Справа № 2а-410/11/2316
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-410/11/2316 Головуючий у
1-й інстанції: Мельник І.О.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді: Бєлової Л.В.,
суддів: Вівдиченко Т.Р.,
Гром Л.М. при
секретарі: Корінець
Ю.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
позивача - ОСОБА_3 на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 березня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Черкаського міського голови Одарича
Сергія Олеговича, Департаменту освіти
та гуманітарної політики виконавчого
комітету Черкаської міської ради про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з урахуванням
індексу інфляції, 3% річних та моральної
шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2010 року позивач - ОСОБА_3
звернувся до Соснівського районного
суду м. Черкаси з адміністративним
позовом до Черкаського міського голови
Одарича Сергія Олеговича, Департаменту
освіти та гуманітарної політики
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, в якому з врахуванням
уточнення позовних вимог, просив:
стягнути з відповідача невиплачену
заробітну плату в сумі 83 681,01 грн та
суму боргу з врахуванням індексу
інфляції в сумі 22 538,03 грн за період
часу: з 22.09.2009 року по 22.10.2010 року,
стягнути з відповідача 3% річних в сумі
18 409,72 грн, моральну шкоду в розмірі 9
000,00 грн та витрати на отримання
правової допомоги в розмірі 2000,00 грн.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 21 березня 2011 року в
задоволені адміністративного позову
ОСОБА_3 - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивачем - ОСОБА_3 подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 березня 2011 року та ухвалити по
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що при ухвалені
оскаржуваної постанови, судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
а також не враховано всіх доводів
адміністративного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю
доповідача, перевіривши матеріали
справи, оцінивши доводи та пояснення
з'явившихся учасників процесу колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював начальником
управління освіти Черкаського
міськвиконкому з 10.07.2002 року.

Розпорядженням № 95-р від 18.05.2007 року
виконавчого комітету Черкаської
міської ради за підписом міського
голови Одарича С.О. ОСОБА_3 було
звільнено з посади на підставі п. 1 ст. 41
КЗпП України (а.с 4).

Не погоджуючись із вищевказаним
розпорядженням про звільнення з
посади, ОСОБА_3 оскаржив його в судовому
порядку.

Так, Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 21 квітня 2009 року
позов ОСОБА_3 - задоволено частково.
Судом визнано незаконним та скасовано
розпорядження № 95-р від 18.05.2007 року
виконавчого комітету Черкаської
міської ради та стягнуто на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 18.05.2007
року по 22.02.2008 року в розмірі 30 919, 20 грн
(а.с. 6-7).

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2010
року скасовано постанову Соснівського
районного суду м. Черкаси та прийнято
по справі нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.
Апеляційним судом визнано незаконним
та скасовано розпорядження № 95-р від
18.05.2007 року Черкаського міського голови
про звільнення ОСОБА_3; поновлено
позивача на посаді начальника
управління освіти Черкаського
міськвиконкому; стягнуто з виконавчого
комітету Черкаської міської ради на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
період з 18.05.2007 року по 21.04.2009 року в сумі
111 309,12 грн та моральну шкоду в розмірі 5
000,00 грн. В решті позовних вимог
відмовлено (а.с. 10-14).

Як вбачається з матеріалів справи,
Розпорядженням від 21.10.2010 року № 263-р-14
«Про поновлення на посаді ОСОБА_3»
позивача поновлено на роботі на посаді
начальника управління освіти
Черкаського міськвиконкому з 18 травня
2007 року.

При ухваленні оскаржуваної постанови
від 21 березня 2011 року, Соснівський
районний суд м. Черкаси дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню, оскільки питання про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за весь період,
тобто до моменту постановлення
апеляційною інстанцією свого рішення
вже було предметом судового розгляду.

Колегія суддів, враховуючи доводи
апеляційної скарги не погоджується з
вищевказаним висновком суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу
законів про працю України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різницю в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. Якщо заява
про поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу. У разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутись
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 235 Кодексу
законів про працю України рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, прийняте органом,
який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

При цьому, апеляційний суд звертає
увагу, що негайне виконання судового
рішення полягає в тому, що воно
підлягає виконанню не з часу набрання
ним законної сили, що передбачено для
переважної більшості судових рішень, а
негайно з часу його оголошення в
судовому засіданні, чим забезпечується
правовий захист життєво важливих
прав та інтересів громадян і держави.

