Справа № 2-а-3382/10/2070
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К-36855/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко
І.В., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2010 по
справі № 2-а-3382/10/2070

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець в судовому порядку
оскаржив податкові повідомлення -
рішення від 22.10.2009 №/0, від16.11.2009
№/1, від10.02.2010 №/2, якими
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання за платежем "податок з
доходів фізичних осіб" у розмірі 5 125,09
грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що єдиним наслідком
перевищення граничного розміру
виручки платником єдиного податку є
перехід його на загальну систему
оподаткування з кварталу, наступного
за тим, в якому було перевищено
граничний розмір виручки. Інших
наслідків, на думку позивача,
недодержання вимог ст. 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", яка передбачає умови
для застосування спрощеної системи
суб'єктами малого підприємництва,
чинне законодавство не містить. Таким
чином, оскільки до закінчення кварталу,
в якому відбулось перевищення
500-тисячного обмеження щодо виручки,
підприємець залишається платником
єдиного податку, отримані ним доходи у
цьому кварталі, у тому числі й доходи,
що перевищують 500 тис. грн.,
оподатковуються виключно єдиним
податком.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.06.2010 позов
задоволено в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того,
що ст. 6 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" визначено, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником податку
на доходи фізичних осіб, а результати
від своєї діяльності підприємець
повинен оподатковувати виключно за
умовами встановленими вищезазначеним
Указом. Таким чином враховуючи, що
позивач у IV кварталі 2008 року був
платником єдиного податку, то і
оподаткування його доходів повинно
здійснюватись виключно як платника
єдиного податку, а податок з доходів
фізичних осіб підприємець повинен
сплачувати лише у 2009 році, тобто з
моменту переходу такого платника на
загальну систему оподаткування.

Харківський апеляційний
адміністративний суд постановою від
26.10.2010 судове рішення першої інстанції
скасував та у задоволенні позову
відмовив. Ухвалюючи рішення, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування (перевищення граничного
розміру виручки платником єдиного
податку), повинно здійснюватися з
урахуванням загальної системи
оподаткування.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить зазначене судове
рішення скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач у 2008 році перебував
на спрощеній системі оподаткування. У IV
кварталі 2008 Підприємцем було отримано
виручку у розмірі 579 469,00 грн., що
перевищує 500 тис. грн., а з І кварталу 2009
року позивач перейшов на загальну
систему оподаткування.

За період з 28.08.2007 по 31.03.2009 відповідачем
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Підприємця щодо дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за вказаний період.

У ході перевірки фахівці Державної
податкової інспекції дійшли висновку,
викладеному в акті перевірки від 12.10.2009,
що позивачем порушено вимоги ст.19
Закону України від 22.05.2003 № 889-IV "Про
податок з доходів фізичних осіб", а
саме, позивачем не подано декларацію
про доходи за IV квартал 2008 року на суму
перевищення виручки, в результаті чого
занижено податок з доходів фізичних
осіб на суму 5 125,09 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2009
№/0, яке за результатами
адміністративного оскарження було
залишено без змін та винесено
податкові повідомлення - рішення
від16.11.2009 №/1, від10.02.2010 №/2,
якими доведені нові граничні строки
сплати податкового зобов'язання.

Указ Президента України від 03.07.1998 №727/98
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" (далі - Указ №727/98) є
спеціальним нормативним актом, що
визначає правила оподаткування
доходів суб'єктів підприємницької
діяльності - фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи.

Так, ст. 1 Указу Президента України від
03.07.1998 № 727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
встановлено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для суб'єктів малого
підприємництва фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг)
(абзац 5 вказаної статті).

Приписами ст. 6 Указу визначено, що
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
податку на доходи фізичних осіб,
оскільки вказаний податок сплачується
ним у складі єдиного податку.

Відповідно до ст. 2 цього Указу фізична
особа, зареєстрована як платник
єдиного податку, сплачує такий податок
за ставкою, встановленою місцевими
радами за місцем державної реєстрації
платника, залежно від виду його
діяльності. При цьому, лише за умов
додержання приписів зазначеного Указу,
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника податку
та осіб, що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Зважаючи на викладене, несплата
податку з доходів фізичних осіб, як це
передбачено для платників єдиного
податку, можлива лише в разі дотримання
суб'єктом малого підприємництва умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування. Зазначене стосується
також і відповідності граничного
обсягу виручки платника єдиного
податку розмірам, визначеним Указом.

Статтею 5 вказаного Указу передбачено,
що у разі порушення вимог, установлених
ст. 1 цього Указу, платник єдиного
податку повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності, починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу).

У той же час зазначений Указ не містить
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, що перевищили
граничний обсяг виручки, встановлений
законодавцем.

За таких обставин оподаткування
доходів, отриманих платником податків
єдиного податку з порушенням умов
перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися з
урахуванням загальної системи
оподаткування, зокрема, доходи
(виручка), отримані таким суб'єктом,
підлягають оподаткуванню у порядку,
встановленому розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №
13-92 "Про прибутковий податок з
громадян", який діє у частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю.

Абзацом 1 ст. 13 Декрету № 13-92 визначено,
що оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву (абзац
2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення
граничного розміру виручки у платника
єдиного податку виникає не тільки
обов`язок переходу у наступному
податковому періоді на загальну
систему оподаткування, а й
оподаткування суми такого перевищення
за ставкою, передбаченою ст. 7 Закону №
889-IV.

Висновок суду першої інстанції про те,
що результати діяльності підприємця,
який сплачує єдиний податок, повинні
оподатковуватись виключно за умовами
встановленими Указом № 727/98 не
відповідає правильному застосуванню
наведених норм, оскільки оподаткування
за ставкою єдиного податку може мати
місце при дотриманні норм
вищезазначеного Указу, а у випадку
недотримання вказаних норм, зокрема
щодо перевищення граничного розміру
виручки, передбачає оподаткування
таких сум на загальних підставах,
оскільки при цьому відпадають
встановлені ст. 1 Указу № 727/98 юридичні
підстави для пільгового режиму
оподаткування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку, скасувавши
рішення суду першої інстанції, що у
разі перевищення граничного розміру
виручки у платника єдиного податку
виникає не тільки обов`язок переходу у
наступному податковому періоді на
загальну систему оподаткування, а й
оподаткування суми такого перевищення
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування, а тому
донарахування державним податковим
органом позивачу податкового
зобов'язання за платежем "податок з
доходів фізичних осіб" у розмірі 5 125,09
грн. є правомірним.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
позивача, викладені у касаційній
скарзі, і не вбачає підстав для
скасування законного і обґрунтованого
судового рішення апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.10.2010 по
справі № 2-а-3382/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
І.В. Борисенко

А.О. Рибченко