Справа № 820/12014/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р.Справа № 820/12014/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Воронько О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від
09.12.2013р. по справі № 820/12014/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Прокуратури Харківської області
, Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського Андрія Станіславовича ,
Ізюмської міжрайонної прокуратури

про визнання дій та бездіяльності
незаконними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
прокуратури Харківської області,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського Андрія Станіславовича,
Ізюмської міжрайонної прокуратури, в
якому, з урахуванням ухвали суду від
09.12.2013 року про виділення в окреме
провадження частини позовних вимог,
просив суд: 1) визнати неправомірною
бездіяльність відповідачів стосовно
не виконання нагляду за додержанням
вимог законодавства щодо порядку
розгляду Ізюмською міською радою
Харківської області та Ізюмським
міським головою Божковим О.А., заяв від
23.05.2013 року та 05.09.2013 року; 2) визнати
неправомірною бездіяльність Ізюмської
міжрайонної прокуратури, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
щодо не розгляду звернень позивача від
28.07.2013 року, про порушення Ізюмським
міським головою Божковим О.Л.,
Конституційних прав гр.ОСОБА_1: на
гарантії встановлені ст. 118 КЗпП
України; на звернення до того суб'єкта
владних повноважень, до повноважень
якого віднесені питання порушені в
зверненні, а також ненадання ним
відповіді на звернення; 3) визнати
неправомірною бездіяльність
Ізюмської міжрайонної прокуратури,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., щодо не розгляду
звернення гр. ОСОБА_1 від 09.09.2013 року,
ігнорування (не виконання) рішення
Апеляційного суду Харківської області
від 21 серпня 2013 року; не усунення
наслідків, безпідставного видання
припису Ізюмського міжрайонного
прокурора №1742 вих. 08 від 11.09.2008 року "Про
усунення порушень вимог Закону
України "Про державну службу"; не
надання відповіді на звернення гр.
ОСОБА_1; 4) визнати неправомірною
бездіяльність Ізюмської міжрайонної
прокуратури, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., щодо не
розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 26.10.2013
року; сприяння вчиненню корупційного
правопорушення; не вжиття заходів
захисту від неправомірних посягань
Ізюмського міського голови Божкова
О.Л. на права гр. ОСОБА_1 гарантовані
Конституцією та іншими законами
України; не надання відповіді на
звернення гр.ОСОБА_1; 5) визнати
неправомірною бездіяльність Ізюмської
міжрайонної прокуратури, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
щодо не надання "інформації, яка
підлягає наданню відповідно до закону"
за клопотаннями гр. ОСОБА_1 як
потерпілого в кримінальному
провадженні від 14.05.2013 року, 30.07.2013 року,
08.09.2013 року, 27.10. 2013 року, 28.10.2013 року,
31.10.2013 року, 12.11.2013 року, 15.11.2013 року
(всього вісім клопотань); 6) визнати
неправомірною бездіяльність
Прокуратури Харківської області, що до
не розгляду гр. ОСОБА_1 від 17.08.2013 року
та 22.10.2013 року, стосовно порушення
конституційних прав гр. ОСОБА_1 та
бездіяльності Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., не надання
відповідей за результатами розгляду
звернень гр. ОСОБА_1; 7) визнати
неправомірною бездіяльність
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., Ізюмської міжрайонної
прокуратури, як складової частини
Прокуратури Харківської області, щодо
не вжиття заходів прокурорського
реагування, стосовно впровадження в
місті Ізюмі, за ініціативи Ізюмського
міського голови Божкова О.А., як
відповідача по адміністративних
справах, з метою впливу на діяльність
суду, "Програми забезпечення
судово-правової реформи і діяльності
Ізюмського міськрайонного суду на
2010-2013 роки", в частині надання допомоги
в організації діяльності суду,
санаторно-курортному лікуванні суддів
та членів їх сімей, та на інші цілі, за
рахунок місцевого бюджету та
спонсорської допомоги; 8) зобов'язати
Прокуратуру Харківської області, з
метою усунення порушень вимог Законів
України, провести службове
розслідування та притягти винних, у
ненаданні гр. ОСОБА_1 відповідей на
звернення до Прокуратури Харківської
області та Ізюмської міжрайонної
прокуратури, до відповідальності, про
що проінформувати позивача у
встановлений судом термін; 9)
зобов'язати Прокуратуру Харківської
області надати позивачу протягом п'яти
робочих днів із дня набрання чинності
рішенням суду, відповіді за
результатами розгляду звернень гр.
ОСОБА_1 від 17.08.2013 року та 22.10.2013 року; 10)
зобов'язати Прокуратуру Харківської
області, в тому числі Ізюмську
міжрайонну прокуратуру, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського
Л.С., з метою відновлення порушеного
конституційного права гр. ОСОБА_1,
враховуючи рішення Апеляційного суду
Харківської області від 21.09.2013 року,
внести до Ізюмської міської ради
подання, щодо розгляду питання про
скасування рішення Ізюмської міської
ради № 2551 від 12.09.2013 року "Про
звільнення першого заступника
Ізюмського міського голови з питань
управління житлово-комунального
господарства ОСОБА_1", прийняте на
вимогу Ізюмського міжрайонного
прокурора (припис 31742вих08 від 11.09.2013
року), яке є безпідставним, в зв'язку з
повною реабілітацією гр.ОСОБА_1
постановою Апеляційного суду
Харківської області від 16 грудня 2009
року (факт безпідставності
