Справа № 802/5031/13-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

07 лютого 2014 р.
Справа № 802/5031/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Бондаренка Ігоря Валерійовича

позивача: ОСОБА_1,
ОСОБА_2

відповідача:
Комісарчук М.І.

прокурор:
Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької обласної державної
адміністрації в особі Департаменту
соціальної політики

за участю Прокуратури м.Вінниці

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.12.2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернувся до Вінницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Вінницької обласної державної
адміністрації в особі Департаменту
соціальної політики (далі - відповідач).
З урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, позивач просить суд:

1. Визнати протиправною відмову
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації від 09.12.2013р. №04-4365 у
наданні ОСОБА_1 дозволу на сплату
митних платежів на автомобіль марки
"Фольцваген Пассат", 1998 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1.

2. Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати ОСОБА_1
дозвіл на сплату митних платежів на
автомобіль марки "Фольцваген Пассат",
1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що листом №04-4365 від 09.12.2013 р.
Департамент соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації відмовив ОСОБА_1 у
наданні дозволу на сплату митних
платежів за автомобіль "Фольцваген
Пассат", 1998 року випуску, наданого в 2003
році в якості гуманітарної допомоги
батькові позивача. Дана відмова
мотивована тим, що відповідно до пункту
41 Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 999 від 19.07.2006 р. (далі - Порядок) після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Мінсоцполітики за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, які
повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда, дитини-інваліда
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда. Враховуючи те, що з дня смерті
ОСОБА_4, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1, пройшло
більше шести місяців, відповідач
відмовив у наданні дозволу на сплату
митних платежів.

На думку позивача, відповідачем не
вірно застосовано положення пункту 41
Порядку, оскільки на час смерті батька
ця норма була в іншій редакції, яка не
обмежувала строки сплати митних
платежів і саме таку слід
застосовувати. Відтак, відмова у
наданні дозволу на сплату митних
платежів є протиправною.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні вказала на правомірність
прийняття оскаржуваного рішення та
просила відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Прокурор у судовому засіданні
заперечила щодо позовних вимог та
просила відмовити у задоволенні позову
повністю.

Суд розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступне.

В 2003 р. батько позивача, ОСОБА_4, у якості
гуманітарної допомоги отримав
автомобіль "Фольцваген Пассат", 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1 (далі -
"Фольцваген Пассат"). Даний автомобіль
ввезено з території Німеччини та
одержувачем є Головне управління праці
та соціального захисту населення
Вінницької облдержадміністрації, що
підтверджується митною декларацією
від 03.02.2003 р.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданого 21.09.2012 р.

05.12.2013 р., ОСОБА_1, як член сім'ї інваліда,
звернувся до Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації із заявою про
надання згоди на сплату митних
платежів на автомобіль "Фольцваген
Пассат".

Листом від 09.12.2013р. №04-4365 відповідач
відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на
сплату митних платежів, з підстав
пропуску шестимісячного терміну,
встановленого пунктом 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 19.07.2006 р.

Вважаючи таку відмову протиправною,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про гуманітарну допомогу", гуманітарна
допомога - цільова адресна безоплатна
допомога в грошовій або натуральній
формі, у вигляді безповоротної
фінансової допомоги або добровільних
пожертвувань, або допомога у вигляді
виконання робіт, надання послуг, що
надається іноземними та вітчизняними
донорами із гуманних мотивів
отримувачам гуманітарної допомоги в
Україні або за кордоном, які потребують
її у зв'язку з соціальною
незахищеністю, матеріальною
незабезпеченістю, важким фінансовим
становищем, виникненням надзвичайного
стану, зокрема внаслідок стихійного
лиха, аварій, епідемій і епізоотій,
екологічних, техногенних та інших
катастроф, які створюють загрозу для
життя і здоров'я населення, або тяжкою
хворобою конкретних фізичних осіб.

Частиною 1 статті 11-1 Закону України "Про
гуманітарну допомогу" визначено, що
забезпечення інвалідів,
дітей-інвалідів автомобілями,
визнаними гуманітарною допомогою,
здійснюється на умовах, передбачених
законом, та у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими
автомобілями інвалідів, зокрема
дітей-інвалідів, які мають право на їх
отримання безоплатно або на пільгових
умовах, є громадянами України і місце
проживання яких зареєстровано (далі -
місце реєстрації) в Україні в
установленому законодавством порядку
врегульовано Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 р. № 999 (далі - Порядок).

Так, пунктом 41 даного Порядку (в
редакції чинній на момент смерті
ОСОБА_4) визначено, що автомобіль,
отриманий головним управлінням
соціального захисту як гуманітарна
допомога для конкретного інваліда,
який перебуває на обліку, видається
безоплатно такому інваліду (за його
згодою або за згодою законного
представника недієздатного інваліда),
дитині-інваліду (за згодою її законного
представника) незалежно від черговості
на десятирічний строк, визначений з
дати видачі, із зняттям з обліку. Після
смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля.

В свою чергу, постановою Кабінету
Міністрів України від 31 жовтня 2012 року
№ 1057 "Про внесення змін до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
внесено зміни до пункту 41 Порядку, в
частині встановлення шестимісячного
терміну з дня смерті інваліда для
сплати митних платежів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер та у грудні 2013 р., ОСОБА_1,
як член сім'ї інваліда, звернувся до
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації із заявою про надання
згоди на сплату митних платежів на
автомобіль "Фольцваген Пассат". Однак,
листом від 09.12.2013р. №04-4365 позивачу
відмовлено у наданні дозволу на сплату
митних платежів на зазначений
автомобіль, оскільки останній
пропустив шестимісячний строк,
передбачений пунктом 41 Порядку, в
редакції із змінами, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 жовтня 2012 року № 1057 "Про внесення
змін до Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями".

Однак, на час смерті ОСОБА_4, були
чинними норми пункту 41 Порядку в
редакції, які не встановлювали
обов'язку членів сім'ї інваліда саме у
шестимісячний строк з моменту смерті
інваліда сплатити суму необхідних для
викупу автомобіля податків та зборів.

Частиною 1 статті 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Як випливає з
Рішення Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року № 1/99-рп, частину 1
статті 58 Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
Неприпустимість зворотної дії
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності.

Таким чином, застосування відповідачем
до спірних правовідносин положень
пункту 41 Порядку із змінами і
доповненнями, внесеними постановою КМУ
від 31.10.2012 р. №1057 є неправомірним.

Стосовно позовної вимоги, щодо
зобов`язання Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати дозвіл
на сплату митних платежів на
автомобіль "Фольцваген Пассат", 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, суд
встановив наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
162 КАС України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Тому, з огляду на право суду при
задоволенні вимог адміністративного
позову прийняти рішення про
зобов'язання відповідача вчити певні
дії, а також на встановлені ознаки
протиправності відмови в наданні
дозволу на сплату митних платежів на
автомобіль "Фольцваген Пассат", суд
вважає, що позивачем обрано вірний
спосіб захисту порушеного права який і
підлягає застосуванню при прийнятті
рішення у даній справі.

Відповідно до положень, закріплених
статтею 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За приписами статей 71, 86 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності своїх дій та докази,
надані позивачем, суд приходить до
переконання, що заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у
справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст.
94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною відмову
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації від 09.12.2013р. №04-4365 у
наданні ОСОБА_1 дозволу на сплату
митних платежів на автомобіль марки
"Фольцваген Пассат", 1998 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1.

3. Зобов'язати Департамент соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати ОСОБА_1
дозвіл на сплату митних платежів на
автомобіль марки "Фольцваген Пассат",
1998 року випуску, номер кузова НОМЕР_1.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер)
сплачений при зверненні до суду
судовий збір у розмірі 68 (шістдесят
вісім) грн. 81 коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Віятик Наталія
Володимирівна