Справа № 2а-0570/17439/2011
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/26625/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.,

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька про стягнення заборгованості
за касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у Кіровському районі м.
Донецька звернулось до суду з позовом
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Кіровському районі м.Донецька про
стягнення з відповідача понесені
витрати на виплату пенсії за період з
01.05.2011р. по 31.08.2011р.: основний розмір
пенсій у сумі 49633,08 грн., щомісячна
цільова допомога - 725,43 грн., поштовий
збір - 2982,10 грн. та адресну допомогу -
1118945,80 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року позов було задоволено частково.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України у Кіровському
районі м. Донецька на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Кіровському районі м. Донецька витрати
на виплату пенсій у сумі 2700 грн.,
витрати на доставку пенсій по цим
особам у сумі 13,92 грн., загальну суму
2713,92 грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2012 року залишено без змін постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року.

Не погоджуючись із рішеннями суду
попередніх інстанцій, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Кіровському районі м.
Донецька звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року разом з ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року та ухвалити нову
про відмову у задоволенні позову
повністю, посилаючись на порушення
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення незаконних рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційних скарг без задоволення з
таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено, що за період з 01.05.2011 року
по 31.08.2011 року позивач здійснив
виплату: пенсії по втраті годувальника,
пенсії по інвалідності у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та державної адресної
допомоги.

Відповідачем за вказаний період суми
виплачених пенсій не прийняті до
заліку, оскільки особи, визначені
списком, не мали право на отримання
пенсій по втраті годувальників,
трудові каліцтва або професійні
захворювання осіб, згідно наданого
списку, отримані ними за межами
України, обов'язок щодо відшкодування
адресної допомоги не передбачений
законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,
пенсії по інвалідності ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 призначені на підставі
актів про нещасний випадок на
виробництві, згідно з якими вони
отримали трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР.

Предметом спору у даній справі є
обов'язок відповідача відшкодувати
позивачу витрати з виплати і доставки
пенсії та витрати на виплату і доставку
державної адресної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанцій, з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд, дійшли висновку
про обґрунтованість позовних вимог
щодо відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві в сумі 2322,18 грн., а сума
витрат пов'язаних з витратами на
доставку адресної допомоги
відшкодуванню не підлягає.

З таким висновками судів попередніх
інстанцій погоджується і колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, з огляду на наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено ст. 21 Закону України від 23
вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», яка визначає перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 вказаного
Закону № 1105-XIV, відповідно до пункту 5
якої якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та законів України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, висновок судів попередніх
інстанцій про обов'язок Фонду на
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Разом з тим суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку, що
витрати ПФУ на виплату і доставку
державної адресної допомоги та
підвищення до пенсії, що передбачені
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Про деякі
питання пенсійного забезпечення», не
підлягають відшкодуванню Фондом,
оскільки такі витрати не входять до
складу розміру пенсії по інвалідності
та визначеного ст. 21 Закону України від
23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» переліку соціальних
послуг і виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 березня
2012 року ґрунтуються на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в касаційній скарзі не
спростовують висновків суду інстанції,
тому підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін