлено ОСОБА_1 про розгляд справи
про адміністративне правопорушення,
який мав відбутися 13.01.2014 року і
оскаржувану постанову винесено також
13.01.2014 року.

Також із оскаржуваної постанови
слідує, швидкість руху автомобіля
позивача вимірювалась за допомогою
вимірювача швидкості Візир № 081234,
однак як в протоколі про
адмінправопорушення, так і в постанові
відсутня інформація про те, в якому
режимі працював вимірювач швидкості
«Візир» на момент фіксування швидкості
руху автомобіля позивача, враховуючи,
що технічними характеристиками
вказаного приладу передбачено різницю
у похибці вимірювання при роботі в
стаціонарному та патрульному режимі+-1
та +-2, без врахування якої неможливо
визначити чи перевищує виміряна
швидкість руху встановлені обмеження.

За таких обставин, аналізуючи
зібрані у судовому засіданні докази у
їх сукупності, враховуючи наявні
суперечності, суд приходить до
переконання, що відповідачем не
представлено достатніх та належних
доказів вчинення позивачем
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, із
зазначенням мотивів відхилення
доказів ОСОБА_1, враховуючи
неспростовне твердження останнього, що
07.01.2014 року в с. Озерна Зборівського
району Тернопільської області він
рухався в межах дозволеної швидкості, а
тому позов слід задоволити, скасувати
постанову в справі про адміністративне
правопорушення ВО1 №207681 від 13.01.2014 року.

Керуючись ст.ст. 1 ч.1, 10,11,18 ч.1 п.2,
71, 158-163,171-2 КАС України, ст.ст.122 ч.1, 251, 254,
258, 280, 293 КУпАП, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №
14 «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті», п.п. 12.4,
12.9 б ПДР України, затверджених
постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001
р. зі змінами, суд,-

п о с
т а н о в и в:

Позов -задовольнити.

Постанову в справі про
адміністративне правопорушення ВО1 №
207681 від 13.01.2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
гривень-скасувати.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий :