Справа № К/9991/53540/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/53540/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області про визнання дій протиправними
та стягнення недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

14 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та є інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, тому відповідно
до статті 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.
Проте управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області виплатило цю допомогу за 2008 рік
в розмірі лише 120 грн. Просив визнати
протиправною відмову відповідача у
виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення за 2008 - 2010 роки; стягнути з
відповідача невиплачену суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 - 2010
роки в розмірі 13 142,69 грн (з урахуванням
інфляційних втрат та трьох процентів
річних).

Постановою Єнакіївського міського
суду Донецької області від 30 березня
2011 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з управління праці
та соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області на користь ОСОБА_1 недоплачену
суму щорічної допомоги на оздоровлення
за 2008 - 2010 роки в розмірі 11 235 грн (з яких
2905 грн - за 2008 рік, 3720 грн - за 2009 рік, 4610
грн - за 2010 рік) за рахунок коштів
державного бюджету.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 липня
2011 року апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Єнакіївської
міської ради Донецької області було
задоволено частково. Постанову
Єнакіївського міського суду Донецької
області від 30 березня 2011 року
скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Єнакіївської
міської ради Донецької області про
визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008, 2009, 2010
роки залишено без розгляду.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
позивач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі судове рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1, є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Згідно довідки
управління праці та соціального
захисту населення Єнакіївської
міської ради Донецької області від 31
січня 2011 року №02/413 позивачу не було
сплачено допомогу на оздоровлення за
2009, 2010 роки, 27 січня 2010 року було
сплачено 120,00 грн за 2008 рік. Зазначені
обставини сторонами не оспорюються.

Згідно з положеннями абзацу другого
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (у редакції, чинній з 9 липня 2007
року) особам, що стали інвалідами ІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачена щорічна
виплата допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи у розмірі 120
грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку щодо протиправності
нарахування позивачу коштів на
оздоровлення за 2009, 2010 роки у розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати йому коштів на
оздоровлення у розмірі, визначеному
абзацом другим частини четвертої
статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки
Законами України про Державний бюджет
України на відповідні роки не внесено
змін та не було зупинено дію статті 48
Закону № 796-ХІІ, то це дає підстави для
застосування зазначеної норми при
виплаті позивачу допомоги на
оздоровлення за 2009, 2010 роки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та залишаючи
позовні вимоги за 2008, 2009, 2010 роки без
розгляду, помилково вважав, що
позивачем було пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
щодо позовних вимог за 2009, 2010 роки,
оскільки щомісячна допомога на
оздоровлення за вказані роки
відповідачем була лише нарахована
(а.с.6, 8). Відомості про виплату позивачу
щорічної допомоги за 2009, 2010 роки на час
звернення до суду та час розгляду
справи у суді першої інстанції
відсутні.

Оскільки строки виплати такої допомоги
ні статтею 48 Закону № 796-ХІІ, ні
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 не встановлені,
законних підстав вважати пропущеним
строк звернення позивача до суду у цій
частині немає.

В частині позовних вимог позивача за
період 2008 року суд апеляційної
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про пропущення позивачем
строку звернення до суду, оскільки
щорічну допомогу на оздоровлення за 2008
рік позивач отримав, як це встановлено
судами, 31 січня 2010 року, а звернувся до
суду з позовом 14 лютого 2011 року,
тобто з пропущенням встановленого
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України строку звернення
до суду.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Єнакіївського міського суду
Донецької області від 30 березня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 липня 2011
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області про визнання дій протиправними
та стягнення недоплаченої суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2008 рік залишити без розгляду.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Єнакіївської міської ради Донецької
області виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення за 2009, 2010 роки
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат за кожен рік, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленого на момент виплати.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.