Справа № К/9991/5603/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/5603/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Черкаського районного суду Черкаської
області від 15 червня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Хаціківської сільської ради
Черкаського району Черкаської області,
ОСОБА_5 про визнання рішення недійсним,
-

в с т а н о в и л а :

Постановою Черкаського районного
суду Черкаської області від 15 червня 2010
року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року позов прокурора Бобринецького
району в інтересах ОСОБА_6 відмовлено в
позові ОСОБА_4 до Хаціківської
сільської ради Черкаського району
Черкаської області, ОСОБА_5 про
визнання недійсним рішення
відповідача №24-б від 09 квітня 2009 року.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, на підставі свідоцтва про
право власності на спадщину від 13.10.1995
року, позивач є власником житлового
будинку АДРЕСА_1.

13.11.2008 року позивач звернулась до
Хацьківської сільської ради з заявою
про надання їй земельної ділянки
площею 0.35 га, яка числиться за нею в
земельно-кадастрових книгах с. Хацьки у
приватну власність для ведення
особистого селянського господарства.
За домоволодінням по АДРЕСА_1 числиться
0,25 га, а ще 0,10 га числиться в полі № 5.

13 листопада 2008 року за повідомленням
сільської ради вих. № 1849 позивачу було
дозволено замовити розробку технічної
документації по передачі земельної
ділянки у приватну власність і
рекомендовано звернутись в
організацію, що має ліцензію на
виконання даного виду землевпорядних
робіт для розробки документації із
землеустрою.

26.11.2008 року позивачу було видано акт
визначення та погодження меж земельної
ділянки в натурі 2500 кв.м., за адресою
АДРЕСА_1, відповідно схеми, вказаної на
акті.

Вказаний акт суміжний землекористувач
ОСОБА_5 і землевпорядник Хацьківської
сільської ради не підписали, тому
сільський голова акт не затвердив.
Натомість позивачу був виданий з тими ж
реквізитами інший акт визначення та
погодження меж земельної ділянки в
натурі, однак зі зміненою схемою
земельної ділянки і зміненою площею
земельної ділянки 2376 кв.м. (замість 2500
кв.м.).

07 квітня 2009 року комісія по
врегулюванню земельних відносин при
Хацьківській сільській раді склала
протокол.

Рішенням № 24-6 від 09 квітня 2009 року
сільською радою затверджено протоколи
комісії по врегулюванню земельних
спорів, погодилась з висновками
комісії і контроль за виконанням
рішення сільська рада поклала на
інженера - землевпорядника. Згідно
затверджених сільською радою
протоколів, ОСОБА_4 не дала згоди на
обмір земельної ділянки, при цьому
маючи бажання приватизувати проїзд до
будинку. Перед проїздом встановила
ворота, які не дають змогу під'їзду до
земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_8
Тому, комісія на підставі
вищевикладеного зробила висновк , які в
подальшому затвердила сільська рада,
земельній комісії звернутись до
сільського голови у відмові
приватизації земельної ділянки та
державного інспектора Черкасько -
Смілянського міжрайонного відділу
облдержземінспекції по вирішенню
цього питання, земельна комісія вважає
поведінку позивача, протизаконною до
сільської ради та комісії.

Колегія суддів погоджує висновки судів
попередніх інстанцій про те, що такі
дії відповідача є правомірними
оскільки в документах сільської ради
відсутні відомості про те, що до
належної позивачці земельної ділянки
розміром 0,25 га повинен відноситися і
під'їзд. Крім цього, позивач не
дозволила переміряти свою земельну
ділянку для встановлення реальної
площі якою користується.

При цьому, в матеріалах справи
міститься витяг із зображенням вулиць
та домоволодінь села, де чітко видно, що
вказана спірна земельна ділянка є
проїздом з АДРЕСА_1.

Так, відповідно до ст. 83 Земельного
кодексу України до земель комунальної
власності, які не можуть передаватись у
приватну власність, належать,зокрема,
землі загального користування
населених пунктів (майдани, вулиці,
проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки,
сквери, бульвари, кладовища, місця
знешкодження та утилізації відходів
тощо).

Відповідно до ст. 103 Земельного кодексу
України власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
попередніх інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
районного суду Черкаської області від
15 червня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 січня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: