Справа № 2а-13864/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 січня 2014 року м. Київ
В/800/145/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бившева Л.І., Маринчак Н.Є., Усенко
Є.А., Шипуліна Т.М.,

розглянувши заяву державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) про
перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2013

у справі № 2а-13864/11/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-інвестиційна компанія
«Інтербудінвест» (далі - Товариство)

до ДПІ

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
19.12.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012,
позов задоволено; податкове
повідомлення-рішення від 02.08.2011 №
визнано протиправним та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 29.10.2013 зазначені
судові акти попередніх інстанцій
залишено без змін.

ДПІ звернулася із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2013, в якій просить
скасувати рішення усіх попередніх
інстанцій зі спору та направити справу
на новий касаційний розгляд, мотивуючи
свої вимоги неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права
(зокрема, підпунктів 7.2.1, 7.2.6 пункту 7.2,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3, підпункту 7.4.1
пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»), внаслідок чого
ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового
правозастосування заявником подано
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 22.07.2010 у справі № 20/472-нА.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

При вирішенні питання допуску
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність всіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту ухвали від
29.10.2013, про перегляд якої подано заяву, у
прийнятті цього рішення Вищий
адміністративний суд України
погодився з висновком попередніх
судових інстанцій про те, що реалізація
права платника на отримання належної
йому суми бюджетного відшкодування ПДВ
не обмежена часовими межами певного
податкового періоду, у зв'язку з чим за
умови дотримання платником вимог
податкового законодавства при
формуванні від'ємного значення ПДВ
відмова платникові у поверненні йому
сум цього податку з бюджету лише з тієї
підстави, що таке відшкодування було
заявлено у наступних податкових
періодах, є незаконною.

Водночас у прийнятті ухвали від
22.07.2010 у справі № 20/472-нА, на яку
посилається заявник, Вищий
адміністративний суд України
погодився з правовою позицією
податкового органу по справі відносно
незаконності формування платником
податкового кредиту на підставі
податкових накладних, які не містять
обов'язкових реквізитів та оформлені з
порушенням вимог підпункту 7.2.1 пункту
7.2 статті 7 Закону України «Про податок
на додану вартість».

Таким чином, зазначені судові
рішення не підтверджують доводів
заявника щодо неоднакового
застосування норм матеріального права
в подібних правовідносинах, а свідчать
про різні обставини справ щодо підстав
прийняття оспорюваних податкових
повідомлень-рішень, за наслідками
оцінки яких суд касаційної інстанції
дійшов різних правових висновків.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити державній податковій
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві у допуску справи № 2а-13862/11/2670 до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Л.І. Бившева Н.Є. Маринчак Є.А.
Усенко Т.М. Шипуліна