Справа № 804/16055/13-а
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава
Вікторовича при секретаріЛісна А.М.
за участю: представника позивача
представника відповідача ОСОБА_3 не
з'явився розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
Позивач звернувся з позовом до суду, у
якому просить суд скасувати видані
Дніпродзержинською об'єднаною
державною податковою інспекцією в м.
Дніпродзержинську Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області:
- податкове повідомлення - рішення від
нараховано штрафну (фінансову) санкцію
у розмірі 2,00 грн.;
- податкове повідомлення - рішення від
нараховано штрафну (фінансову) санкцію
у розмірі 5 238,50 грн.;
- рішення про застосування фінансових
відношенні позивача застосовано
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі 8895,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач протиправно застосував
штрафну санкцію у розмірі 6800,00 грн. за
порушенням вимог ст.15-3 Законом України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», оскільки позивач
має висновок СЕС, який дозволяє продаж
алкогольних напоїв на розлив.
Одночасно позивач повідомив суд про те,
що не є підприємством громадського
харчування та спеціалізованим
відділом, що має статус підприємства
громадського харчування,
підприємством з універсальним
асортиментом товару.
Позивач також наголосив, що
відповідачем не враховано під час
застосування штрафу у розмірі 2095,40 грн.
за здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями через РРО, який не
зазначено у ліцензії, того факту, що
позивач на виконання вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій»
придбав РРО нового зразка, що має
можливість створювати контрольну
стрічку в електронному вигляді.
Позивач зазначає, що зареєстрував
новий РРО 20.06.2013 року, про те отримав
додаток до ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями НОМЕР_6, у якому вказаний новий
РРО, вже після проведення перевірки
Позивач також вказує на те, що ним не
допущено порушення п.2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті України, яке
затверджено постановою Правління
Національного банку України від 15.10.2006
року № 637, оскільки сума 1047,70 грн., що
вказана у Z-звітах № 2 від 01.09.2013 року, № 3
від 02.09.2013 року; № 4 від 03.09.2013 року; № 5
від 04.09.2013 року відображено у розділі 2
Також позивач зазначив про те, що ним
під час перевірки не видано чек на суму
8,50 грн., оскільки касовий апарат
знаходився у цей час у ремонті; у
розрахункову книжку запис позивачем не
внесено, оскільки покупець відмовився
від отримання чеку із розрахункової
книжки, яка видана 29.08.2007 року на інший
РРО, який позивачем вже не
Позивач також підтвердив факт
наявності у касі грошових коштів у
розмірі 184,75 грн., та повідомив суд про
те що ним не здійснювалась операція
«службове внесення» для реєстрації
суми готівки у розмірі 184,75 грн., яка
зберігається на місці проведення
розрахунків на момент реєстрації
першої розрахункової операції, що
проводиться після виконання Z-звіту.
Ухвалою суду від 28.11.2013 року відкрито
провадження у справі.
Позивач у судовому засіданні підтримав
заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.
Відповідач подав клопотання про
розгляд справи без його участі. Також
відповідач повідомив суд про те, що у
рішенні про застосування фінансових
допущено описку стосовно дати та
номеру акту фактичної перевірки, а
саме: замість акту від 09.09.2013 року №
250/04/36/23/НОМЕР_4 вказано помилково акт
від 23.10.2013 року № 302/04/36/23/НОМЕР_5.
Суд дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, встановив наступне.
Відповідачем 06.09.2013 року проведено
фактичну перевірку позивача, за
наслідками якої складено Акт від 09.09.2013
року № 250/04/36/23/НОМЕР_4.
У вказаному акті відповідачем
зафіксовано наступні порушення
- проведення розрахункових операцій на
суму 8,50 грн. без застосування РРО та РК
та видачі розрахункового документу;
- не забезпечення відповідності
готівки на місці проведення
розрахунків на суму 184,75 грн.;
- продаж алкогольних напоїв на розлив
для споживання на місці суб'єктом
господарювання, який не має статусу
суб'єкта господарювання громадського
- здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями за період з 01.09.2013
року по 05.09.2013 року через РРО, який не
зазначений у ліцензії на загальну суму
- не забезпечення оприбуткування
1047,70 грн., а саме: відповідно до Z-звітів
№ 2 від 01.09.2013 року, № 3 від 02.09.2013 року; №
4 від 03.09.2013 року; № 5 від 04.09.2013 року сума
1074,70 грн. не відображена 2 розділі КОРО
- не забезпечення зберігання КОРО
протягом встановленого терміну.
За результатами перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення - рішення від 24.09.2013 року №
штрафну (фінансову) санкцію у розмірі
2,00 грн.; податкове повідомлення -
рішення від 24.09.2013 року № , яким
позивачу нараховано штрафну
(фінансову) санкцію у розмірі 5 238,50 грн.;
рішення про застосування фінансових
санкцій від 24.09.2013 року № , яким у
відношенні позивача застосовано
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі 8895,40 грн

Щодо позовної вимоги скасувати рішення
про застосування фінансових санкцій
від 24.09.2013 року № , то суд зазначає
наступне.

З тексту оскаржуваного рішення
вбачається, що воно винесено на
підставі Акту фактичної перевірки від
23.10.2013 року № 302/04/36/23/НОМЕР_5.

З пояснень представника позивача та
письмових пояснень представника
відповідача судом встановлено, що у 2013
році була одна фактична перевірка
позивача, за наслідками якої складено
Акт від 09.09.2013 року № 250/04/36/23/НОМЕР_4.

Таким чином, судом встановлено, що у
рішенні про застосування фінансових
санкцій від 24.09.2013 року №
відповідачем помилкового вказаного
невірні дата та номер акту фактичної
перевірки позивача.

З оскаржуваного рішення вбачається, що
сума 8895,40 грн. є штрафною санкцією за
два правопорушення, а саме: роздрібна
торгівля алкогольними напоями через
РРО, який не зазначено в ліцензії (2095,40
грн.) та продаж алкогольних напоїв на
розлив суб'єктом господарювання, який
не має статусу суб'єкта господарювання
громадського харчування (6800,00 грн.).

Згідно статті 15-3 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» продаж алкогольних
напоїв на розлив для споживання на
місці дозволяється тільки суб'єктам
господарювання громадського
харчування та спеціалізованим
відділам, що мають статус суб'єктів
господарювання громадського
харчування, підприємств з
універсальним асортиментом товарів.

Абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів"
передбачено, що у разі порушення
суб'єктом господарювання вимог статті
15-3 цього Закону застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі 6800 гривень.

Роздрібна торгівля алкогольними
напоями регулюється Правилами
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, затвердили постановою
Кабінету Міністрів України від 30 липня
1996 року № 854 (далі - Правила).

Відповідно до абзацу другого пункту 2
Правил роздрібна торгівля
алкогольними напоями здійснюється
через спеціалізовані підприємства, в
тому числі фірмові, спеціалізовані
відділи (секції) підприємств з
універсальним асортиментом
продовольчих товарів, підприємства чи
спеціалізовані відділи (секції)
магазинів споживчої кооперації, а
також підприємства громадського
харчування.

Продаж алкогольних напоїв на розлив
для споживання на місці здійснюється
тільки підприємствами громадського
харчування та спеціалізованими
відділами підприємств, що мають статус
підприємств громадського харчування,
підприємств з універсальним
асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Визначення терміну "підприємство
громадського харчування" містилося в
Правилах роботи закладів (підприємств)
громадського харчування, затверджених
Наказом Міністерства економіки та з
питань європейської інтеграції
України № 219 від 24 липня 2002 року.
Наказом Міністерства економіки та з
питань європейської інтеграції
України № 309 від 09 жовтня 2006 року
поняття "підприємство громадського
харчування" було змінено на поняття
"підприємство ресторанного
господарства".

Відповідно до пункту 1.3. цих правил,
закладом ресторанного господарства є
організаційно-структурна одиниця у
сфері ресторанного господарства, яка
здійснює виробничо-торговельну
діяльність: виробляє і (або) доготовляє,
продає і організовує споживання
продукції власного виробництва і
закупних товарів, може організовувати
дозвілля споживачів.

Згідно пунктів 1.5., 1.6 цих Правил роботи
закладів (підприємств) громадського
харчування, затверджених Наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України № 219
від 24 липня 2002 року заклади
(підприємства) ресторанного
господарства поділяються за типами:
фабрики-кухні, фабрики-заготівельні,
ресторани, бари, кафе, їдальні,
закусочні, буфети, магазини кулінарних
виробів, кафетерії, а ресторани та бари
- також на класи (перший, вищий, люкс).
Вибір типу закладу (підприємства)
ресторанного господарства та класу
ресторану або бару здійснюється
суб'єктом господарської діяльності
самостійно з урахуванням вимог
законодавства України.

Суб'єкти господарської діяльності у
сфері ресторанного господарства при
облаштуванні закладу (підприємства)
згідно з обраним типом (класом) повинні
мати необхідні виробничі, торговельні
та побутові приміщення, а також
обладнання для приготування та продажу
продукції. Вимоги, що пред'являються до
виробничих, торговельних та побутових
приміщень закладів (підприємств)
ресторанного господарства, обладнання,
інвентарю, переліку послуг,
технологічних режимів виробництва
продукції, встановлюються
законодавством України.

Відкриття закладу (підприємства)
ресторанного господарства
узгоджується з органами місцевого
самоврядування, установами державної
санітарно-епідеміологічної служби в
установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що позивач реалізує
алкогольні напої на розлив в торговому
павільйоні площею 88,3 кв.м. з
торговельним залом 35 кв.м., який позивач
використовує на підставі договору
оренди від 04.01.2013 року, копія якого
знаходиться у матеріалах справи.

Факт реалізації алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці
підтверджується поясненнями позивача,
а також Z-звітами позивача № 2 від 01.09.2013
року, № 3 від 02.09.2013 року; № 4 від 03.09.2013
року; № 5 від 04.09.2013 року.

Позивач має дозвіл на розміщення
об'єкту торгівлі, виданий Виконавчим
комітетом Дніпродзержинської міської
ради від 25.11.2005 року безстроково, копія
якого знаходиться у матеріалах справи;
торговий патент на право здійснення
торговельної діяльності з 01.04.2011 року
по 31.03.2016 року, а також висновок Міської
санітарно-епідеміологічної станції м.
Дніпродзержинська від 14.07.2008 року №
3960-2/3, з якого вбачається, що у торговому
павільйоні позивача може
здійснюватися торгівля, зокрема,
алкогольними напоями на виніс та
розлив в одноразовому посуді.

Судом на підставі висновку Міської
санітарно-епідеміологічної станції м.
Дніпродзержинська від 14.07.2008 року №
3960-2/3 та листа Голови ліквідаційної
комісії Державної установи
«Дніпропетровський обласний
лабораторний центр держсанепідслужби
України» від 28.01.2014 року № ЛЦ 09-01-167
встановлено, що висновок СЕС видано
позивачу 14.07.2008 року строк на один рік.

У вказаному вище дозволі, висновку СЕС
та патенті вказано, що вони видані
позивачу на об'єкт - торговий павільйон.

З пояснень позивача судом встановлено,
що торговий павільйон позивача не є
підприємством ресторанного
господарства згідно наказу
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України № 219
від 24 липня 2002 року, позивачем також не
надано суду доказів погодження
відкриття закладу (підприємства)
ресторанного господарства з органами
місцевого самоврядування та
установами державної
санітарно-епідеміологічної служби в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, що викладена у
постанові від 13.02.2012 року (номер у ЄДРСР
22804831) продаж алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці
здійснюється тільки підприємствами
громадського харчування та
спеціалізованими відділами
підприємств, що мають статус
підприємств громадського харчування,
підприємств з універсальним
асортиментом товарів.

