Справа № 819/996/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа № 8376/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Тернопільської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О
В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Тернопільської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05
листопада 2012 року.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач не отримував
товарно-матеріальних цінностей від ТОВ
"Медео-захід", оскільки цей товар
постачався напряму третій особі -
корпорації «Укртрансжилбуд», а тому
вищезаначені операції не спричинили
реальних змін майнового стану платника
податків, а роль позивача у ланцюгу
правовідносин направлена на створення
відповідних податкових пільг для інших
осіб.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, його в апеляційному порядку
оскаржив позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, яка
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи просить його
скасувати та прийняти нову постанову
суду, якою позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування апеляційних вимог
покликається на те, що усі копії
належним чином оформлених документів,
що підтверджують факт здійснення
господарської операції, а саме
видаткових та податкових накладних,
документів про проведення оплати за
отриманий товар було надано під час
проведення перевірки.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що Тернопільською ОДПІ проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за періоди з 01.06.2011 року
по 30.06.2011 року та з 01.11.2011 року по 30.11.2011
року, результати якої оформлені актом
№ 4950/17-227/2 від 22.10.2012р.

На основі акту перевірки
Тернопільською об»єднаною державною
податковою інспекцією прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 05.11.2012 року, яким збільшено
позивачу суму грошового зобов»язання з
податку на додану вартість в сумі 21863,00
грн. та застосовано 10931,50 грн. штрафних
санкцій.

Згідно з матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1
здійснювала діяльність у сфері оптової
торгівлі будівельними матеріалами
(КВЕД 51.53.2).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1
придбавала товарно - матеріальні
цінності у:

- ТОВ «Нормаізол» відповідно до
податкової накладної № 105 від 16.06.2011р.
(номенклатура поставки - тератом 8 мм 36
м.кв.) на суму 1176,77 грн. (в т.ч. ПДВ 196,13
грн.). Оплату здійснено через установу
банку (платіжне доручення від 16.06.2011р. №
343). Податок на додану вартість у
розмірі 196,13 грн. відображено
підприємцем у складі податкового
кредиту з ПДВ у деклараціях з податку
на додану вартість за червень 2011 року.

- TOB «Медео-Захід» відповідно до
податкових накладних № 154 від 28.11.2011р.
та № 169 від 30.11.2011р. (номенклатура
поставки - цегла керамічна повнотіла
М100 50 тис. штук) на суму 130000 грн. (в т.ч.
ПДВ 21666,67 грн.). Розрахунки з TOB
«Медео-Захід» здійснено через установу
банку (платіжні доручення від 28.11.2011р. №
799 на суму 65000,00 грн. та від 30.11.2011р. № 812
на суму 65000,0 грн.). Крім податкових
накладних поставка оформлена
видатковими накладними. ФОП ОСОБА_1
відобразила податок на додану вартість
у розмірі 21666,67 грн. у складі
податкового кредиту з ПДВ за листопад
2011 року.

Згідно з п. 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України №984
від 22.12.2010 року, акт - службовий
документ, який підтверджує факт
проведення документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Відповідно до пп. 4-6 вказаного Порядку,
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Оскаржуване податкове повідомлення -
рішення, складене з покликанням на акти
перевірок фінансово - господарської
діяльності суб'єктів господарювання
ТОВ «Нормаізол» (акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва № 00911/2202/31028769 від 18.04.2012
року, TOB «Медео-Захід» акт Луцької ОДПІ
№753/23-3/35594018 від 18.04.2012 року, які не
можуть бути визнані допустимими
доказами по справі, оскільки не є
документами податкового обліку та
зумовлюють безпідставність складення
зазначеного податкового повідомлення -
рішення.

У відповідності до п. 198.1. ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; - дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 135.2. ст. 135 цього ж Кодексу,
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
положення, колегія суддів приходить до
висновку про те, що надання податковому
органу всіх належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання бюджетного
відшкодування є підставою для його
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

Судом першої інстанції встановлено, що
ФОП ОСОБА_1 перебувала у
правовідносинах з придбання ТМЦ у ТОВ
«Нормаізол» та TOB «Медео-Захід»
протягом червня, листопада 2011 року.

Позивачем, на підтвердження
обгрунтованості віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за перевірений період
було надано видаткові накладні,
податкові накладні, платіжні
доручення, які свідчать про
підставність виникнення цивільних
прав та обов'язків, а також про фактичне
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами, та є
достатніми доказами на підтвердження
здійснення останніх. Вищевказані
первинні документи оформлені
відповідно до вимог, встановлених ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Крім того, колегія суддів зазначає, що
законодавець не ставить у залежність
відсутність транспортних документів
на перевезення вантажу (товару) від
наслідків формування бази
оподаткування податком на додану
вартість.

Згідно з п. 1.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року, господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

На думку колегії суддів,
товарно-транспортна накладна не може
бути первинним документом, який
підтверджує здійснення господарської
операції з поставки товару та набуття
права власності на нього, оскільки не
відображає відомостей про поставку
товару чи її відсутність, а лише
засвідчує факт його перевезення. Тому
безпідставним є покликання
відповідача на те, що внаслідок
відсутності товарно-транспортних
накладних, господарські операції з
поставки товарно-матеріальних
цінностей не відбулись.

Відповідачем, належними та допустимими
доказами не спростовано мету та
реальність здійснення господарських
операцій з придбання вищевказаних
товарів, а також факту використання
позивачем вищевказаних товарів у
власній господарській діяльності.

Надані позивачем докази дають колегії
суддів достатні підстави для висновку
про сплату позивачем сум ПДВ у ціні
придбаних товарів (робіт, послуг) у
контрагентів, які мали статус
платників податку на додану вартість.

Колегія суддів вважає за необхідне
також зазначити те, що формування
підприємством податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Таким чином, відповідачем не наведено
достатньо переконливих доводів про
наявність обставин, які б свідчили про
недобросовісність позивача як
платника податків. З урахуванням
наведеного, на думку апеляційного суду,
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення не ґрунтується на нормах права,
внаслідок чого його слід визнати
протиправним та скасувати.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги позивача є
суттєвими і складають підстави для
висновку про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови, якою позовні вимоги слід
задовольнити з вищевикладених мотивів.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1
ст. 198, п.1,2,4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254
КАС України, суд -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року у справі №819/996/13-а скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Тернопільської
області № від 05 листопада 2012
року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник