Справа № 816/4851/13-а
Суддя: Філатов Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.Справа № 816/4851/13-а

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Філатова Ю.М.

Суддів: Водолажської Н.С. , Тацій Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013р.
по справі № 816/4851/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського міського
управління юстиції ,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Відділу державної
реєстрації речовиї прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Безмаль Вікторія Віталіївна
, Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області
треті особи Полтавське бюро
технічної інвентаризації
"Інвентаризатор" , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів, Полтавського міського
управління юстиції, Державного
реєстратора права на нерухоме майно
Відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Полтавського міського
управління юстиції Безмаль В.В.,
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області, треті особи:
Полтавське бюро технічної
інвентаризації «Інвентарізатор»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
неправомірним дій та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013р. по
справі № 816/4851/13-а в задоволенні позову
було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013р. по
справі № 816/4851/13-а позивач подав
апеляційну скаргу, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити, вважає, що
судом першої інстанції порушені норми
права.

Справа розглядається в порядку
письмового провадження у
відповідності до ч. 4 ст. 196, п. 2 ч.1 ст. 197
КАС України.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності та заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
встановила, що ОСОБА_1 на праві
власності належало домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 31.07.2013р.
позивач дізнався, що Державним
реєстратором було прийнято рішення про
реєстрацію прав власності на 1/3
домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1,
за ОСОБА_4 та на 1/3 домоволодіння,
розташоване по АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 Як на
думку позивача, жодним судовим
рішенням його права власності
припинено не було, а тому, право
власності на вказані частки
домоволодіння по АДРЕСА_1
зареєстровано на вже існуюче право
власності. Позивач вважає, що такими
діями, посадові особи Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції порушили право власності
позивача.

Колегія суддів вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні виходячи з наступного.

26.06.2009р. ОСОБА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу було придбано житловий
будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 110).

ОСОБА_1 зареєструвала вказане нерухоме
майно у встановленому законом порядку
30.06.2009р., про що внесено запис до Реєстру
прав власності на нерухоме майно
02.07.2009р. (т. 1 а.с. 128).

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 21.09.2011р. у
справі № 22ц-2416/2011 р. було витребувано з
володіння ОСОБА_1 2/3 частини
домоволодіння АДРЕСА_1; визнано за
ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності по 1/3 на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (т. 1
а.с. 84-86).

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ ухвалою від 10.01.2012р. рішення
Апеляційного суду Полтавської області
від 21.09.2011р. залишив без змін (т. 1 а.с.
87-88).

Матеріалами справи підтверджено, що
16.05.2013р. державний реєстратор прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Безмаль Вікторія Віталіївна
прийняла рішення № 2294012 про державну
реєстрацію права власності, форма
власності: приватна часткова, розмір
частки: 1 на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, за
суб'єктом: ОСОБА_4, податковий номер
НОМЕР_1, ОСОБА_3, податковий номер
НОМЕР_2; відкрила розділ у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та реєстраційну справу на об'єкт
нерухомого майна (т. 1 а.с. 137).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно № 3471450
від 16.05.2013р. (т. 1 а.с. 91) вбачається, що в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно міститься інформація
про об'єкт нерухомого майна з
реєстраційним номером 1 житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 94,3 кв.м.,
житлова площа 63,7 кв.м., форма власності:
приватна, спільна часткова; розмір
частки: по 1/3, власники: ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 31.07.2013р. дізналась про
те, що Відділом державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції було
прийнято рішення про реєстрацію прав
власності на 1/3 домоволодіння, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за
ОСОБА_3 та на 1/3 за ОСОБА_4

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно
та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстр прав містить
відомості про зареєстровані права і
обтяження, суб'єктів прав, об'єкти
нерухомого майна, документи, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав. Невід'ємною складовою
частиною Державного реєстру прав є
база даних про реєстрацію заяв і
запитів та реєстраційні справи.

На підставі ч. 5 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Вказана норма також узгоджується з ч. 6
ст. 15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», відповідно до
якої, у разі якщо під час розгляду заяви
про державну реєстрацію прав державним
реєстратором встановлено, що подані
інші заяви про державну реєстрацію
прав на те саме майно, заяви
розглядаються в порядку черговості їх
надходження. При цьому заява
розглядається тільки після прийняття
рішення державним реєстратором щодо
попередньо розглянутої заяви і
внесення ним відповідного запису до
Державного реєстру прав.

Статтею 15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою (ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011р.
№ 703, для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Підпунктом 1 пункту 27 Порядку
визначено, що документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є, серед
іншого, укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно, чи
його дублікат; рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно;
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 16
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;

8) у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

8-1) під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно.

Положеннями ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що державний реєстратор приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень на підставі документів,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, яким є,
зокрема, рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Спірне рішення № 2294012 від 16.05.2013р. про
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на домоволодіння
АДРЕСА_1, прийнято державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Безмаль В.В. на підставі рішення
Апеляційного суду Полтавської області
від 21.09.2011р., про що також зроблено
записи в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно № 939404 та № 939429.

Так, в матеріалах справи міститься
копія рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 21.09.2011р. у
справі № 22ц-2416/2011р., відповідно до якого
витребувано з володіння ОСОБА_1 2/3
частини домоволодіння АДРЕСА_1; визнано
за ОСОБА_3, ОСОБА_4 право власності по 1/3
частини на житловий будинок АДРЕСА_1 (т.
1 а.с. 84-86).

Позивач в додаткових поясненнях (т. 2
а.с. 36-37) зазначив, що рішенням
Апеляційного суду Полтавської області
від 21.09.2011р., яке стало підставою для
реєстрації за ОСОБА_3 права власності
на 1/3 частини, а за ОСОБА_4 - на 1/3 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 не було
прийнято рішення про анулювання
свідоцтва про право власності ОСОБА_1
на 2/3 частини домоволодіння, а тому
спірним рішенням відповідач фактично
позбавила ОСОБА_1 безумовно та без
будь-яких застережень реалізовувати
своє право власності.

З цього приводу колегія суддів
зауважує, що позивач, посилаючись на
зазначені обставини, намагається
переглянути рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 21.09.2011р., яким
за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право
власності по 1/3 на спірне майно, в той
час як предметом даного позову є саме
правомірність рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень № 2294012
від 16.05.2013р., прийнятого державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Безмаль Вікторією Віталіївною, а не
визначення права власності на спірне
майно.

Крім того рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 21.09.2013р. було
витребувано з володіння позивача 2/3
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно № 3471450
від 16.05.2013р. (т. 1 а.с. 91) вбачається, що в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно проведено державну
реєстрацію права власності по 1/3
частині за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 міститься
інформація на об'єкт нерухомого майна з
реєстраційним номером 1 - житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, загальна площа 94,3 кв.м.,
житлова площа 63,7 кв.м.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що діями державного реєстратора не
завдано шкоди інтересам позивача як
добросовісного набувача, та не
позбавлено ОСОБА_1 права власності на 1/3
домоволодіння АДРЕСА_1 а допущення
технічної помилки в спірному рішенні
державного реєстратора, а саме:
проведення державної реєстрації права
власності, форма власності: приватна,
спільна часткова, розмір частки:1 за
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не мало наслідком
порушення прав позивача при здійсненні
державної реєстрації прав на нерухоме
майно.

За викладених обставин оскаржуване
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, індексний номер: 2294012
від 16.05.2013р., прийняте державним
реєстратором Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області Безмаль
В.В. є правомірним, прийнято в межах та у
спосіб, передбачені чинним
законодавством та на його підставі
фактично зареєстровано право
власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на
нерухоме майно в частках, що визначені
рішенням суду, яке набрало законної
сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Матеріалами справи доведено, що
Державний реєстратор прав на нерухоме
майно Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції,
здійснюючи державну реєстрацію прав
власності на 1/3 частки домоволодіння
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та 1/3 частки
вказаного домоволодіння за ОСОБА_3,
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
також з використанням повноважень з
метою, з якою ці повноваження йому
надано, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно та розсудливо.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і доказів в їх обґрунтування позивачем
не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013р.
по справі № 816/4851/13-а залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Філатов
Ю.М.Судді(підпис) (підпис)Водолажська
Н.С. Тацій Л.В.