Справа № 666/1326/13-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 666/1326/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Ратушна В.О.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Головного управління юстиції у
Херсонській області, ОСОБА_1 на
постанову Дніпровського районного
суду м.Херсона від 19 квітня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області, Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження,
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області, Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Херсонській
області про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 31.01.2013року; зобов'язання державного
виконавця звернутись до суду із заявою
про зміну способу виконання постанови
суду; визнання протиправною
бездіяльність начальника відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Херсонській області щодо не розгляду
скарги від 11.02.2013р. та не передачі
матеріалів виконавчого провадження
№31832616 до органу Державної
казначейської служби,; визнання
протиправною бездіяльність начальника
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Херсонській області щодо не розгляду
скарги від 11.02.2013 р. в порядку Закону
«Про виконавче провадження» та не
проведення перевірки виконавчого
провадження.

Постановою Дніпровського районного
суду м.Херсона від 19 квітня 2013 року
позов задоволений частково; скасовано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 31.01.2013 року; в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, Головне управління юстиції у
Херсонській області та ОСОБА_1 подали
апеляційні скарги, в яких просять
постанову суду скасувати та ухвалити
нову. Позивач просить позов
задовольнити в повному обсязі, а
відповідач просить відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання, належним чином повідомлені
про розгляд справи, не прибули сторони,
які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційних
скарг, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Дніпровським районним судом м. Херсона
12.03.2012 року виданий виконавчий лист
№2110/1274/12 про зобов'язання Головного
управління праці та соціального
захисту населення Херсонської
обласної державної адміністрації
України здійснити перерахунок та
нарахувати ОСОБА_1 щорічну разову
допомогу до 5 травня за 2011рік у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком.

Перевіривши матеріали справи судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
оскарженої постанови з приводу
закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

У відповідності до статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: 1) визнання судом
відмови стягувача від примусового
виконання рішення суду; 2) визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання; 3) смерті
або оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва; 4) скасування
рішення суду або іншого органу
(посадової особи), на підставі якого
виданий виконавчий документ, або
визнання судом виконавчого документа
таким, що не підлягає виконанню; 5)
письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі; 6) закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення; 7)
визнання боржника банкрутом (пункт 7
частини першої статті 49 у редакції
Закону України від 02.10.2012 р. N 5405-VI);8)
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом; 9) повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ; 10)
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби; 11) повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону;
12) якщо рішення фактично виконано під
час виконання рішення Європейського
суду з прав людини; 13) непред'явлення
виконавчого документа за відновленим
виконавчим провадженням у строки,
визначені статтею 51 цього Закону; 14)
списання згідно із Законом України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію" заборгованості, встановленої
рішенням суду, яке підлягало виконанню
на підставі виконавчого документа.

Судом встановлено, що 31.01.2013 року
старшим державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження в зв'язку з припиненням
бюджетного фінансування, з посиланням
на п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Отже, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
закриваючи виконавче провадження,
відповідач фактично позбавив
можливості позивача отримати належні
їй кошти, оскільки рішення суду про
захист соціальних прав фактично не
виконано.

При цьому, інша частина позовних вимог
не підлягає задоволенню, оскільки,
згідно із матеріалами справи, скарга
стягувача була розглянута
відповідачем у визначеному законом
порядку та позивачем при зверненні до
суду обрано неправильний спосіб
захисту.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що при вирішенні справи суд
першої інстанції вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права, внаслідок чого апеляційні
скарги підлягають залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції в порядку ст.200 КАС України
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного
управління юстиції у Херсонській
області, ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Дніпровського
районного суду м.Херсона від 19 квітня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: