Справа № 810/869/14-а
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

11 лютого 2014 року 810/869/14-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Леонтович А.М.,
перевіривши виконання вимог статей 105,
106 Кодексу адміністративного
судочинства України за позовною заявою
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області до ОСОБА_1, третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Єкатерина II-ДФ» про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі - позивач)
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Єкатерина II-ДФ»
(далі - третя особа) про зобов'язання
ОСОБА_1 виконати вимоги припису від 7
червня 2013 року №С-0706/2 про зупинення
виконання будівельних робіт та
демонтаж самовільно побудованих
елементів будівлі по вул. Київська, 282 в
м. Бровари Київської області.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
107 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує, чи
належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

При визначенні підсудності справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи
належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного судочинства
і чи підсудна позовна заява даному
адміністративному суду.

Судом встановлено, що Інспекцією з
державного архітектурно-будівельного
контролю 5 червня 2013 року проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та правил
об'єкта будівництва кафе-магазину по
вул. Київська, буд. 282, м. Бровари,
Київська область, про що складено акт
віл 5 червня 2013 року та припис від 7
червня 2013 року №С-0706/2.

Вказаним приписом відповідача
зобов'язано зупинити будівництво
кафе-магазину до усунення виявлених
порушень та демонтувати незавершену
будівлю кафе-магазину, зведення якої
відбувається з порушенням будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Разом з тим, відповідач ігнорує вимоги
припису, дій спрямованих на усунення
порушень у добровільному порядку не
вчинив та продовжує здійснення
незаконного будівництва, що стало
підставою для звернення з даним
позовом до суду.

Статтею 17 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
компетенція адміністративних судів
поширюється на: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Відповідно до частини 5 статті 104
Кодексу адміністративного
судочинства, адміністративний позов
суб'єкта владних повноважень може
містити інші вимоги у випадках,
встановлених законом.

Зазначене кореспондується з
положеннями частини 4 статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства, згідно
якої, 4. Громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян;
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); в інших випадках,
встановлених законом.

Таким чином, виключено законом
встановлюються повноваження органів
державної влади та підстави з якими
вони вправі звертатись до суду за
захистом порушеного права, тим більше,
коли відповідачем у такій справі є
фізична особа.

Повноваження Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
визначені Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України

Пунктом 9 статті 4 Положення
встановлено, що інспекція здійснює
контроль за виконанням приписів про
усунення порушень вимог
законодавства у сферах містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів та правил, у сфері
житлово-комунального господарства

Згідно пункту 18 статті 5 Положення
інспекція наділена повноваженнями
здійснювати претензійно-позовну
роботу, звертатися до суду з позовами
щодо захисту своїх прав та законних
інтересів, а також інтересів
держави з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
та контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Так, статтею 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачено, що у разі виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у
приписі, орган державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням.

Із зазначено вбачається, що
чинним законодавством чітко
встановлені обставини, на підставі
яких інспекцією може бути прийнятий
припис про усунення порушень вимог
законодавства та повноваження
інспекції у разі відмови особи від
добровільного усунення порушень
зазначених у приписі. Зазначений
порядок не передбачає права позивача
на звернення до суду з позовом про
зобов'язання виконання вимог припису.

Таким чином, належним способом
захисту порушеного права у даному
випадку буде пред'явлення позову про
знесення самочинно збудованого
об'єкта та компенсацію витрат,
пов'язаних з таким знесенням.

Разом з тим, спори щодо знесення об'єкту
самочинного будівництва належать до
юрисдикції загальних судів.

Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 376
Цивільного кодексу України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Якщо власник (користувач)
земельної ділянки заперечує проти
визнання права власності на нерухоме
майно за особою, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. У разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Крім того, відповідно до Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №6 від 30.03.2012 з метою
правильного й однакового застосування
положень Цивільного кодексу України
при розгляді цивільних справ,
пов'язаних із самочинним будівництвом,
відповідно до статті 376 ЦК суди
розглядають спори щодо самочинного
будівництва, зокрема:

-про визнання права власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
власником земельної ділянки;

-про визнання права власності на
самочинно збудоване майно на земельній
ділянці, що не була відведена особі, яка
здійснила самочинне будівництво;

-про відшкодування витрат на
будівництво, здійснене на земельній
ділянці, яку особі не було відведено;

-про знесення самочинно збудованого
нерухомого майна;

-про зобов'язання особи, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
провести відповідну перебудову;

-про стягнення витрат, пов'язаних із
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
15 Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Таким чином, у випадку, коли особа у
добровільному порядку не виконує
вимоги припису про усунення порушень,
законом встановлено безальтернативний
спосіб захисту порушених прав держави
та інших осіб у сфері містобудування,
що полягає у пред'явленні позову з
вимогою знесення самочинного
збудованого об'єкта у порядку
визначеному статтею 38 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності»

Отже, враховуючи, що зобов'язання
відповідача виконати вимоги припису
буде мати наслідком знесення об'єкту
самочинного будівництва, що відповідно
до вимог Цивільного процесуального
кодексу належить до юрисдикції
місцевих загальних судів, даний спір не
належить розглядати у порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Оскільки позов подано суб'єктом
владних повноважень, звільненим від
сплати судового збору, вимоги пункту 3
частини 1 статті 7 Закону України «Про
судовий збір» застосуванню не
підлягають.

Керуючись статтею 107, пунктом 1 частини
1 статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за
позовом заявою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області до ОСОБА_1, третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Єкатерина II-ДФ» про
зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою
та доданими до неї матеріалами
надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а в разі постановлення
ухвали без виклику особи, яка її
оскаржує, - протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя (підпис)
Леонтович А.М.