Оскільки судом встановлено, що
торговий павільйон позивача не є
спеціалізованим підприємством у
розумінні пунктів 2 та 22 Правил, то
позивач не має права здійснювати в
ньому продаж алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці.

Таким чином, відповідач правомірно
застосував до позивача штрафні
фінансові санкції у розмірі 6800,00 грн.

Відповідно до положень ст.15 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" роздрібна
торгівля алкогольними напоями або
тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

У ч. 19 ст. 15 вказаного Закону
передбачено, що ліцензія видається за
заявою суб'єкта господарювання, до якої
додається копія свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта господарювання,
засвідчена нотаріально або органом,
який видав оригінал документа. Для
отримання ліцензії на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями
додається довідка податкової служби
про реєстрацію електронних
контрольно-касових апаратів (книг
обліку розрахункових операцій), що
знаходяться у місці торгівлі.

Згідно із ч. 21 ст. 15 зазначеного Закону у
заяві про видачу ліцензії на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями
додатково зазначаються перелік
електронних контрольно-касових
апаратів (книг обліку розрахункових
операцій), які знаходяться у місці
торгівлі, а також адреса місця
торгівлі.

Таким чином, торгівля алкогольними
виробами проводиться виключно через
РРО, реквізити якого вказані у
ліцензії. Зазначена вимога
спеціального закону є складовою
дозволу держави на проведення такого
виду підприємницької діяльності як
роздрібна торгівля алкогольними
виробами.

Судом встановлено, що позивач з 01.09.2013
року по 05.09.2013 року реалізовував
алкогольні напої через РРО DATECS MP50
заводський номер ЖД900001708, реєстраційне
посвідчення від 20.06.2013 року № .

Факт продажу алкогольних напоїв саме
через вказаний вище РРО
підтверджується поясненнями позивача
та Z-звітами позивача № 2 від 01.09.2013 року,
№ 3 від 02.09.2013 року; № 4 від 03.09.2013 року; №
5 від 04.09.2013 року.

Судом на підставі матеріалів справи
встановлено, що станом на момент
проведення фактичної перевірки
позивача у останнього в додатку до
ліцензії на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями значився інший
РРО, а саме: DATECS MP50 заводський номер
ДУ02019022, реєстраційне посвідчення
від 29.08.2007 року.

Судом на підставі листа Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 07.02.2014
року № 1689/1 та копії заяви позивача від
12.09.2013 року про внесення змін та/або
доповнень до виданих ліцензій на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями переліку електронних
контрольно-касових апаратів (книг
обліку розрахункових операцій)
встановлено, що позивач звернувся до
податкового органу із заявою про
внесення змін до додатку до ліцензії на
право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями лише 12.09.2013 року;
додаток до ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями, у якому вказано РРО DATECS MP50
заводський номер ЖД900001708, реєстраційне
посвідчення від 20.06.2013 року № ,
видано позивачу лише 12.09.2013 року.

Таким чином, зміни в додаток до
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями в частині РРО
були внесенні лише 12.09.2013 року, тобто
після проведення фактичної перевірки.

Отже, позивач у період з 01.09.2013 року по
05.09.2013 року реалізовував алкогольні
напої через РРО, який не вказано у
додатку до ліцензії на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, чим
порушив вимоги статті 15 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового алкогольних напоїв та
тютюнових виробів".

Згідно ч.2 ст. 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями через
електронний контрольно-касовий апарат
(книгу обліку розрахункових операцій)
не зазначений у ліцензії
застосовується штраф у розмірі 200
відсотків вартості реалізованої через
такий контрольно-касовий апарат (книгу
обліку розрахункових операцій)
продукції, але не менше 1000 гривень.

Судом встановлено, що позивач
реалізував за період з 01.09.2013 року по
05.09.2013 року алкогольні напої через РРО,
що не був вказаний у ліцензії, на суму
1047,70 грн., що підтверджується Z-звітами
№ 2 від 01.09.2013 року, № 3 від 02.09.2013 року; №
4 від 03.09.2013 року; № 5 від 04.09.2013 року.

Таким чином, розмір штрафу становить
2095,40 грн., який і відображений у рішенні
про застосування фінансових санкцій
від 24.09.2013 року № .

На підставі викладеного, суд не
знаходить правових підстав для
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій від 24.09.2013 року №
.

Одночасно суд відхиляє доводи позивача
про те, що останній вправі був
здійснювати продаж алкогольних напоїв
через опломбований та зареєстрований
РРО, оскільки загальні умови і порядок
контролю за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
здійснення роздрібної торгівлі через
РРО визначено Законом України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій», а спеціальні
умови щодо РРО через які здійснюється
роздрібна торгівля алкогольними
напоями регулюється Законом України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового алкогольних напоїв та
тютюнових виробів".

Стосовно позовної вимоги скасувати
податкове повідомлення - рішення від
24.09.2013 року № , яким позивачу
нараховано штрафну фінансову санкцію у
розмірі 5 238,50 грн., то суд зазначає
наступне.

Визначення порядку ведення касових
операцій для банків, інших фінансових
установ, підприємств і організацій
віднесено до повноважень
Національного банку України (пункт 6
статті 33 Закону України від 20 травня 1999
року № 679-XIV "Про Національний банк
України").

Згідно з абзацом третім пункту 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637, у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у КОРО на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних розрахункової книги).

Відповідно до статті 2 Закону України
від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" Книга обліку розрахункових
операцій це прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах
державної податкової служби України
книга, що містить щоденні звіти, які
складаються на підставі відповідних
розрахункових документів щодо руху
готівкових коштів, товарів (послуг).

Пунктом 1 Указу Президента України від
12 червня 1995 року № 436/95 "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" установлено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються НБУ, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, яка викладена
у постанові від 15.10.2013 року (номер у
ЄДРСР 34634271), у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО та відображення на їх
підставі готівки у КОРО. Невиконання
будь-якої з цих дій є порушенням
порядку оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність (абзац
третій пункту 1 Указу Президента
України від 12 червня 1995 року № 436/95 "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки").

Судом встановлено, що за період з 01.09.2013
року до 05.09.2013 року позивач здійснював
розрахункові операції через РРО DATECS MP50
заводський номер ЖД900001708, реєстраційне
посвідчення від 20.06.2013 року № .

У 1 розділі КОРО позивача №
містяться Z-звіти № 2 від 01.09.2013 року, № 3
від 02.09.2013 року; № 4 від 03.09.2013 року; № 5
від 04.09.2013 року на загальну суму 1047,70
грн.

У 2 розділі КОРО позивача №
містяться записи про розрахункові
операції позивача з 01.09.2013 року до 05.09.2013
року. Загальна сума вказаних операцій
становить 1047,70 грн.

Таким чином, позивачем дотримано
порядок оприбуткування готівки, а тому
відповідач протиправно застосував до
позивача штрафні (фінансові) санкції у
розмірі 5238,50 грн.

На підставі викладеного, суд вважає
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню податкове повідомлення -
рішення від 24.09.2013 року № .

Щодо позовної вимоги скасувати
податкове повідомлення - рішення від
24.09.2013 року № , то суд зазначає
наступне.

У вказаному податковому повідомленні
рішенні відповідачем застосовано
штрафна (фінансові) санкції по 1 гривень
за кожне з таких порушень: проведення
розрахункових операцій на суму 8,50 грн.
без застосування РРО та РК та видачі
розрахункового документу; не
забезпечення відповідності готівки на
місці проведення розрахунків на суму
184,75 грн.

У відповідності пунктів 1, 2 та 5 частини
1 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій» суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції; у разі
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій у випадках,
визначених цим Законом, проводити
розрахунки з використанням книги
обліку розрахункових операцій та
розрахункової книжки з додержанням
встановленого порядку їх ведення, крім
випадків, коли ведеться облік через
електронні системи прийняття ставок,
що контролюються у режимі реального
часу центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Статтею 5 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій» встановлено,
що на період виходу з ладу реєстратора
розрахункових операцій та здійснення
його ремонту або у разі тимчасового,
але не більше 72 годин (7 робочих днів),
відключення електроенергії проведення
розрахункових операцій здійснюється з
використанням книги обліку
розрахункових операцій та
розрахункової книжки або із
застосуванням належним чином
зареєстрованого резервного
реєстратора розрахункових операцій.

Згідно п.4.5 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги), затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 року №
614, який був чинний на час виникнення
спірних правовідносин, унесення чи
видача готівки з місця проведення
розрахунків повинні реєструватись
через РРО з використанням операцій
"службове внесення" та "службова
видача", якщо таке внесення чи видача не
пов'язані з проведенням розрахункових
операцій. Крім того, операція "службове
внесення" використовується для
реєстрації суми готівки, яка
зберігається на місці проведення
розрахунків на момент реєстрації
першої розрахункової операції, що
проводиться після виконання Z-звіту. Не
проводиться через РРО видача готівки,
не пов'язана з проведенням розрахунків,
якщо така видача здійснюється після
виконання Z-звіту до реєстрації першої
розрахункової операції та (або) до
виконання операції «службове
внесення».

Судом на підставі матеріалів справи
встановлено, що позивач провів
розрахункову операцію на суму 8,50 грн.
без застосування РРО та РК та видачі
розрахункового документу.

Вказана обставина не заперечується
позивачем у його поясненнях наданих у
судовому засіданні.

Судом також встановлено, що РРО DATECS MP50
заводський номер ЖД900001708, реєстраційне
посвідчення від 20.06.2013 року № з
05.09.2013 року перебував у ремонті, що
підтверджується записом у КОРО №
. У даному записі КОРО відсутня
дата відновлення роботи РРО.

Таким чином, позивач неправомірно
провір розрахункову операцію без
застосування РРО та РК та видачі
розрахункового документу.

Також судом встановлено, що на момент
перевірки позивача у останнього у касі
знаходилась сума готівкових коштів 184,75
грн., щодо яких позивачем в супереч п.4.5
Порядку реєстрації, опломбування та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій за товари
(послуги), затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 01.12.2000 року № 614, не
здійснено операцію "службове внесення".

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 17 «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій» за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів доходів і зборів
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у разі встановлення
протягом календарного року в ході
перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання вчинене вперше
- 1 гривня.

Таким чином, у суду відсутні правові
підстави для скасування податкового
повідомлення - рішення від 24.09.2013 року №
.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України у
разі якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійсненні позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суму судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Судом встановлено, що позовні вимоги
позивача є майновими і останній
повинен сплатити за них судовий збір у
розмірі 1720,50 грн.; фактично сплачено
172,06 грн.

Розмір судового збору, який повинен
доплатити позивач становить: 910,85 грн.

1720,50 грн. (сума судового збору, яку мав
сплатити позивач) - (1720,50 грн. (сума
судового збору, яку мав сплатити
позивач) х 5238,50 грн. (сума задоволених
позовних вимог) : 14 135,90 грн. (загальна
сума заявлених вимог) + 172,06 грн.
(сплачена сума судового збору
позивачем)).

Керуючись ст.ст.94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «с»
від 24.09.2013 року № , яким фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_4 нараховано
штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 5
238,50 грн.

В іншій частині заявлених позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 на користь Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 910,85 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
13 лютого 2014 року

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно Постанова не набрала законної
сили станом на 13.02.2014 року Суддя
Перевірено. Відповідає оригіналу С.В.
Златін Помічник судді
Ричка Р.Ю.