Також, ст. 236 Кодексу законів про працю
України встановлено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Крім того, згідно п. 34 Постанови
Пленуму Верховного суду України від
06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» рішення про
поновлення на роботі вважається
виконаним з дня видання власником або
уповноваженим ним органом про це
наказу.

Як вбачається з матеріалів справи та
зазначалось вище Розпорядженням №
263-р-14 від 21.10.2010 року, позивач був
поновлений на посаді начальника
управління освіти Черкаського
міськвиконкому з 18 травня 2007 року, а
середній заробіток за вимушений прогул
з відповідача стягнуто з 18.05.2007 року до
21.04.2009 року.

Колегією суддів апеляційної інстанції
встановлено, що в матеріалах відсутні
будь-які докази добровільної виплати
відповідачем середнього заробітку про
вимушений прогул за період з 22.04.2009 року
по 21.10.2010 року.

Проаналізувавши та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про те, що 20.07.2010 року
Київським апеляційним
адміністративним судом розглянуто
вимоги позивача про середній заробіток
за вимушений прогул після 21.04.2009 року (а.
с. 10-14).

Зокрема, у постанові апеляційного суду
від 20.07.2010 року зазначається про
доцільність стягнення з відповідача
середнього заробітку за вимушений
прогул до дня постановлення рішення
суду від 21.04.2009 року, яким скасовано
наказ про звільнення.

Отже, підсумовуючи вищезазначене,
колегія суддів дійшла висновку про
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з Департаменту освіти та
гуманітарної політики виконавчого
комітету Черкаської міської ради
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 22.04.2009 року по 21.10.2010
року, а тому адміністративний позов
ОСОБА_3 в цій частині підлягає
задоволенню.

Проте, апеляційний суд вважає
безпідставними та необґрунтованими
вимоги позивача в частині стягнення 3 %
річних та інфляційних нарахувань,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 116, 117 Кодексу
законів про працю України, за своєю
сутністю середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні не
належить до неустойки та не є санкцією
за невиконання грошового зобов'язання.
Це компенсаційна виплата за порушення
права на оплату праці, яка
нараховується у розмірі середнього
заробітку,

Тому, стягнення з відповідача
середнього заробітку за вимушений
прогул з врахуванням індексу інфляції
та з врахуванням 3% річних не
передбачено Кодексом законів про працю
України, Законом України «Про
індексацію грошових доходів
населення» або іншими
нормативно-правовими актами України.

Крім того, колегія суддів вважає, що
вимога ОСОБА_3 про зобов'язання
відповідача відшкодувати завдану йому
моральну шкоду в розмірі 9 000,00 грн також
не підлягає задоволенню, оскільки
позивачем не доведено, в чому полягала
ця шкода, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується, тому
вимоги стосовно відшкодування
моральної шкоди не підлягають
задоволенню.

Зокрема, відповідно до ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Проте, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази та підтвердження того,
що протиправними діями відповідача
ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду.

Крім того, Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку,
що вимога позивача щодо стягнення з
відповідача витрат на отримання
правової допомоги в розмірі 2000 грн є
безпідставною, оскільки в матеріалах
справи наявні тільки ордер та договір
про надання правових послуг. Останні не
підтверджують відповідних витрат,
вказаних позивачем (а. с.23,24).

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, призвели до неправильного
вирішення справи, а тому постанова
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 березня 2010 року підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови по справі, якою
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Черкаського міського голови Одарича
Сергія Олеговича, Департаменту освіти
та гуманітарної політики виконавчого
комітету Черкаської міської ради про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу з урахуванням
індексу інфляції, 3% річних та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 21 березня 2011 року - задовольнити
частково.

Постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 21 березня 2011 року -
скасувати та ухвалити по справі нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_3 до Черкаського міського голови
Одарича Сергія Олеговича, Департаменту
освіти та гуманітарної політики
виконавчого комітету Черкаської
міської ради про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
урахуванням індексу інфляції, 3% річних
та моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Департаменту освіти та
гуманітарної політики виконавчого
комітету Черкаської міської ради на
користь ОСОБА_3 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
22.04.2009 року по 22.10.2010 року у розмірі 83
681,01 грн (вісімдесят три тисячі шістсот
вісімдесят одна гривня 01 коп.)

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено
03.02.2014 року.

Головуючий суддя:
Л.В. Бєлова

Судді:
Т.Р. Вівдиченко

Л.М. Гром

Головуючий суддя

Бєлова Л.В.

Судді:

Вівдиченко Т.Р.

Гром Л.М.