Справа № 816/4492/13-а
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року м. ПолтаваСправа
№816/4492/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко О.С.,

представника позивача - Ткаченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каміа" до Відділу
Держземагенства у Зіньківському
районі Полтавської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "Автотранспортне
підприємство 15339", ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Каміа"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
Держземагенства у Зіньківському
районі Полтавської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "Автотранспортне
підприємство 15339", ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання
державного кадастрового реєстратора
Відділу Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області скасувати запис у Поземельній
книзі та Книзі записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування земельною
ділянкою договорів оренди землі про:

договір оренди земельної ділянки
площею 3,00 га, кадастровий
№:00:027:0012, укладений ПАТ "АТП-15339" з
ОСОБА_5;

договір оренди земельної ділянки
площею 1,22 га, кадастровий
№:00:021:0045, укладений ПАТ "АТП-15339" з
ОСОБА_4;

договір оренди земельної ділянки
площею 1,77 га, кадастровий
№:00:022:0034, укладений ПАТ "АТП-15339" з
ОСОБА_4 (з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог /а.с. 180/).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що у квітні 2013 року до ТОВ
"Каміа" звернувся директор ПАТ "АТП-15339"
з вимогою передати йому у користування
та володіння земельні ділянки, що
перебувають в оренді позивача на
підставі договорів оренди землі.
Вимога була аргументована тим, що ПАТ
"АТП-15339" у 2012 році зареєструвало
договори оренди землі на земельні
ділянки, які були укладені зі
спадкоємцями орендодавців позивача.
При цьому, ТОВ "Каміа" було надано для
огляду договори оренди ПАТ "АТП-15339" з
відмітками відділу Держкомзему у
Зіньківському районі про їх державну
реєстрацію. Таким чином, на думку ТОВ
"Каміа", відповідач протиправно провів
державну реєстрацію договорів оренди
земельних ділянок за ПАТ "АТП-15339",
незважаючи на те, що земельні ділянки
вже перебувають в оренді у ТОВ "Каміа"
на підставі раніше зареєстрованих
договорів оренди землі.

Вищевикладене порушує права позивача
як законного землекористувача та, як
наслідок, призводить до неправдивої
інформації в Державному реєстрі
земель, а саме: користувачами одних і
тих самих земельних ділянок являються
дві юридичні особи - ТОВ "Каміа" та ПАТ
"АТП-15339".

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити позов з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог.

У своїх письмових запереченнях
відповідач зазначав, що спадкоємці по
спірним договорам оренди, отримавши
свідоцтва на право про право на
спадщину, у встановленому законом
порядку переоформили право власності
на земельні ділянки, у результаті чого
змінились власники земельних ділянок.
Відповідно до статті 18 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації. Договори оренди землі,
укладені з ОСОБА_7 зареєстровані майже
через 2 місяці після його смерті.

Відповідач та треті особи явку
уповноважених представників у судове
засідання не забезпечили, хоча у
матеріалах справи наявні докази про те,
що вони повідомлені належним чином про
дату, час та місце розгляду справи /а.с.
158-175/.

Відповідач та третя особа ПАТ "АТП-15339"
надали суду клопотання про відкладення
розгляду справи, в зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання їх представників, доказів
поважності причин неприбуття не
надали.

Згідно частини четвертої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглядати справу за даної явки на
підставі доказів, наявних у матеріалах
справи.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступні факти та відповідні до них
правовідносини.

Судом встановлено, що ТОВ "Каміа"
зареєстрована як юридична особа,
ідентифікаційний код 31605151, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією Виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії ААБ
№616271 /а.с. 8/.

04 грудня 2007 року ТОВ "Каміа" укладено
договори оренди землі
сільськогосподарського призначення,
зокрема:

- договір №Т-447 з ОСОБА_8 (Орендодавець),
згідно пункту 1 умов якого Орендодавець
надає, а Орендар приймає у строкове
платне користування земельну ділянку
загальною площею 3,00 га, яка знаходиться
на території Тарасівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 18 березня 2009
року за №39 /а.с. 18-19/;

- договір №Т-432 з ОСОБА_7 (Орендодавець),
згідно пункту 1 умов якого Орендодавець
надає, а Орендар приймає у строкове
платне користування земельну ділянку
загальною площею 1,22 га, яка знаходиться
на території Тарасівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 26 червня 2009
року за №67 /а.с. 24-25/;

- договір б/н з ОСОБА_7 (Орендодавець),
згідно пункту 1 умов якого Орендодавець
надає, а Орендар приймає у строкове
платне користування земельну ділянку
загальною площею 1,77 га, яка знаходиться
на території Тарасівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 09 вересня 2009
року за №30 /а.с. 28-29/.

Згідно із статтею 1 Закону України
"Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року
№161-ХІV оренда землі - засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької діяльності.

Дана норма кореспондується із
положеннями статті 93 Земельного
кодексу України, відповідно до якої
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Відповідно до статті 125
Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку, а також
право користування земельною ділянкою
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно із частиною п'ятою статті
126 Земельного кодексу України (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Тобто, в силу загальних засад
виникнення та припинення прав на землю
право користування слід вважати
набутим чи припиненим тільки після
внесення відповідного запису до
державного реєстру земель.

Таким чином, починаючи з моменту
державної реєстрації договорів оренди
землі, позивач є землекористувачем
земельних ділянок площею 3,00 га, 1,22 га та
1,77 га, розміщених на території
Тарасівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, право якого на користування
цими землями не припинено ні
добровільно, ні у судовому порядку.

Разом з тим, судом встановлено, що
22 листопада 2012 року відділом
Держкомзему у Зіньківському районі
Полтавської області зареєстровано
договір оренди землі, укладений 06
листопада 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ
"АТП-15339" на земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
загальною площею 1,77 га, яка знаходиться
на території Тарасівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 22 листопада 2012
року за № 03796 /а.с. 89-90/.

Крім того, у Держкомземі у
Зіньківському районі Полтавської
області зареєстровано договір оренди
землі, укладений 06 листопада 2012 року
між ОСОБА_4 та ПАТ "АТП-15339" на земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення загальною площею 1,22 га, яка
знаходиться на території Тарасівської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 22 листопада 2012 року за №
03795 /а.с. 96-97/.

Також, 06 грудня 2012 року відділом
Держкомзему у Зіньківському районі
Полтавської області зареєстровано
договір оренди землі, укладений 23
листопада 2012 року між ОСОБА_5 та ПАТ
"АТП-15339" на земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
загальною площею 3,00 га, яка знаходиться
на території Тарасівської сільської
ради Зіньківського району Полтавської
області, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 06 грудня 2012
року за №04047 /а.с. 103-104/.

Із оглянутих судом документів,
які на вимогу суду були надані
відповідачем та третьою особою,
вбачається, що до договорів оренди
землі від 06 листопада 2012 року та 23
листопада 2012 року, укладених між ПАТ
"АТП-15339" та громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5,
додано свідоцтва про смерть громадян
ОСОБА_8 /а.с. 48/ -(правонаступник ОСОБА_5)
та ОСОБА_7 /а.с. 50/ - (правонаступник
ОСОБА_4).

Тобто, предметом договорів оренди
землі від 06 листопада 2012 року та 23
листопада 2012 року, державну реєстрацію
яких просить скасувати позивач, є ті
самі земельні ділянки,
землекористувачем яких на підставі
договорів оренди землі від 04 грудня 2007
року є ТОВ "Каміа".

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку правомірності
вчинення відповідачем дій щодо
державної реєстрації договорів оренди
землі від 06 листопада 2012 року та 23
листопада 2012 року, суд вважає за
необхідне врахувати наступні
обставини та положення законодавства.

Реєстрація договорів оренди
земельних ділянок на час виникнення
спірних правовідносин регулювалася
наступними нормативно-правовими
актами: Земельним Кодексом України;
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", Порядком ведення
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 09 вересня 2009 року
№1021.

Відповідно до статті 202
Земельного кодексу України державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється у складі державного
реєстру земель. Державний реєстр
земель складається з двох частин: книги
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі із зазначенням
кадастрових номерів земельних ділянок;
Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

Відповідно до частини першої
статті 33 зазначеного Кодексу громадяни
України можуть мати на праві власності
та орендувати земельні ділянки для
ведення особистого селянського
господарства.

Згідно статтею 124 цього ж Кодексу
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.
Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу.

Відповідно до статті 125, частини
шостої статті 126 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право оренди
земельної ділянки посвідчується
договором оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Згідно із статтями 18, 20 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації. Укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації. Державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Згідно статті 31 Закону України
"Про оренду землі" від 06 жовтня1998 року
№161-XIV договір оренди землі
припиняється в разі: закінчення строку,
на який його було укладено; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб та примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності в порядку, встановленому
законом; поєднання в одній особі
власника земельної ділянки та
орендаря; смерті фізичної особи -
орендаря, засудження його до
позбавлення волі та відмови осіб,
зазначених у статті 7 цього Закону, від
виконання укладеного договору оренди
земельної ділянки; ліквідації
юридичної особи - орендаря; відчуження
права оренди земельної ділянки
заставодержателем; набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці. Договір оренди землі
припиняється також в інших випадках,
передбачених законом. Договір оренди
землі може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний за рішенням суду в порядку,
встановленому законом. Розірвання
договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України "Про
оренду землі" визначено, що перехід
права власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ст. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно; під нерухомим
майном розуміються земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Із дослідженої у судовому
засіданні копії договору оренди землі
від 04 грудня 2007 року, укладеного між ТОВ
"Каміа" та ОСОБА_8, встановлено, що
зазначений договір зареєстровано у
Державному реєстрі земель 18 березня 2009
року за №39 /а.с. 18-19/.

Пунктом 40 даного договору
передбачено, що перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до другої особи, а також
реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для зміни
умов або розірвання договору.

Право на орендовану земельну
ділянку у разі смерті фізичної
особи-орендаря, засудження або
обмеження її дієздатності за рішенням
суду переходить до спадкоємців або
інших осіб, які використовують цю
земельну ділянку разом з орендарем.

Згідно наявної у матеріалах
справи копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 судом встановлено, що
ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 48/,
тобто, на момент смерті Орендодавця
договір оренди було зареєстровано в
порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 770 Цивільного
кодексу України визначено, що в разі
зміни власника речі, переданої у найм,
до нового власника переходять права та
обов'язки наймодавця.

Отже, з огляду на приписи частини
першої статті 770 Цивільного кодексу
України та статті 32 Закону України "Про
оренду землі" до спадкоємця ОСОБА_5
перейшли всі права та обов'язки за
договором оренди землі від 04 грудня 2007
року №Т-447.

Таким чином, ОСОБА_5 не мала права
укладати договір оренди землі з ПАТ
"АТП-15339", попередньо не розірвавши
договір оренди з ТОВ "Каміа".

З урахуванням вищенаведених обставин,
у відповідача були відстуні підстави
для реєстрації договору оренди землі
між ПАТ "АТП-15339" та ОСОБА_5.

Як свідчать матеріали справи, 06
грудня 2012 року відділом Держкомзему у
Зіньківському районі Полтавської
області зареєстровано договір оренди
землі, укладений 23 листопада 2012 року
між ОСОБА_5 та ПАТ "АТП-15339" на земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення загальною площею 3,00 га, яка
знаходиться на території Тарасівської
сільської ради Зіньківського району
Полтавської області, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 06 грудня 2012 року за №04047
/а.с. 103-104/.

На момент реєстрації
вищезазначеного договору діяв Порядок
ведення Книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 09
вересня 2009 року №1021 (далі - Порядок №
1021), відповідно до пункту 4 якого Книга
записів відкривається та ведеться у
паперовому вигляді - територіальним
органом Держземагентства; в
електронному вигляді - операторами -
структурними підрозділами державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру".

Записи із зазначенням дати
вносяться до розділів Книги записів у
паперовому вигляді посадовою особою
територіального органу
Держземагентства, яка має вищу освіту
за спеціальністю "землевпорядкування
та кадастр" і уповноважена в
установленому Держземагентством
порядку вести державний реєстр земель
на рівні району (пункт 8 Порядку № 1021).

Пунктами 10, 11 та 13 Порядку №1021
визначено, що записи до розділів Книги
записів вносяться при видачі
документа, що посвідчує право на
земельну ділянку, якими є, зокрема,
договір оренди землі. Дата внесення
запису до розділу Книги записів є датою
державної реєстрації документа, що
посвідчує право на земельну ділянку.
Державна реєстрація документа, що
посвідчує право на земельну ділянку,
проводиться за місцем розташування
земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 27, 28 Порядку
ведення поземельної книги, пунктів 22, 23
Порядку ведення книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі (Порядок №1021) записи про державну
реєстрацію скасовується (поновлюється)
посадовою особою територіального
органу Держземагентства на підставі
рішення суду, що здійснюється шляхом
внесення до автоматизованої системи
відомостей про скасування (поновлення)
із зазначенням дати та підстави
скасування (поновлення), посади,
прізвища та ініціалів посадової особи,
яка скасувала (поновила) запис, та
формування з використанням
автоматизованої системи нових аркушів
Поземельної книги та Книги записів, що
засвідчується підписом посадової
особи та скріплюється печаткою
територіального органу
Держземагентства.

Пунктом 60 Постанови Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N
1051"Про затвердження Порядку ведення
Державного земельного кадастру" запис
у Поземельній книзі скасовується
(поновлюється) Державним кадастровим
реєстратором на підставі рішення суду.

Таким чином, суд прийшов до
висновку про необхідність скасування
запису у Поземельній книзі та Книзі
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та право постійного
користування земельною ділянкою
договорів оренди землі.

Пунктом 1 наказу Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 23 травня 2003 року N 135 "Про створення
єдиної системи державної реєстрації
земельних ділянок, нерухомого майна та
прав на них у складі державного
земельного кадастру та удосконалення
структури державного підприємства
"Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах" установлено, що
реєстрацію земельних ділянок,
нерухомого майна та прав на них,
договорів оренди землі здійснює
державне підприємство "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" (далі - Центр ДЗК).

Державний комітет України по
земельних ресурсах (Держкомзем
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України (абз.1 п.1
Указу Президента України від 14 серпня
2000 року № 970/2000 "Про Положення про
Державний комітет України по земельних
ресурсах").

Указом Президента України від 08
квітня 2011 року N 445/2011 "Про Державне
агентство земельних ресурсів України"
зазначений вище Указ визнано таким, що
втратив чинність, та затверджено
Положення про Державне агентство
земельних ресурсів України, яким
установлено, що Державне агентство
земельних ресурсів України є
правонаступником Державного комітету
України із земельних ресурсів, у тому
числі за укладеними міжнародними
договорами України, стороною в яких є
Державний комітет України із земельних
ресурсів.

Відповідно до п.1 цього Положення
Державне агентство земельних ресурсів
України (Держземагентство України) є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Пунктом 7 Положення передбачено,
що Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, щодо задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання
державного кадастрового реєстратора
Відділу Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області скасувати запис у Поземельній
книзі та Книзі записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування земельною
ділянкою договорів оренди землі про
договір оренди земельної ділянки
площею 3,00 га, кадастровий
№:00:027:0012, укладений ПАТ "АТП-15339" з
ОСОБА_5.

Що стосується позовних вимог про
скасування запису про державну
реєстрацію договорів оренди земельної
ділянки площею 1,22 га, кадастровий
№:00:021:0045 та площею 1,77 га,
кадастровий №:00:022:0034, укладених
ПАТ "АТП-15339" з ОСОБА_4, суд вважає, що
вони не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Із досліджених у судовому засіданні
копій договорів оренди землі від 04
грудня 2007 року, укладених між ТОВ
"Каміа" та ОСОБА_7, встановлено, що
зазначені договори зареєстровано у
Державному реєстрі земель 26 червня 2009
року за №67 /а.с. 24-25/ та 09 вересня 2009
року за №30 /а.с. 28-29/.

Згідно наявної у матеріалах справи
копії свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2 судом встановлено, що ОСОБА_7
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 50/.

Статтею 20 Закону України "Про оренду
землі" (у редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди
землі проводиться у порядку,
встановленому законом.

За правилами ч.1 ст. 210 Цивільного
кодексу України правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Частиною 3 ст. 640 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

У пункті 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року N 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
роз'яснено, що не є укладеними
правочини (договори), у яких відсутні
встановлені законодавством умови,
необхідні для їх укладення (відсутня
згода за всіма істотними умовами
договору; не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації.

Виходячи з вищенаведеного, на
момент смерті Орендодавця - ОСОБА_7
договори оренди не набули чинності,
оскільки не були зареєстровані у
встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 770 Цивільного
кодексу України передбачено, що у разі
зміни власника речі, переданої у найм,
до нового власника переходять права та
обов'язки наймодавця.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_7
згідно із законом не набув прав та
обов'язків за договорами оренди землі
від 04 грудня 2007 року, тому ОСОБА_4,
отримавши право на спадщину, також не
набула прав та обов'язків за договорами
оренди землі від 04 грудня 2007 року, в
зв'язку з чим передача нею земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення загальною площею 1,77 га та
1,22 га, які знаходиться на території
Тарасівської сільської ради
Зіньківського району Полтавської
області, в оренду третім особам є
правомірним, що не суперечить ч.4 ст. 32
Закону України "Про оренду землі" та п. 40
договорів оренди землі, укладених між
ОСОБА_7 та ТОВ "Каміа".

Таким чином, враховуючи положення
статей 20 Закону України "Про оренду
землі" та 210 та 640 Цивільного кодексу
України, суд приходить до висновку, що
записи у Поземельній книзі та Книзі
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та право постійного
користування земельною ділянкою
договорів оренди землі про договір
оренди земельної ділянки площею 1,22 га,
кадастровий №:00:021:0045, укладений
ПАТ "АТП-15339" з ОСОБА_4; договір оренди
земельної ділянки площею 1,77 га,
кадастровий №:00:022:0034, укладений
ПАТ "АТП-15339" з ОСОБА_4 вчинені державним
кадастровим реєстратором правомірно,
підстави для їх скасування у суду
відсутні.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За викладених обставин, позовні
вимоги є частково обґрунтованими та
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень частини третьої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Каміа" до
Відділу Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області, треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Публічне
акціонерне товариство
"Автотранспортне підприємство 15339",
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Зобов'язати державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області скасувати запис у Поземельній
книзі та Книзі записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою договорів оренди
землі про: договір оренди земельної
ділянки площею 3,00 га, кадастровий
№:00:027:0012, укладений ПАТ "АТП-15339" з
ОСОБА_5.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Відділу Держземагенства у
Зіньківському районі Полтавської
області (ідентифікаційний код 38019788) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каміа"
(ідентифікаційний код 31605151) витрати зі
сплати судового збору у розмірі 17, 20
грн. /сімнадцять гривень двадцять
копійок/.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 03
лютого 2014 року.

Суддя
А.О. Чеснокова