Справа № 257/11995/13-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бурлаченко
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
справа №257/11995/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Казначеєва Е. Г., Васильєвої І.
А., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Київського районного суду
м. Донецька від 18 грудня 2013 року у
справі № 257/11995/13-а (№ 2а/257/223/13) (суддя
Бурлаченко О. О.) за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька про
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 24 вересня 2013 року звернулась до
Київського районного суду м. Донецька з
позовом (арк. спр. 2-5) до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Донецька (далі - УПФУ) про: 1)
визнання протиправною відмови УПФУ в
перерахунку основної та додаткової
пенсії, як вдові ліквідатора аварії на
ЧАЕС відповідно до вимог статті 52,
пункту 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», 2)
зобов'язання УПФУ здійснити
перерахунок основної та додаткової
пенсії, як вдові ліквідатора аварії на
ЧАЕС відповідно до вимог статті 52,
пункту 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В
обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що є
вдовою учасника ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть якого
пов'язана з роботами по ліквідації
наслідків на ЧАЕС.

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 18 грудня 2013 року (арк.
спр. 32-33) відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Позивач в апеляційній скарзі (арк. спр.
35-37) просив скасувати постанову суду
першої інстанції, прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача - ОСОБА_3
надано через канцелярію суду
апеляційної інстанції клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (арк. спр.
29).

Згідно посвідчення (арк. спр. 38-39)
позивач має статус дружини померлого
громадянина з числа (ліквідаторів,
потерпілих) 1 категорії, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Відповідно до довідки відповідача (арк.
спр. 7), позивач перебувала на обліку в
УПФУ з 4 лютого 2008 року як отримувач
пенсії за віком. З 14 лютого 2013 року на
підставі заяви (арк. спр. 21) позивач
перебуває на обліку як отримувач
пенсії в разі втрати годувальника.

Позивач 20 серпня 2013 року звернулася до
УПФУ з заявою, складеною в довільній
формі (арк. спр. 6) про перерахунок та
виплату пенсії в разі втрати
годувальника згідно статті 52, частини 4
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Листом № 205/Я-14-01-03 від 3 вересня 2013 року
(арк. спр. 7) відповідачем повідомлено
позивача про те, що розрахунок пенсії
позивачу здійснений з урахуванням
заробітної плати померлого
годувальника за період роботи в зоні
відчуження з 28 квітня 1989 року по 18 липня
1989 року (за червень 1989 року як за повний
місяць). Середньомісячна заробітна
плата для розрахунку пенсії позивача в
разі втрати годувальника, за роботу в
зоні відчуження в 1989 року згідно
Постанови КМ України № 1210 від 23
листопада 2011 року, склала 2509 грн. 49 коп.
Відповідачем вказано, що станом на
вересень 2013 року розмір пенсії
позивача складав 1737 грн. 51 коп., в тому
числі 1254 грн. 75 коп. - основний розмір
пенсії від середнього заробітку (2509
грн. 49 коп./2), 107 грн. 28 коп. - щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(894 грн. х 12%), 151 грн. 98 коп. - доплата до
підвищення членам сімей померлих осіб,
223 грн. 50 коп. - підвищення сім'ям
померлих інвалідів війни.

Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року, в редакції
Закону України № 2001-ХІІ від 19 грудня 1991
року зі змінами та доповненнями станом
на час існування спірних правовідносин
(далі - Закон № 796), визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

За частиною 3 статті 54 Закону № 796 (в
редакції, яка є чинною з 22 травня 2008
року) обчислення і призначення пенсій
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
із заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Згідно частини 1 статті 52 Закону № 796 (в
редакції, яка є чинною з 22 травня 2008
року) визначено, що щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N
1-28/2008 щодо предмету та змісту закону
про Державний бюджет України на 2008 рік
були визнанні такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 28
розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України". У
вказаному рішенні Конституційного
суду України було зазначено, що
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення, тобто з 22 травня
2008 року.

Рішення Конституційного Суду України у
цій справі має преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними. Рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була
відновлена дія норм статей 50, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Законом України від 14 червня 2011 року №
3491-VI «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пункт 4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», яким визначено, що у 2011 році норми
і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання Закону України від 14 червня
2011 року № 3491-VI Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» від 6 липня 2011 року
№ 745, яка набрала законної сили 23 липня
2011 року.

Рішенням Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнано
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним), пункт 4
розділу VII „Прикінцеві положення"
Закону України „Про Державний бюджет
України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року
№ 2857-VІ з наступними змінами.

Таким чином, відповідно до вимог
вищенаведених нормативних актів, з 23
липня 2011 року виплата пенсії особам,
які отримують пенсію відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» здійснюється в розмірі
визначеному постановою КМ України № 745
від 6 липня 2011 року.

Розділ VІІ «Прикінцеві положення»
Закону України «Про Державний бюджет
на 2011 рік» було доповнено Законом
України від 14 червня 2011 р. N 3491-V пунктом 4
наступного змісту: «Установити, що у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.»

Положення пункту 4 розділу VІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет на 2011 рік» було
визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним)
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року N 20-рп/2011.

При прийнятті вказаного рішення
Конституційний Суд України виходив з
того, що одним з визначальних елементів
у регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантуванням права кожного на
достатній життєвий рівень. Передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Відповідно до пункту 3 «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» №
4282-VІ від 22 грудня 2011 року, у 2012 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

В Рішенні Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено
про те, що в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 95, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» від 6 грудня 2012 року № 5515-VI
встановлено, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 1210 від 23 листопада 2011 року був
затверджений Порядок обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
який діє з 1 січня 2012 року та на даний
час не скасований й неконституційним
не визнаний.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Відповідно до
пункту 5 статті 51 цього ж кодексу
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

З листа УПФУ № 205/Я-14-01-03 від 3 вересня 2013
року (арк. спр. 7) вбачається, що позивача
з 14 лютого 2013 року за особистою заявою
переведено на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з 14 лютого 2013 року розмір
пенсії перераховано відповідно до
Порядку обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
КМ України № 1210 від 23 листопада 2011 року.
Відповідачем вказано, що станом на
вересень 2013 року розмір пенсії
позивача складав 1737 грн. 51 коп., в тому
числі 1254 грн. 75 коп. - основний розмір
пенсії від середнього заробітку (2509
грн. 49 коп./2), 107 грн. 28 коп. - щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(894 грн. х 12 %), 151 грн. 98 коп. - доплата до
підвищення членам сімей померлих осіб,
223 грн. 50 коп. - підвищення сім'ям
померлих інвалідів війни.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
встановила дотримання відповідачем
при призначені та виплаті пенсії
позивача з 14 лютого 2013 року згідно
статті 52 Закону № 796 та постанови КМ
України № 1210 від 23 листопада 2011 року.

Стосовно наявності підстав для
визначення пенсії позивача як вдові
померлого годувальника згідно статей
50, 54 Закону № 796 з розрахунку основної
пенсії - 10 мінімальних пенсій за віком
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 100
процентів мінімальної пенсії за віком
колегія суддів вказує наступне.

За статтею 50 Закону № 796 (в редакції, яка
є чинною з 22 травня 2008 року) особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
інвалідам I групи в розмірі 100
процентів мінімальної пенсії за віком.

За частиною 4 статті 54 Закону № 796 (в
редакції, яка є чинною з 22 травня 2008
року) визначено, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по I
групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» № 3551-XII від 22
жовтня 1993 року (далі - Закон № 3551)
інвалідам війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються:
інвалідам I групи - у розмірі 50
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, II
групи - 40 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, III групи - 30 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про поліпшення матеріального
становища учасників бойових дій та
інвалідів війни» № 1603-IV від 16 березня
2004 року (далі - Закон № 1603) визначено
Кабінету Міністрів України, починаючи
з 1 травня 2004 року, передбачати
щомісячну виплату цільової грошової
допомоги на прожиття: інвалідам війни I
групи у розмірі 70 грн.

Таким чином, виплати, передбачені
статтею 13 Закону № 3551, статтею 1 Закону
№ 1603 передбачають виплату за життя
особи у складі пенсійних виплат.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, за постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 жовтня 2011 року у справі №
2а-1444/10/0541 (арк. спр. 25-27) апеляційну
скаргу УПФУ в Київському районі м.
Донецька задоволено частково,
постанову Київського районного суду м.
Донецька від 14 січня 2010 року змінено.
Доповнено абзаци 2, 3 резолютивної
частини постанови Київського
районного суду м. Донецька від 14 січня
2010 року після вислову «з 1 серпня 2009
року» висловом «по 22 липня 2011 року». В
іншій частині постанову Київського
районного суду м. Донецька від 14 січня
2010 року залишено без змін.

Згідно відомостей відповідача, станом
на час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 року (арк.
спр. 29) ОСОБА_4 не отримував пенсію з
розрахунку основної пенсії - 10
мінімальних пенсій за віком,
додаткової - 100 % мінімальної пенсії за
віком, судове рішення, прийняте про
перерахунок пенсії за період з 23 липня
2011 року по листопад 2012 року за життя
ОСОБА_4 відсутнє в матеріалах справи.

Відповідно до довідки та розпорядження
УПФУ (арк. спр. 48-50) ОСОБА_4 отримував
пенсію по інвалідності згідно Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка станом на час його смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1 року складала 3312 грн. 94
коп., з якої основна пенсії - 2258 грн. 54
коп., підвищення інвалідам війни 1 групи
- 428 грн., ДСД на догляд інвалідів 1,2 або 3
групи, додаткова пенсія інваліда 1
групи - 428 грн., щомісячна цільова
грошова допомога - 70 грн.

Відповідно до статті 1219 ЦК України не
входять до складу спадщини права та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема права па
аліменти, пенсію, допомогу, або інші
виплати, встановлені законом.

Згідно з приписами статті 25 ЦК України
правоздатність відрізняється від
суб'єктивного права тим, що вона не може
бути передана іншій особі і
припиняється в момент смерті фізичної
особи.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що право на призначення та
перерахунок пенсії має особистий
характер, оскільки має забезпечити
наявність засобів для існування для
конкретної особи та не може
передаватись правонаступникам.

Колегія суддів також зазначає, що за
частиною 4 статті 25 Цивільного кодексу
України цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті. Цивільна правоздатність є
необхідною передумовою виникнення
суб'єктних цивільних прав, визначаючи
коло потенційних прав та обов'язків, що
їх можуть мати громадяни України.

З огляду на те, що за життя ОСОБА_4 не
було вирішено питання щодо призначення
йому пенсії за період з 23 липня 2011 року
по листопад 2012 року з розрахунку
основної пенсії - 10 мінімальних пенсій
за віком та додаткової - 100 % мінімальної
пенсії за віком, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З врахуванням викладеного, апеляційна
скарга позивача задоволенню не
підлягає, постанова суду першої
інстанції залишається без змін.

Керуючись статтями 197, 200, 205, 206, 211 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Київського районного суду м. Донецька
від 18 грудня 2013 року залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя

В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва