Справа № 802/130/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 січня 2014 р.
Справа № 802/130/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Попової Н.С.

представника позивача: Рупс
В.О.;

представника відповідача:
не прибув;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: приватного підприємства
"Укрпалетсистем"

до: головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучака Миколи Олександровича,
відділу державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції

про: визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивач - Приватне
підприємство «Укрпалетсистем»
звернулось до Вінницького окружного
адміністративного суду із позовом до
відповідачів - головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції Мучака
Миколи Олександровича та Відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції. У позовній заяві із
урахування заяви про зміну позовних
вимог позивач просив визнати
протиправними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучака Миколи Олександровича
щодо зобов'язання звільнити малий
комплекс обслуговування
автотранспорту, що знаходиться за
адресою: Волинська область,
Любомльський район, с. Старовойтове,
вул. Прикордонників, 7а майна
Приватного підприємства
«Укрпалетсистем».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що 15 січня 2014 року за адресою:
Волинська обл., Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а,
де розташований малий комплекс
обслуговування автотранспорту, що
перебуває у строковому володінні та
користуванні у Приватного
підприємства «Укрпалетсистем», на
підставі Договору суборенди майна №
61/11-2013 від 01.11.2013 року, прибув державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції Мучак
Микола Олександрович, яким було
складено Акт державного виконавця від
15.01.2014 року. У констатуючій частині акта
державного виконавця від 15.01.2014 року
зазначено, що арештоване майно
передано актом опису й арешту майна від
14.01.2014 року представнику ПП
«Укрпалетсистем» - Остапчуку Миколі
Івановичу. Також актом зобов'язано на
протязі 5 (п'яти) днів (до 23.01.2014 року)
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту від
майна орендаря.

Позивач вважає, що акт державного
виконавця не може носити приписів
зобов'язального характеру, а тому
звернувся в суд із позовом про визнання
протиправними дій щодо зобов'язання
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту.

Відповідач - Відділ державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції проти
вимог адміністративного позову
заперечив подавши письмові
заперечення у яких просив у
задоволенні адміністративного позову
відмовити. Як на підставу заперечень
відповідач зіслався на норми Закону
України «Про виконавче провадження» та
зазначив, що Головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції 10.01.2014 р.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 41433383 по
виконанню ухвали господарського суду
Волинської області від 27.12.2013 року №
903/134 про накладення арешту на нерухоме
майно, а саме малий комплекс
обслуговування автотранспорту площею
639,2 кв.м., що знаходиться за адресою:
Волинська область, Любомльський район,
с. Старовойтове, вул. Прикордонників.
7-а. Вказаною ухвалою суду також
заборонено ТзОВ «Вірго-Україна» ЛТД
(м. Київ, Шевченківський р-н, вул.
Старовокзальна, 13/2) та ТзОВ «Портман
Тим Україна» (м. Київ, Шевченківський
р-н, вул.Старовокзальна. 13/2) вчиняти
наступні дії - відчужувати нерухоме
майно будь-якими способами,
користуватися та управляти нерухомим
майном шляхом передання нерухомого
майна в тимчасове управління
підприємства боржника та ТзОВ
«Техно-Сервіс Плюс» (Любомльський
район, с. Старовойтове, вул.
Прикордонників, 7-а) до вирішення справи
по суті. Так як в ході виконання
вищезазначеної ухвали було
встановлено, що в малому комплексі
обслуговування автотранспорту площею
639,2 кв.м., що підлягає передачі
знаходиться майно позивача ПП
«Укрпалетсистем», то головним
державним виконавцем Мучаком М.О. для
виконання цієї ухвали в повному обсязі
в акті державного виконавця від 15.01.2014
року було зазначено про необхідність
звільнення майна, що підлягає передачі
від майна орендаря. Отже, державний
виконавець, на думку відповідача, при
здійсненні виконавчих дій з виконання
ухвали господарського суду Волинської
області від 27.12.2013 року № 903/134 діяв в
межах і у відповідності до вимог Закону
України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
посилаючись на викладені у заяві про
зміну позовних вимог обставини.
Додатково пояснив, що станом на момент
розгляду справи позивачем звільнено
малий комплекс будівель
обслуговування автотранспорту який
знаходиться за адресою Волинська обл.,
Любомльський район, с. Старовойтове,
вул. Прикордонників, 7-а, від власного
майна, проте таке звільнення відбулося
з метою виключення можливості знищення
майна при вчиненні виконавчих дій. У
зв'язку із цим, представник позивача
зазначила, що оскаржувані дії
порушують права та законні інтереси
Приватного підприємства
«Укрпалетсистем», так як
дезорганізовують звичну господарську
діяльність підприємства.

Представники відповідачів у судове
засідання не прибули, хоча про дату, час
та місце судового засідання
відповідачі повідомлялися у
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства України
порядку.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову, з наступних мотивів.

Розглядаючи справу суд встановив, що
господарським судом Волинської
області постановлено ухвалу від 27
грудня 2013 року про забезпечення позову
якою задоволено заяву арбітражного
керуючого ТзОВ «Техно - Сервіс Плюс»
Побережного В.Т. про забезпечення
позову та накладено арешт на нерухоме
майно, а саме малий комплекс
обслуговування автотранспорту площею
639,2 кв.м., що знаходиться за адресою:
Волинська область, Любомльський район,
с. Старовойтове, вул. Прикордонників,
7-а. Також заборонено ТОВ «Вірго -
Україна» ЛТД та ТОВ «Портман Тим
Україна» вчиняти наступні дії -
відчужувати нерухоме майно будь-якими
способами, заборонено користування та
управління нерухомим майном шляхом
передання нерухомого майна в тимчасове
управління підприємства боржника та
ТзОВ «Техно-Сервіс Плюс» (Любомльський
район, с. Старовойтове, вул.
Прикордонників, 7-а) до вирішення справи
по суті.

За змістом ч. 3 ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України, ухвала
суду про забезпечення позову підлягає
негайному виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
якщо рішення підлягає негайному
виконанню, державний виконавець
відкриває виконавче провадження не
пізніше наступного робочого дня після
надходження документів, зазначених у
статті 17 цього Закону, і невідкладно
розпочинає його примусове виконання.

10.01.2014 року Головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41433383 по виконанню
ухвали Господарського суду Волинської
області від 27.12.2013 року № 903/134 про
накладення арешту на нерухоме майно
(а.с. 63).

11.01.2014 року Головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції винесено
постанову про накладення арешту на
малий комплекс обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а.

14.01.2014 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту майна, а
саме малого комплексу обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників. 7-а
та передано на відповідальне
зберігання представнику ПП
«Укрпалетсистем» - Остапчуку Миколі
Івановичу (а.с. 12-15).

15 січня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучаком М.О. складено Акт
державного виконавця від 15.01.2014 року ВП
№ 41433383. У констатуючій частині акта
державного виконавця від 15.01.2014 року
зазначено, що майно на яке накладено
арешт передано актом опису й арешту
майна від 14.01.2014 року представнику ПП
«Укрпалетсистем» - Остапчуку Миколі
Івановичу. Також актом зобов'язано на
протязі 5 (п'яти) днів (до 23.01.2014 року)
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту
(арештоване майно) від майна орендаря
(а.с. 11).

Вважаючи, що зазначений обов'язок
покладено протиправно, ПП
«Укрпалетсистем» звернулось в суд із
позовом що розглядається.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог, суд встановив, що правовою
підставою для користування позивачем
об'єктом на який накладено арешт
ухвалою господарського суду про
забезпечення позову від 27 грудня 2013
року, є договір суборенди майна № 61/11-2013
року від 01.11.2013 року, який укладено
позивачем із суборендодавцем ТОВ
«Немирів - Ойл» (а.с. 16-17). Термін дії
договору станом на момент розгляду
справи не закінчився, тобто позивач
вважається таким, що користується
вказаним об'єктом на законних
підставах.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Нормою абзацу 1 ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Як зазначалося, ухвалою господарського
суду 27 грудня 2013 року, на підставі якої
відкрито виконавче провадження
накладено арешт на нерухоме майно, а
саме малий комплекс обслуговування
автотранспорту площею 639,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а.
Також заборонено ТОВ «Вірго - Україна»
ЛТД та ТОВ «Портман Тим Україна»
вчиняти наступні дії - відчужувати
нерухоме майно будь-якими способами,
користуватися та управляти нерухомим
майном шляхом передання нерухомого
майна в тимчасове управління
підприємства боржника та ТзОВ
«Техно-Сервіс Плюс» (Любомльський
район, с. Старовойтове, вул.
Прикордонників, 7-а) до вирішення справи
по суті.

Судом встановлено, що сторонами у
справі № 903/134/13-г в якій постановлено
ухвалу від 27 грудня 2013 року про
забезпечення позову були: позивач -
арбітражний керуючий ТОВ «Техно Сервіс
Плюс»; відповідачі - ТОВ «Вірго -
Україна» ЛТД, ТОВ «Портман Тим Україна»
та ТОВ «Техно - Сервіс Плюс». Тобто
позивач у даній справі участі у справі
№ 903/134/13-г не приймав. Тому, суд ставить
під сумнів наявність підстав для
покладення обов'язку на вчинення дій
щодо майна особи, яка участі у розгляді
справи не брала, тобто позивача у даній
справі.

