Справа № 820/10890/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 р.Справа № 820/10890/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
- Мурга С.С.,

представника позивача - Козуб В.А.,

представника відповідача - Михайлової
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013р.
по справі № 820/10890/13-а

за позовом Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Кутузівка" Національної академії
аграрних наук України

до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про визнання протиправними дій,
визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

08.11.2013 року позивач - Державне
підприємство Дослідне господарство
"Кутузівка" Національної Академії
Аграрних Наук - звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправними дії
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області по призначенню документальної
виїзної позапланової перевірки
позивача з питань правильності
обчислення та нарахування податку на
додану вартість за період з 01.09.2012р. по
30.09.2012р. та податку на прибуток за
період з 01.09.2012р. по 30.09.2012р., скасувати
податкове повідомлення - рішення
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 20.09.2013р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
адміністративний позов Державного
підприємства Дослідного господарства
"Кутузівка" НААН задоволено частково.

Скасовано у повному обсязі
податкове повідомлення-рішення
Харківської ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 20.09.2013р.

У решті вимог адміністративний
позов - залишено без задоволення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу відповідача, в яких,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримала
в повному обсязі, просила постанову
суду першої інстанції скасувати в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просила постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши
представників сторін, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач - Державне
підприємство Дослідне господарство
"Кутузівка" Національної Академії
Аграрних Наук - пройшло передбачену
законодавством процедуру державної
реєстрації, набуло правового статусу
юридичної особи, включено до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України з
ідентифікаційним кодом - 05460427,
знаходиться на обліку як платник
податків, зборів (обов'язкових
платежів) в Харківській ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Харківській
області. (а.с. 100-105)

Фахівцями Харківської ОДПІ в період з
22.08.2013 року по 29.08.2013 року проведена
документальна виїзна позапланова
перевірка ДП ДГ "Кутузівка" НААН
(ідентифікаційний код - 05460427) з питань
правильності обчислення та
нарахування податку на додану вартість
за період з 01.09.2012р. по 30.09.2012р. та
податку на прибуток за період з 01.09.2012р.
по 30.09.2012р. стосовно взаємовідносин з
платником податків ТОВ "ДВІ-Призма"
(ідентифікаційний код - 36625661), за
результатами якої складено акт
№282/20-23-22-01-06 від 29.08.2013р. (а.с. 8-19)

Згідно акту перевірки №282/20-23-22-01-06 від
29.08.2013р., податковим органом
встановлено порушення позивачем п. 198.1,
п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого
підприємству донараховано податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся на загальну суму 56707,75 грн.,
у т.ч. за вересень 2012 року на суму 56707,75
грн.; ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу
ІІІ Податкового кодексу України, в
результаті чого підприємству
донараховано податок на прибуток в
періоді, що перевірявся на загальну
суму 59 543 грн., у т.ч. за 3 квартал 2012 року
на суму 59 543 грн. (а.с. 18)

Не погодившись із актом №282/20-23-22-01-06 від
29.08.2013р., позивач подав заперечення до
Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Харківській області на вказаний акт.
(а.с. 20-22)

17.09.2013 року податковим органом
розглянуті заперечення позивача на акт
перевірки №282/20-23-22-01-06 від 29.08.2013р. (а.с.
23-25)

20.09.2013 р. на підставі акту
перевірки №282/20-23-22-01-06 від 29.08.2013р.
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від
20.09.2013р. про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальному розмірі
85.061,88грн.., в т.ч. за основним платежем -
56.708,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 28.353,88 грн.) (а.с. 26)

Не погодившись з діями відповідача
щодо призначення перевірки та
винесеним відповідачем податковим
повідомленням -рішенням, позивач
звернувся із зазначеним позовом до
суду.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
зміст складеного ОДПІ акту перевірки
не містить жодних добутих ОДПІ в
процесі реалізації владної
управлінської функції належних,
допустимих та достатніх даних, котрі б
спростовували презумпцію
добросовісності та сумлінності
позивача як платника податків.
Натомість на підтвердження права на
збільшення податкового кредиту з ПДВ
платник податків подав до суду
податкові накладні, оформлені з
дотриманням вимог закону, складені
повноважними суб'єктами права, що, за
відсутності підтвердженого
матеріалами справи факту нереальності
господарських операцій, слід визнати
достатньою підставою для формування
податкового кредиту. Таким чином, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відображене в акті перевірки судження
суб'єкта владних повноважень про
вчинення платником податків
податкового правопорушення є
помилковим, оскільки не доведено
належними та допустимими доказами і не
підкріплено вірними доводами,
базується лише на припущеннях, що
суперечить вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Відмовляючи в частині позовних вимог,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивач, з огляду на положення ст. 81
Податкового кодексу України, фактично
допустивши працівників ОДПІ до
проведення перевірки, внаслідок цього
втратив можливість посилатися у
майбутньому на порушення порядку
допуску до перевірки, у т.ч. і з мотивів
судження позивача щодо повторності
такої перевірки.

Постанова в частині відмови в
задоволенні позову сторонами не
оскаржена.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Щодо вимог позивача про скасування
податкового повідомлення-рішення
Харківської ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 20.09.2013р., колегія суддів
зазначає наступне.

Підставою для винесення спірного
рішення слугувало відображене в акті
№282/20-23-22-01-06 від 29.08.2013р. судження
податкового органу про порушення
платником податків ст.ст.138, 139, 198
Податкового кодексу України, а саме:
включення до складу податкового
кредиту з ПДВ показників документів,
складених в межах нереальних
господарських операцій за нікчемним
правочином з ТОВ "ДВІ-Призма". Крім того,
податковий орган дійшов висновку про
нікчемність спірних правочинів,
оскільки Індустріальною МДПІ м.
Харкова Харківської області складено
акт №341/22-207/36625661 від 28.07.2013р. "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки субота господарювання ТОВ
"ДВІ-Призма" щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків та зборів за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 рік".

З матеріалів справи убачається, що
10.09.2012р. між позивачем, ДП ДГ "Кутузівка"
НААН (в якості покупця), та ТОВ
"ДВІ-Призма" (в якості продавця) було
укладено договір поставки, предметом
якого є поставка товару.

В підтвердження реальності
господарських операцій, що були
проведені в межах спірних правочинів,
позивачем подані податкові накладні
№55 від 10.09.2012р. на суму 30982,50 грн. (у т.ч.
ПДВ - 5163,75 грн.), №56 від 10.09.2012р. на суму
30829,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 5138,25 грн.), №110 від
17.09.2012р. на суму 99067,50 грн. (у т.ч. ПДВ -
16511,25 грн.), №123 від 18.09.2012р. на суму 72955,50
грн. (у т.ч. ПДВ - 12159,25 грн.), №163 від
21.09.2012р. на суму 52249,50 грн. (у т.ч. ПДВ - 8708,25
грн.), №219 від 27.09.2012р. на суму 54162,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 9027,00 грн.).

Також позивачем надані копії
інвентаризаційного опису
товарно-матеріальних цінностей від
01.10.2012 р., журнал покупних кормів за
період з 27.07.2012р. по 31.12.2012р., вагова
книга за вересень 2012р., реєстри виданих
та отриманих податкових накладних,
податкову декларацію по податку на
додану вартість за вересень 2012 року.

Факт виконання позивачем зобов'язань
по оплаті вартості товару
підтверджується платіжними
дорученнями №2092 від 26.10.2012 р. на суму
114622,50 грн., №2074 від 26.10.2012 р. на суму 103785,00
грн., №2007 від 17.10.2012 р. на суму 30982,50 грн.,
№2057 від 25.10.2012 р. на суму 99067,50 грн.

Товарно - транспортні накладні №573736
від 28.09.2012 р., №573725 від 22.09.2012 р., №573728 від
17.09.2012 р., №573727 від 17.09.2012 р., №573726 від
08.09.2012 р. підтверджують фізичне
переміщення макухи соняшникової.

Згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим законом.

Відповідно до пункту 198.1 та пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України
(ПК України) право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
або оформленими з порушенням вимог.

За змістом п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту, є
податкова накладна, яка видається
платником податку, що здійснює
операції з постачання товарів/послуг.

Таким чином, норми податкового
законодавства пов'язують виникнення
права платника податку на податковий
кредит з наявністю податкової
накладної. Разом з цим колегія суддів
відмічає, що наявність у покупця
належно оформлених документів, які
відповідно до законодавства необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
постачальниками податкових накладних,
не є безумовною підставою для
обрахування податкового кредиту по
податку на додану вартість, якщо
податковий орган доведе, що відомості,
які містяться в таких документах, не
відповідають дійсності, як у випадку
нездійснення самих операцій.

На час укладення договору та
проведення господарських операцій з
контрагентом, вказана юридична особа
була внесена до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців та мала статус
зареєстрованого платника податку на
додану вартість, що підтверджується
матеріалами справи.

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Податкові накладні, які були виписані
контрагентом позивача, не мають
недоліків, які згідно з ч.2 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п.2.4
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995р. (із змінами та
доповненнями), спричиняють втрату
вказаними накладними юридичного
статусу податкової накладної.

Згідно ст. 61 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер. У разі
невиконання контрагентами покупця
своїх обов'язків перед податковими
органами та бюджетом, такі дії тягнуть
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку, в даному
випадку позивача, права на включення
сплачених сум до складу податкового
кредиту, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого права та має всі
документальні підтвердження їх
розміру.

Податковим органом до суду не надано
доказів, які б свідчили про відсутність
реального характеру господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом та підтверджували
висновки акту перевірки 29.08.2013 року №
282/20-23-22-01.

На підставі доказів, що містяться в
матеріалах справи, судом не
встановлено будь-яких порушень
позивачем при обчисленні та формуванні
податкового кредиту по господарським
взаємовідносинам між позивачем та його
безпосереднім контрагентом - ТОВ
"ДВІ-Призма".

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що ДП ДГ "Кутузівка"
НААН правомірно сформовано податковий
кредит на підставі виписаних ТОВ
"ДВІ-Призма" податкових накладних,
отриманих в ході виконання
господарських операцій, підтверджених
належними первинними документами, що
ґрунтується на вимогах Податкового
кодексу України, а отже донарахування
податку на додану вартість є
необґрунтованим.

В зв'язку з тим, що податковий орган не
мав належних підстав для збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість, тому згідно
положень Податкового кодексу України
відповідач також не мав правових
підстав для визначення ДП ДГ
"Кутузівка" НААН штрафних (фінансових)
санкцій.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо скасування податкового
повідомлення - рішення Харківської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Харківській області № від 20.09.2013р.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 05.12.2013р. по
справі № 820/10890/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст ухвали виготовлений 03.02.2014 р.