Справа № 2а/0570/4990/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/68833/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г., провівши попередній
розгляд адміністративної справи за
касаційною скаргою Східної митниці на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2012 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "ВДТ-Автоматизація"
до Східної митниці про визнання
неправомірним та скасування рішення
про визначення митної вартості товару,-

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВДТ-Автоматизація"
звернулось в суд з позовом до Східної
митниці про визнання неправомірним та
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів № 700120805/2012/000022/1
від 16 березня 2012 року, яким відповідач
збільшив заявлену позивачем у ВМД №
700120805/2012/000938 митну вартість ввезеного
позивачем інтерфейсного реле з рядними
клемами внаслідок застосування 6
(резервного) методу визначення митної
вартості.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно, на підставі
необґрунтованого висновку щодо
заниження позивачем митної вартості
товарів, що ввозилися на територію
України, прийнято рішення про
визначення іншої, відмінної від
заявленої декларантом, митної вартості
товарів.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року позовні вимоги задоволено,
визнано неправомірним та скасовано
рішення про визначення митної вартості
товарів № 700120805/2012/0000022/1 від 16 березня
2012 року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року рішення суду першої інстанції
змінено, позовні вимоги задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення про визначення митної вартості
товарів № 700120805/2012/000022/1 від 16 березня 2012
року.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Східна митниця
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 14 січня 2011 року
між позивачем (покупець) та фірмою "VDT
Industrie Automatisierung Gmbh", Німеччина (продавець)
укладено контракт № 003/11/01 IMP, умовами
якого передбачалося постачання
позивачу товару на умовах, визначених у
відповідних додатках до контракту, які
є його невід'ємною частиною. Згідно з
пунктом 2.1. вказаного контракту
вартість товару визначається у
відповідних додатках до контракту, що
є його невід'ємною частиною. Додатковою
угодою до контракту № 23 від 27 грудня 2011
року сторони узгодили постачання
товару згідно переліку та вартості,
наведених в цій угоді на умовах
постачання DAP- Маріуполь по Інкотермс
2010.

21 лютого 2012 року з метою здійснення
митного оформлення товару, що надійшов
на підставі контракту № 003/11/01 IMP від 14
січня 2011 року та додаткової угоди № 23
від 27 грудня 2011 року, позивач надав до
Східної митниці вантажну митну
декларацію № 700120805/2012/000938, в якій
позивач заявив до митного оформлення
товар, описаний в графі 31 декларації
наступним чином: інтерфейсне реле з
рядними клемами, однополюсний на два
напрямки, під гвинтовий затискач, 24В
постійного струму, конструкція із
захистом від дотику у кількості 684 од.,
каталожний номер 700HLT1Z24. Для сили струму
- 6А. Інтерфейсне реле з рядними клемами,
однополюсний на два напрямки, під
гвинтовий затискач, 24В постійного
струму, конструкція із захистом від
дотику у кількості 20 од., каталожний
номер 700HLT1Z24. Для сили струму - 6А
Виробник: Rockwell Automation, країна
виробництва: IT, торговельна марка:
Allen-Bradley.

Разом із зазначеною декларацією, крім
інших, позивач надав митному органу
наступні документи: декларацію митної
вартості № 700120805/2012/000938, додаткову
угоду № 23 до контракту № 003/11/01 IMP від 14
січня 2011 року, рахунок № АТ 110023.003.ВА.4
від 06 березня 2012 року, пакувальний лист
№ АТ 11023.003.ВА. від 06 березня 2012 року,
сертифікат якості бенефіціара.

Вартість ввезеного товару визначена
позивачем за методом визначення митної
вартості за ціною угоди згідно
відомостей, що містяться в додатку № 23
до контракту № 003/11/01 ІМР від 14 січня 2011
року на рівні 6 Євро за одиницю.

16 березня 2012 року в декларації митної
вартості посадовою особою відповідача
здійснено відмітку про необхідність
надання позивачем додаткових
документів згідно переліку для
підтвердження задекларованої митної
вартості. Згідно підпису на зворотному
аркуші декларації митної вартості на
вимогу відповідача позивачем надані
платіжні доручення № 45 від 27 грудня 2011
року, № 1 від 11 лютого 2012 року, № 3 від 20
січня 2012 року, № 4 від 31 січня 2012 року та
сертифікат походження товару. Щодо
інших витребуваних документів, то в
наданій декларації, декларантом
позивача зроблений запис про
неможливість їх надання.

16 березня 2012 року відповідачем
прийнято рішення про визначення митної
вартості товарів № 700120805/2012/000022/1, яким
відповідач визначив митну вартість
товарів, що надійшли на адресу
позивача, із застосуванням шостого
методу визначення митної вартості. Із
врахуванням прийнятого відповідачем
рішення про визначення митної вартості
за 6 методом вартість інтерфейсного
реле з рядними клемами (кількість 684 од.
та 20 од.) від 4224 Євро (6 Євро за одиницю)
збільшилася до 4928 Євро (7 Євро за
одиницю).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої виходив з того, що митним
органом не дотримано встановленого
Митним кодексом України принципу
послідовного застосування кожного з
методів визначення митної вартості
товарів, а також неправомірно
застосовано при визначенні митної
вартості за 6 методом даних вантажної
митної декларації № 700120805/2012/00521 від 22.
лютого 2012 року, митна вартість товару №
3 в якій скорегована митним органом на
підставі рішення про визначення митної
вартості № 700120805/2012/000006/2 від 22 лютого 2012
року, яке скасоване судом.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив того, що рішення по суті
прийнято вірно, однак в резолютивній
частині невірно зазначені номер та
дата оскаржуваного рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339 від 09 квітня 2008 року, який був
чинний на момент виникнення спірних
відносин, контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів під
час проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного кодексу
України у тому числі шляхом проведення
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, а також порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Згідно з пунктами 11, 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від № 1766 від 20 грудня 2006 року, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що митний орган
має виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. При цьому, такий контроль в
силу положень пункту 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 339 від 09 квітня 2008
року, може здійснюватися в тому числі
шляхом порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з рівнем
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, тобто з
використанням бази даних Єдиної
автоматизованої системи Державної
митної служби України, яка містить
відповідну інформацію.

В той же час, розбіжність між рівнем
заявленої декларантом митної вартості
товару та рівнем митної вартості
ідентичних або подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, не є
достатньою для висновку про
недостовірність даних щодо митної
вартості товарів, заявленої
декларантом, а відтак законом
передбачено порядок проведення
консультацій щодо визначення митної
вартості товару.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статті 267 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), використовується в разі,
якщо: немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і продавець не є
пов'язаними між собою особами або хоч і
є пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлено, що якщо митна вартість не
може бути визначена за методом 1 згідно
з положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У відповідності до статті 273 Митного
кодексу України резервний метод оцінки
товарів, що імпортуються,
застосовується у випадках, коли митна
вартість не може бути визначена за
допомогою інших методів митної оцінки
товарів.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, декларантом надані митному
органі усі необхідні документи для
підтвердження заявленої митної
вартості, в тому числі, вантажна митна
декларація, декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
контракт, додаткова угода № 23, рахунок
(інвойс), пакувальний лист, сертифікат
якості бенефіціара. В подальшому на
вимогу митного органу декларантом
надані платіжні доручення про оплату
вартості товару та сертифікат
походження товару. Митна вартість
ввезеного позивачем товару чітко
зазначена в додатковій угоді до
контракту, рахунку (інвойсі), а також
підтверджується платіжними
документами.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що визначаючи митну
вартість за шостим методом, митним
органом взята за основу інформація
ЄАІС ДМСУ, а саме, митна вартість товару
на рівні 7 євро за одиницю, яка
зазначена у вантажній митній
декларації № 700120805/2012/00521 від 22 лютого
2012 року. Також судами встановлено, що
митна вартість товару № 3 в даній
вантажній митній декларації
декларувалась позивачем на підставі
рішення Східної митниці про визначення
митної вартості № 700120805/2012/000006/2 від 22
лютого 2012 року. Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 25
червня 2012 року в справі № 2а/0570/4993/2012,
залишеного без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22 серпня 2012 року, визнане
протиправним та скасоване рішення про
визначення митної вартості товарів №
70012805/2012/000006/2 від 22 лютого 2012 року в
частині визначення митної вартості
інтерфейсного реле з рядними клемами,
однополюсне на два напрямки,
підгвинтовий затискач, 24В постійного
струму.

З огляду на наведене та враховуючи, що
митним органом не застосовано
послідовно методи визначення митної
вартості товару з другого по п'ятий,
колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Східної митниці
відхилити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, встановленими
статтями 237, 238, 239-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: (підписи)