При цьому, суд звертає увагу і на те, що
предметом арешту, який застосовано
ухвалою господарського суду 27 грудня
2013 року є об'єкт, що чітко зазначений в
ухвалі суду, а саме малий комплекс
обслуговування автотранспорту площею
639,2 кв.м., що знаходиться за адресою:
Волинська область, Любомльський район,
с. Старовойтове, вул. Прикордонників,
7-а. Водночас вказаним судовим рішенням
(ухвалою господарського суду 27 грудня
2013 року) жодним чином не змінюється
правовий режим майна Приватного
підприємства «Укрпалетсистем» яке
знаходиться в орендованих останнім
приміщеннях. Отже, головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції,
зобов'язавши на підставі Акта
державного виконавця від 15.01.2014 року ВП
№ 41433383 на протязі 5 (п'яти) днів (до 23.01.2014
року) звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту, на який
накладено арешт, від майна орендаря
діяв не у спосіб та не в порядку
встановленому ухвалою господарського
суду 27 грудня 2013 року, оскільки вказане
судове рішення жодним чином не
стосується майна позивача, яке
знаходиться в орендованому комплексі
будівель та не зобов'язує сторін
виконавчого провадження вчиняти щодо
такого майна будь які дії.

Про протиправний характер дій
відповідача щодо покладення обов'язку
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту, що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7а
майна Приватного підприємства
«Укрпалетсистем» свідчить також
наступне.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження», арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Частиною 2 ст. 57 вказаного Закону
передбачено, що арешт на майно
боржника може накладатися державним
виконавцем шляхом: винесення постанови
про арешт коштів та інших цінностей
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні у

банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження; проведення опису майна
боржника і накладення на нього арешту.

Про проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та
арешту майна боржника. Під час
проведення опису та арешту майна
боржника державний виконавець має
право оголосити заборону
розпоряджатися ним, а в разі потреби -
обмежити права користування майном,
здійснити опечатування або вилучити
його у боржника та передати на
зберігання іншим особам, про що
зазначається в акті опису та арешту.
Вид, обсяг і строк обмеження
встановлюються державним виконавцем у
кожному конкретному випадку з
урахуванням властивостей майна, його
значення для власника чи володільця,
необхідності використання та інших
обставин (ч. 5 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Підпунктом 4.2.1. п. 4.2. Наказу
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р., № 512/5 «Про затвердження Інструкції
з організації примусового виконання
рішень» передбачено, що опис та арешт
майна боржника здійснюються в такій
послідовності:

Після виявлення майна боржника
державний виконавець проводить опис та
арешт цього майна, про що складає акт. В
акті опису та арешту майна боржника
повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт
предмета і його відмінні ознаки (вага,
метраж, розмір, форма, вид, колір,
товарний знак, проби, виробнича марка,
дата випуску, ступінь зносу тощо);

б) якщо вилучені предмети мають ознаки
дорогоцінних металів, каменів
органічного та неорганічного
утворення, перлів тощо, то вони
ретельно описуються з визначенням усіх
особливих ознак, відповідним чином
пакуються в конверт, прошиваються,
підписуються державним виконавцем та
іншими учасниками, які були присутніми
під час опису;

в) якщо проводилось опечатування
предмета, зазначається, які предмети,
приміщення, сховища були опечатані,
кількість накладених печаток та спосіб
опечатування;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи,
якій передано майно на зберігання, а
якщо майно передано на зберігання не
боржнику, а іншій особі, - паспортні
дані, її місце проживання (далі -
зберігач);

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві
майна обов'язків із збереження майна,
попередження про кримінальну та іншу
відповідальність, встановлену
законодавством, за його розтрату,
відчуження, приховування, підміну,
пошкодження, знищення або інші
незаконні дії з майном, на яке
накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив
зберігачеві обмеження права
користуватися майном, зазначаються
вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача,
боржника, осіб, що були присутні при
описі.

Із наведених норм Закону України «Про
виконавче провадження» та Наказу
Міністерства юстиції України «Про
затвердження Інструкції з організації
примусового виконання рішень» суд
доходить висновку, що рішенням
державного виконавця про опис та арешт
майна є акт опису та арешту майна. Саме
вказаним Актом і можуть бути
встановлені певні обов'язки для
учасників виконавчого провадження та
осіб які залучаються до вчинення
виконавчих дій щодо збереження
арештованого майна. Судом досліджено
Акт опису та арешту майна (а.с. 67 - 70).
Зміст Акту не дає підстав для висновку
про покладення обов'язку щодо
звільнення об'єкта на який накладено
арешт від майна позивача у справі.

Водночас, суд погоджується із
твердженням позивача, що Акт
державного виконавця від 15.01.2014 року,
констатуючою частиною якого
зобов'язано на протязі 5 (п'яти) днів (до
23.01.2014 року) звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту (об'єкт
на який накладено арешт) від майна
орендаря (ПП «Укрпалетсистем»), за
своєю правовою природою не може
містити приписів зобов'язального
характеру.

Правовим підґрунтям для такого
висновку є норма п.п. 1.5.2. п. 1.5 Наказу
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
р., № 512/5 згідно якої, акт - документ, що
підтверджує певні встановлені факти
або події:

а) текст акта складається з реквізитів
виконавчого документа із зазначенням
суті проведених дій; за зведеним
виконавчим провадженням - повного
найменування (прізвища, імені та по
батькові) боржника та дати об'єднання
виконавчих проваджень у зведене, а
також вступної і констатуючої частин. У
вступній частині зазначаються назва
акта, дата і місце його складання,
посада, прізвище, ім'я, по батькові
державного виконавця, підстава для
складання акта, перелічуються особи, що
були присутні під час його складання,
із зазначенням їхнього статусу у
виконавчому провадженні, місця
проживання (місцезнаходження), посад,
інших наявних даних, зазначається
кількість аркушів, на яких складено
акт;

б) у констатуючій частині викладаються
мета і завдання складання акта, суть і
характер проведених виконавчих дій,
встановлені факти, події, а також у разі
потреби висновки і пропозиції;

в) у кінці акта (перед підписами)
зазначаються відомості про кількість
примірників акта та кому вони
надаються (надсилаються);

г) акт підписується всіма особами, які
брали участь у його складанні. У разі
відмови від підписання сторін чи інших
осіб, що були присутні при складанні
акта, про це робиться відмітка в акті.
Відмітка "від підпису відмовився"
проставляється напроти імені особи,
яка відмовилася від підпису, та
засвідчується підписами інших осіб,
які були присутніми під час складання
акта;

ґ) до акта можуть вноситись також інші
відомості, визначені Законом, цією
Інструкцією та іншими
нормативно-правовими актами.

Отже, суд доходить висновку, що
оскаржувані дії головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції Мучака
Миколи Олександровича щодо
зобов'язання на підставі Акту від 15.01.2014
року звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту, що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, с.
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7а
майна Приватного підприємства
«Укрпалетсистем» носять протиправний
характер, оскільки такий Акт
державного виконавця приписів
зобов'язального характеру містити не
може.

При цьому, суд критичну оцінює
посилання сторони відповідача на п. 3
ст. 32 Закону України «Про виконавче
провадження» як на підставу заперечень
на позов, оскільки нормою вказаної
статті передбачено, що заходами
примусового виконання рішень є
вилучення в боржника і передача
стягувану певних предметів, зазначених
у рішенні. Водночас на підставі Акту
від 15.01.2014 року покладено обов'язок щодо
звільнення малого комплексу
обслуговування автотранспорту від
предметів, які в ухвалі суду про
забезпечення позову не зазначені.
Окрім цього, такі предмети боржнику у
виконавчому провадженні не належать.

Таким чином, головний державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Любомльського
районного управління юстиції Мучак М.О.
зобов'язавши, на підставі Акту
державного виконавця від 15.01.2014 року
(номер виконавчого провадження 41433383),
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту, що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, село
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а
від майна приватного підприємства
«Укрпалетсистем» вчинив дії, які
виходять за межі наданих повноважень.
Тому вимоги адміністративного позову
підлягають задоволенню.

Розподіляючи понесені позивачем
судові витрати, суд керуючись ч. 1 ст. 94
КАС України, доходить висновку про
наявність підстав для стягнення із
Державного бюджету України на користь
приватного підприємства
«Укрпалетсистем» сплаченого при
зверненні до суду судового збору в
розмірі 73 грн. 05 коп.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції Мучака Миколи Олександровича
щодо зобов'язання, на підставі Акту
державного виконавця від 15.01.2014 року
(номер виконавчого провадження 41433383),
звільнити малий комплекс
обслуговування автотранспорту, що
знаходиться за адресою: Волинська
область, Любомльський район, село
Старовойтове, вул. Прикордонників, 7-а
від майна приватного підприємства
"Укрпалетсистем" .

Стягнути із Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Укрпалетсистем" сплачений при
зверненні до суду судовий збір в
розмірі 73 грн. 05 коп. (сімдесят три
гривні п'ять коп).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло Богданович