Справа № 826/16190/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Григорович П.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19.11.2013 у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Геопроект» до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Геопроект» звернулось до суду
першої інстанції з позовом, в якому
просило: визнати протиправними та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 31.07.2013
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.11.2013 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1
ст.78, ст.79 та наказу від 11.07.2013 головним
державним ревізором-інспектором
відділу перевірок платників податків
управління податкового аудиту ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві Луценком Ігорем Олександровичем
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю
«Геопроект» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з підприємствами TOB
«Телсі» (код за ) за періоди
з 01.12.2012 по 31.12.2012, з 01.02.2013 по 28.02.2013 та з TOB
«СВН-АНТАРЕКС» (код за № ) за
період з 01.06.2012 по 30.06.2012.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем було складено акт
перевірки № 268/2250/30182409 від 12.07.2013,
відповідно до висновків якого
позивачем порушено вимоги п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 №2755, в результаті чого занижено
суму податку на додану вартість, яка
підлягає сплаті до бюджету у сумі 186 750
грн., а саме по періодам:

- червень 2012 р. у сумі 100 100 грн.;

- грудень 2012 р. у сумі 24 400 грн.;

- лютий 2013 р. у сумі 62 250 грн.

На підставі акту перевірки 268/2250/30182409
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №від 31.07.2013,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість» на загальну суму 280 125
грн., в т.ч. за основним платежем в сумі
186 750 грн., штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 93 375 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки формування
податкового кредиту за господарськими
операціями підтверджено первинною
документацією, господарські операції
були реальними, у зв'язку з чим є
підстави для скасування спірного
податкового повідомлень-рішень.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
оскільки у ході перевірки встановлено
порушення вимог податкового
законодавства, що свідчить про
заниження позивачем податкових
зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між
ТОВ «Геопроект» (замовник) та ТОВ
«Телсі» (виконавець) був оформлений
договір №329-12 від 24.12.2012, згідно якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе розробку
проектно-вишукувальної продукції:
«Оцінка інженерно-геологічних і
гідрогеологічних умов та прогноз їх
змін в межах будівельного майданчику
Канівської ГАЕС в зв'язку із
будівництвом зазначеного об'єкту».

Між ТОВ «Геопроект» (замовник) та ТОВ
«Телсі» (виконавець) був оформлений
договір №336-12 від 25.12.2012, згідно якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе розробку
проектно-вишукувальної продукції:
«Топографічна зйомка в масштабі 1:500 по
вул. Вільшанська, 2-6, та по вул.
Милославській (для прокладання кабелю
радіофікації) у м. Києві».

Між ТОВ «Геопроект» (замовник) та ТОВ
«Телсі» (виконавець) був оформлений
договір №7-13 від 18.01.2013, згідно якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе розробку
проектно-вишукувальної продукції:
«Топозйомка в масштабі 1:500 траси
електропостачання, каналізації для
об'єкту по пр. Перемоги, 118, та
інженерно-технічні вишукування по вул.
Жовтнева, 44 (м. Бахмач), вул. О. Бичка, 2 (м.
Бобровиця), по вул. Леніна, 64, для
колектора по вул. Богатирська, 3 (Київ)».

Між ТОВ «Геопроект» (замовник) та ТОВ
«Телсі» (виконавець) був оформлений
договір №2913 від 07.02.2013, згідно якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе розробку
проектно-вишукувальної продукції:
«Інженерно-технічні вишукування для
будівництва житлового будинку на
просп. Науки, 55-а в Голосіївському
районі м. Києва».

Між ТОВ «Геопроект» (замовник) та ТОВ
«Телсі» (виконавець) був оформлений
договір №27-13 від 12.02.2013, згідно якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе розробку
проектно-вишукувальної продукції:
«Топозйомка в масштабі 1:500, 1:2000 для
траси електропостачання до об'єктів по
вул. Боженка, 75-77 та пров. Ярославський,
1/3 (літ.Л) в м. Києві.

Між TOB «Геопроект» (замовник) та TOB
«Телсі» (виконавець) був оформлений
договір №29-13 від 14.02.2013, згідно якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе розробку
проектно-вишукувальної продукції:
«Топозйомка в масштабі 1:500, 1:2000 для
будівництва об'єктів та мереж
електропостачання, траси газопроводу
до них по вул. Дегтярівська, 5-7, 7а, вул.
Коперника, 12, 12а у Шевченківському
районі м. Києва».

Також, між позивачем та ТОВ
«СНВ-Антарес» укладено договори №70-12
від 29.05.2012, №71-12 від 31.05.2012, №89-12 від
30.05.2012, №129-12 від 01.06.2012, №138-12 від 30.05.2012,
№139-12 від 01.06.2012, №140-12 від 01.06.2012, №141-12
від 01.06.2012, №169-12 від 22.06.2012, №167-12 від
22.06.2012, №172-12 від 25.06.2012, відповідно до
умов яких ТОВ «Геопроект» (замовник)
доручає, а ТОВ «СНВ-Антарес»
(виконавець) бере на себе зобов'язання
по розробці проектно-вишукувальної
продукції по об'єктах, які вказані в
даних договорах.

На підтвердження фактичності
виконання даних договорів, позивачем
до матеріалів справи надано акти
здачі-приймання виконаних робіт,
підписанням яких сторони погодили
повне виконання робіт у відповідності
до умов договорів та технічного
завдання, також, надано протоколи
погодження договірної ціни та
податкові накладні.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 199.1 ст. 199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п. 198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що первинні
документи свідчать про звичайну
фінансово-господарську діяльність
позивача, податкові накладні
відповідають вимогам чинного
законодавства до первинних документів,
а відтак наділені юридичною силою та є
належними доказами реальності
здійснених господарських операцій ТОВ
«Геопроект».

Посилання апелянта на порушення
контрагентами позивача вимог
податкового законодавства щодо
декларування сум податкових
зобов'язань є безпідставними, оскільки
за дане порушення податкового
законодавства передбачена
індивідуальна відповідальність саме
для контрагентів, а не для позивача.

У довідці Вищого адміністративного
суду України від 15.04.2010 «Про результати
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
окремих норм Закону «Про податок на
додану вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно
до якої чинне законодавство не ставить
у залежність право платника податків
на податковий кредит від дотримання
вимог податкового законодавства його
контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Крім того, згідно з ст. 207
Господарського кодексу України,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до ст.
228 ЦК України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а отже, - нікчемним.

Санкції застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. Разом із тим, за змістом
частини 1 статті 208 ГК застосування цих
санкцій можливе не за сам факт
укладення зазначеної угоди, а лише в
разі виконання правочину хоча б однією
стороною. Санкції, встановлені
частиною 1 статті 208 ГК, не можуть
застосовуватися за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових
платежів), зокрема однією зі сторін
договору, що є самостійним
правопорушенням. Для застосування
санкцій, передбачених частиною 1 статті
208 цього Кодексу, необхідним є умисел на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

Виходячи із вищезазначених обставин
справи, а також з того, що санкції є
похідними від учинення нікчемного
правочину, у даному випадку вони не
можуть бути застосовані через
недоведеність направленості
оскаржуваного договору на досягнення
мети, що суперечить інтересам держави
та суспільства.

Колегія суддів зазначає, що укладені
між позивачем та контрагентами
договори не визнавалися недійсними в
судовому порядку, а тому доводи
відповідача про їх нікчемність є
безпідставними, що вірно встановлено
судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
правомірності винесення податкового
повідомлення-рішення від 31.07.2013 №.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.11.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко
О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.