підтверджений вдруге рішенням
Апеляційного суду Харківської області
від 21.08.2013 року); 11) зобов'язати
Прокуратуру Харківської області,
вирішити питання про притягнення до
відповідальності посадових осіб
Ізюмської міжрайонної прокуратури за
вчинення корупційних правопорушень, в
частині не надання гр. ОСОБА_1
"інформації, яка підлягає наданню
відповідно до закону"; 12) зобов'язати
Ізюмську міжрайонну прокуратуру,
Ізюмського міжрайонного прокурора
Жмутського А.С., надати гр. ОСОБА_1,
протягом п'яти робочих днів із дня
набрання чинності рішенням суду,
"інформацію, яка підлягає наданню
відповідно до закону", за результатами
розгляду клопотань гр. ОСОБА_1 як особи
зі статусом потерпілого в
кримінальному провадженні від 14.05.2013
року, 30.07.2013 року, 08.09.2013 року, 27.10. 2013
року, 28.10.2013 року, 31.10.2013 року, 12.11.2013 року,
15.11.2013 року (всього вісім клопотань); 13)
зобов'язати Ізюмську міжрайонну
прокуратуру, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., надати
гр.ОСОБА_1, протягом п'яти робочих днів
із дня набрання чинності рішенням суду,
відповіді, на звернення гр.ОСОБА_1 від
28.07.2013 року, 09.09.2013 року, 26.10.2013 року; 14)
зобов'язати Прокуратуру Харківської
області, в тому числі Ізюмську
міжрайонну прокуратуру, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського А.С.,
з метою відновлення порушеного
конституційного права гр. ОСОБА_1,
внести до Ізюмської міської ради
подання (для розгляду на сесії міської
ради) стосовно систематичного
порушення конституційних прав гр.
ОСОБА_1 Ізюмською міською радою,
Ізюмським міським головою Божковим
О.А., в частині не розгляду звернень гр.
ОСОБА_1, ігнорування судових рішень,
невиконання вимог Конституції та
Законів України.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року
закрито провадження в
адміністративній справі за вимогами
про визнання неправомірною
бездіяльності Ізюмської міжрайонної
прокуратури, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., щодо не
надання "інформації, яка підлягає
наданню відповідно до закону" за
клопотаннями гр. ОСОБА_1, як потерпілого
в кримінальному провадженні від 14.05.2013
року, 30.07.2013 року, 08.09.2013 року, 27.10. 2013
року, 28.10.2013 року, 31.10.2013 року, 12.11.2013
року, 15.11.2013 року (всього вісім
клопотань) (п.11 резолютивної частини
адміністративного позову), про
зобов'язання Ізюмської міжрайонної
прокуратури, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., надати гр.
ОСОБА_1, протягом п'яти робочих днів із
дня набрання чинності рішенням суду,
«інформацію, яка підлягає наданню
відповідно до закону», за результатами
розгляду клопотань гр. ОСОБА_1 як особи
зі статусом потерпілого в
кримінальному провадженні від 14.05.2013
року, 30.07.2013 року, 08.09.2013 року, 27.10. 2013
року, 28.10.2013 року, 31.10.2013 року, 12.11.2013 року,
15.11.2013 року (всього вісім клопотань) (п.18
резолютивної частини
адміністративного позову).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить ухвалу Харківського
окружного адміністративного суду від
09.12.2013 року скасувати та направити
справу до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення судом першої інстанції
приписів ст.ст. 2, 3, ч. 1, ч. 4 ст. 6, ч. 2 ст. 157,
ст. 159 Кодексу адміністративного
судочинства України, п. 1.2, п. 6.1, п. 6.4
"Інструкції про порядок розгляду і
вирішення звернень та особистого
прийому в органах прокуратури України",
ст.ст. 220, ч. 1 ст. 303 КПК України, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а також на доводи та обставини
викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення позивача
та представника відповідача,
перевіривши, в межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Приймаючи рішення у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що прокурор
при виконанні процесуально -
правоохоронної функції не може бути
визнаний суб'єктом владних
повноважень, а відтак, спори за участю
прокурора, котрі виникли з приводу
рішень та діянь в межах кримінального
провадження, підлягають розгляду в
порядку Кримінального процесуального
кодексу України, а не за правилами
адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції, враховуючи
наступне.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 4 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
в частині вимог щодо визнання
неправомірною бездіяльності Ізюмської
міжрайонної прокуратури, Ізюмського
міжрайонного прокурора Жмутського
А.С., щодо не надання "інформації, яка
підлягає наданню відповідно до закону"
за клопотаннями гр. ОСОБА_1, як
потерпілого в кримінальному
провадженні, від 14.05.2013 року, 30.07.2013 року,
08.09.2013 року, 27.10. 2013 року, 28.10.2013 року,
31.10.2013 року, 12.11.2013 року, 15.11.2013 року, про
зобов'язання Ізюмської міжрайонної
прокуратури, Ізюмського міжрайонного
прокурора Жмутського А.С., надати гр.
ОСОБА_1, протягом п'яти робочих днів із
дня набрання чинності рішенням суду,
"інформації, яка підлягає наданню
відповідно до закону", за результатами
розгляду клопотань гр. ОСОБА_1, як особи
зі статусом потерпілого в
кримінальному провадженні, від 14.05.2013
року, 30.07.2013 року, 08.09.2013 року, 27.10. 2013
року, 28.10.2013 року, 31.10.2013 року, 12.11.2013 року,
15.11.2013 року, та викладених в ній
обставин, спірні відносини виникли між
позивачем та прокуратурою під час
здійснення кримінального провадження
за внесеними до Єдиного реєстру
досудових розслідувань відомостями
про кримінальне правопорушення.

При цьому, позивач у позовній заяві
самостійно зазначає про те, що
клопотання від 14.05.2013 року, 30.07.2013 року,
08.09.2013 року, 27.10. 2013 року, 28.10.2013 року,
31.10.2013 року, 12.11.2013 року, 15.11.2013 року
(всього вісім клопотань) подано ним до
Ізюмської міжрайонної прокуратури, у
відповідності до ст. 56 КПК України, як
потерпілим у кримінальних
провадженнях, внесених до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000094 від 28.11.2012 року, № 000001
від 07.12.2012 року, № 000079 від 10.01.2013
року, № 0000278 від 02.02.2013 року, №
0000027 від 28.08.2013 року, № 0001581
від 08.09.2013 року.

20 листопада 2012 року набрав чинності
Кримінальний процесуальний кодекс
України, статтею 1 якого встановлено, що
порядок кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України. Кримінальне
процесуальне законодавство України
складається з відповідних положень
Конституції України, міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, цього
Кодексу та інших законів України.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до статті 2
Кримінально-процесуального кодексу
України є охорона прав та законних
інтересів фізичних і юридичних осіб,
які беруть у ньому участь, а також
швидке і повне розкриття злочинів,
викриття винних та забезпечення
правильного застосування Закону з тим,
щоб кожний, хто вчинив злочин, був
притягнутий до відповідальності і
жоден невинний не був покараний.

Отже, кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів,
їхніх представників та інших осіб з
метою захисту своїх конституційних
прав, свобод та законних інтересів.

У зв'язку з цим необхідно зазначити, що
захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості при розслідуванні
кримінальної справи права оскаржити до
суду окремі процесуальні дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури.
Але таке оскарження окремих
процесуальних актів, дій чи
бездіяльності органів дізнання,
попереднього слідства і прокуратури до
суду може здійснюватися у порядку,
встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність посадових
осіб, як і діяльність суду, має свої
особливості, не належить до сфери
управлінської діяльності і не може
бути предметом оскарження в порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Приписами статті 214 Кримінального
процесуального кодексу України
передбачено, що досудове розслідування
розпочинається з моменту внесення
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань. Положення про
Єдиний реєстр досудових розслідувань,
порядок його формування та ведення
затверджуються Генеральною
прокуратурою України за погодженням з
Міністерством внутрішніх справ
України, Службою безпеки України,
органом, що здійснює контроль за
додержанням податкового
законодавства. Слідчий, прокурор, інша
службова особа, уповноважена на
прийняття та реєстрацію заяв і
повідомлень про кримінальні
правопорушення, зобов'язані прийняти
та зареєструвати таку заяву чи
повідомлення.

Якщо відомості про кримінальне
правопорушення до Єдиного реєстру
досудових розслідувань внесені
прокурором, він зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше наступного
дня, з дотриманням правил підслідності
передати наявні у нього матеріали до
органу досудового розслідування та
доручити проведення досудового
розслідування.

Статтею 220 КПК України встановлено
порядок розгляду клопотань під час
досудового розслідування.

Так, клопотання сторони захисту,
потерпілого і його представника чи
законного представника про виконання
будь-яких процесуальних дій слідчий,
прокурор зобов'язані розглянути в
строк не більше трьох днів з моменту
подання і задовольнити їх за наявності
відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання
повідомляється особа, яка заявила
клопотання. Про повну або часткову
відмову в задоволенні клопотання
виноситься вмотивована постанова,
копія якої вручається особі, яка
заявила клопотання, у а у разі
неможливості вручення з об'єктивних
причин - надсилається їй.

Статтями 303, 304 КПК України встановлена
можливість для заявника (потерпілого)
про злочин у встановлені строки
здійснити оскарження рішення, дії чи
бездіяльності слідчого або прокурора
під час досудового розслідування.

Правові наслідки подання скарги,
порядок розгляду таких скарг під час
досудового розслідування, рішення, які
приймаються за наслідками такого
розгляду відповідним слідчим суддею,
встановлені статтями 305-307 КПК України.

У відповідності до Рішення
Конституційного Суду України від 23.05.2001
року №6-рп/2001 (справа щодо
конституційності статті 248-3 Цивільного
процесуального кодексу України)
правосуддя України здійснюється
шляхом розгляду і вирішення справ по
спорах відповідно до процесуального
законодавства України. Цим Рішенням,
кримінальне судочинство визначено як
врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
- підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, цивільних позивачів і
відповідачів, їх представників та
інших осіб з метою захисту своїх
конституційних прав, свобод та
законних інтересів. Захист прав і
свобод людини не може бути надійним без
надання їй можливості при
розслідуванні кримінальної справи
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії чи бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури. Але таке оскарження може
здійснюватися у порядку, встановленому
КПК України. У відповідності до п. 4.2
цього Рішення, правосуддя в Україні
здійснюється шляхом розгляду і
вирішення справ по спорам відповідно
до процесуального законодавства
України.

Спірні відносини, які виникають між
заявником та слідчим, прокурором під
час організації, проведення досудового
провадження, не є управлінськими, а
повноваження цих органів та їх
посадових осіб щодо порядку прийняття
заяв і повідомлень про злочин, порядок
їх вирішення та прийняття відповідних
рішень, регламентовані
Кримінально-процесуальним кодексом
України.

Захист прав заявників, з урахуванням
обов'язковості дотримання вимог
частини ч.3 ст.2 КАС України, вимагав би
від адміністративного суду, до якого
надійшов такий позов, перевіряти та
надавати оцінку, не властиві суду
адміністративної юрисдикції,
дотримання відповідачем інших
приписів, встановлених цим
Кримінально-процесуальним кодексом та
пов'язаними з цим діями.

Колегія суддів зазначає, що
адміністративний суд не має
повноважень на здійснення такої
перевірки та відновлення порушених у
рамках кримінального процесу прав
заявника.

Відповідно до частини 3 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів не поширюється на
публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства, в тому числі і про
накладання адміністративних стягнень.

Відповідно до положень пункту 1 частини
1 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України провадження по
справі підлягає закриттю, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Як зазначалось вище, правова
можливість оскарження рішення, дій або
бездіяльність слідчого або прокурора,
передбачена в порядку визначеному
статтею 303 КПК України, при чому статтею
306 цього Кодексу визначений порядок
розгляду таких скарг, крім того статтею
130 КПК України не виключена можливість
відшкодування (компенсації) шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльність зазначеними органами.

Позов, з яким позивач звернувся до
суду, містить вимоги про вирішення
публічно-правового спору, але його
належить розглядати у порядку
кримінально-процесуального, а не
адміністративного судочинства
місцевим судом загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів підтверджує, що
ухвала Харківського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013 року
по справі № 820/12014/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального права і підстав для її
скасування не виявлено.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Харківського окружного
адміністративного суду від 09.12.2013р. по
справі № 820/12014/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 10.02.2014 р.