Справа № 1423/5576/2011
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2013-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 листопада 2013 р.м.ОдесаСправа №
1423/5576/2011

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков Володимир Олександрович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 березня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва про виплату щомісячної
державної соціальної допомоги до
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
визнання неправомірної бездіяльності
та зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату щомісячної
соціальної допомоги у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою Центрального районного суду
м.Миколаєва від 02 жовтня 2012 року позов
ОСОБА_1 в частині зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу підвищення на 30%
мінімальної пенсії за віком до 17 серпня
2010 року залишено без розгляду.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 19 березня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
провести нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії,
відповідно до вимог ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 18 серпня 2010 року по 22 липня
2011 року.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, апелянт в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції з
винесенням нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про необхідність її
часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач має
статус дитини війни згідно з
посвідченням.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наявності у
позивача права на щомісячне підвищення
пенсії на 30% мінімальної пенсії за
віком. Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача за період з 07
жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року та
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (в
редакції до 28 грудня 2007 року) дітям
війни пенсія або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч.
2 ст. 3 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами. Встановлення
розміру мінімальної пенсії за віком
Кабінетом Міністрів України
суперечить наведеним нормам закону.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції
України, ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" (в
редакції до 28 грудня 2007 року), ст. 17
Закону України "Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії" і ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а не постанова Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян",
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Із врахуванням наведених положень
чинного законодавства України, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з наявності у позивача права на
щомісячне підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком.

Разом з цим, позивач звернувся за
захистом порушеного відповідачем
права на отримання допомоги лише 07
квітня 2011 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на час прийняття
рішення судом першої інстанції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України (в редакції
чинній на час прийняття рішення судом
першої інстанції) адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Таким чином, з урахуванням норм
процесуального права, колегія суддів
вважає безпідставним поновлення судом
першої інстанції позивачу строку
звернення до суду та приходить до
висновку про скасування постанови суду
першої інстанції в частині задоволених
позовних вимог за період з 17 серпня 2010
року по 06 жовтня 2010 року із залишенням
без розгляду вказаних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 203, 205, 206,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 19 березня 2013 року в
частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату
позивачу підвищення на 30 % відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
17 серпня 2010 року по 06 жовтня 2010 року -
скасувати, а позовні вимоги ОСОБА_1 у
вказаній частині - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 19
березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов