Справа № 2а-8346/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 р.
Справа № 9104/79053/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці, соціальних
питань та у справах захисту населення
від наслідків Чорнобильської
катастрофи Камінь-Каширської районної
державної адміністрації Волинської
області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 05.08.2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області про
стягнення заборгованості, -

встановив:

22.06.2011 року позивач звернувся з позовом
до відповідача про нарахування та
виплату недоотриманої суми щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та недоплаченої допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства згідно ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 2006 року та в подальшому.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилається на те, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Так, в порушення вимог статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка передбачає виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат, дана
допомога виплачувалась не у повному
розмірі. Відтак позивач просив
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити недоплачену суму грошової
допомоги на оздоровлення.

Крім того, позивач зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» він
проживаючи на території, що
відноситься до зони гарантованого
добровільного відселення внаслідок
радіоактивного забруднення має право
на щомісячну грошову допомогу у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
розмірі 40% від мінімальної заробітної
плати.

Так, всупереч ст. 37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» відповідач
здійснює нарахування та виплату на
користь позивача щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 2
грн. 10 коп., керуючись Постановами
Кабінету Міністрів України № 936 та № 836,
що є порушення майнових та
конституційних прав позивача.

З огляду на викладене, позивач просить
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
05.08.2011 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області щодо
відмови у нарахуванні і виплаті
позивачу ОСОБА_1 як особі, яка проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення, щомісячну грошову допомогу
в зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства у розмірі 40 (сорок)
відсотків від мінімальної заробітної
плати та як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 2 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, як це
передбачено ч. 1 ст. 37, ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»за період з 22 грудня 2010
року.

Зобов`язано управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області
нарахувати та виплатити позивачу
ОСОБА_1 як особі, яка проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення щомісячної грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства у розмірі 40
(сорок) відсотків від мінімальної
заробітної плати, як це передбачено ч. 1
ст. 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22 грудня 2010
року, з врахуванням виплачених сум, до
настання обставин, з якими Закон
пов'язує припинення виплати згаданої
допомоги у вказаному розмірі.

Зобов`язано управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області
нарахувати та виплатити позивачу
ОСОБА_1 як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 2, щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, як це
передбачено ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням ст. 22 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»та
виплаченої суми.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 14.07.2011 року
позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені у
період з 01.01.2006 року по 21.12.2010 року
залишено без розгляду.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі.

Апелянт звертає увагу на те, що
стягнення коштів з управління є
неможливим, оскільки застосування
пільг, компенсацій та гарантій для
певних категорій громадян, у тому числі
виплата допомоги на оздоровлення
потребує фінансування за рахунок
коштів Державного бюджету України,
його обсяги не можуть визначатися
будь-яким іншим Законом, крім Закону
про Державний бюджет України. Спірна
допомога була отримана стороною
позивача в 2011 році в розмірі
встановленому постановою КМУ від 12.07.2005
року №562. Крім того апелянт зазначає, що
допомога позивачу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
виплачувалась відповідно до постанови
КМУ від 26.07.1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок, Чорнобильської
катастрофи». Тому, з боку управління
порушень стосовно виплати позивачу
допомоги не було, оскільки виплати
проводились згідно чинного
законодавства.

Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суду приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є
потерпілим від наслідків
Чорнобильської катастрофи (як учасник
ліквідації аварії) категорії 2 та
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи посвідченням та довідкою (а.с.8,9).

Відповідно до довідки виданої
відповідачем позивач в 2011 році отримав
100 грн., щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії
виплачується у розмірі - п'ять
мінімальних заробітних плат.

Згідно п. 28 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-6 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
у такій редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. зміни, внесені
підпунктом 11 пункту 28 розділу 2 Закону
України від 28.12.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Оскільки зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу 2 Закону України від
28.12.2007р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) то відповідно до
цього діє редакція Закону, яка діяла до
внесення змін до нього, а саме редакція
від 09.07.2007 року відповідно до якої
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії
виплачується у розмірі - п'ять
мінімальних заробітних плат.

Однак всупереч вимог даної статті
відповідач в 2011 році щорічну допомогу
на оздоровлення виплачував в розмірах
встановлених постановою КМУ від 12.07.2005
року № 562, яка істотно зменшує розмір
даної допомоги.

Колегія суддів вважає, що виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що у 2011 році виплата такої
допомоги здійснювалась відповідачем
із порушенням спеціального
законодавства.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо
нарахування та виплати на користь
позивача недоплаченої допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства згідно ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку про наявність правових
підстав для їх задоволення, з огляду на
наступне.

Згідно довідки управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області № 935
від 20.04.2011 року (а.с.6), ОСОБА_1 перебуває
на обліку в даному управлінні і отримує
щомісячну грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування у розмірі 2 грн.10 коп.

Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - у зоні
гарантованого добровільного
відселення у розмірі 40 % від
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пп. 8 п. 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ч.1 ст.37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладена в новій
редакції, згідно якої громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Проте, Рішенням Конституційного суду
України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 «У
справі за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України)» -
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним), зокрема, пп. 8 п. 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зміни, внесені підпунктом 8 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», які
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення, тобто з 22.05.2008 року.

Тому позовні вимоги позивача щодо
отримання допомоги в розмірі,
визначеному ч.1 ст.37 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у період з
22.12.2010 року до виникнення обставин, з
якими закон пов'язує виникнення, зміну
чи припинення спірних правовідносин - є
обгрунтованими.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про обґрунтованість оскаржуваних
вимог, правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив :

Апеляційну скаргу управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Камінь-Каширської районної державної
адміністрації Волинської області
залишити без задоволення, а постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 05.08.2011 року у
справі № 2а-8346/11- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
І.В. Глушко

Судді:
О.О. Большакова

В.Я. Макарик