Справа № 2а-18473/10/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/89968/11

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва (далі - ДПІ)

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2011

у справі № 2а-18473/10/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Емі-Україна" (далі -
Товариство)

до ДПІ

про визнання скасування рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про скасування рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 09.12.2010 № /0 та від 09.12.2010
№ /0.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.03.2011 у позові відмовлено з тих
мотивів, що зарахування зустрічних
вимог по зобов'язанням, які виникли за
зовнішньоекономічним контрактом,
допускається по однорідним вимогам між
резидентом та нерезидентом, які є
контрагентами за цими операціями.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2011
назване рішення суду першої інстанції
скасовано; позов задоволено;
оспорювані акти індивідуальної дії
скасовано з тих мотивів, що розрахунки
позивача з нерезидентом за спірним
зовнішньоекономічним контрактом були
проведені заліком зустрічних
однорідних вимог у з дотриманням
чинного законодавства.

У касаційній скарзі до Вищого
адміністративного суду України ДПІ
просить скасувати оскаржувану
постанову суду апеляційної інстанції
та залишити в силі рішення окружного
адміністративного суду міста Києва як
скасоване помилково.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення касаційних
вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями під
час розгляду даної справи встановлено,
що ДПІ було проведено позапланову
виїзну документальну перевірку
дотримання Товариством вимог чинного
валютного за період з 22.02.2005 по 25.11.2010,
оформлену актом від 26.11.2010 № 5416/22-33299789.

Під час цієї перевірки податковим
органом було виявлено факт
несвоєчасного надходження виручки в
іноземній валюті на рахунок позивача
за поставку послуг з перевезення
нерезидентам - компанії «AEROSTAND LLC» (США)
та компанії «Sentar LLC» (США) на виконання
зовнішньоекономічних контрактів від
30.06.2008 № 30/06-08 та від 14.04.2008 № 14/04-08,
відповідно.

Судами також було встановлено, що за
договором про переведення боргу від
07.06.2010 № 07-06/10-ПБ, укладеним компанією
«AEROSTAND LLC» (кредитор), товариством з
обмеженою відповідальністю
«Квік-Авто» (первісний боржник) та
позивачем (новий боржник), останнім
було прийнято борг первісного боржника
перед кредитором у сумі 180 000 дол. США.

У межах строку, визначеного статтею 1
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті» для
надходження валютної виручки по
експортному контракту, зобов'язання
компанії «AEROSTAND LLC» щодо оплати
отриманих послуг з перевезення у сумі
180 000 дол. США були припинені шляхом
заліку зустрічних однорідних вимог
відповідно до укладеної 07.06.2010
позивачем та цим нерезидентом угоди
про залік зустрічних вимог

Аналогічний спосіб розрахунку було
використано й за контрактом від 14.04.2008
№ 14/04-08, укладеним позивачем
(перевізник) та компанією «Sentar LLC»
(замовник), шляхом укладення 18.12.2008
трьохстороннього договору про
переведення боргу між компанією «Sentar
LLC» (кредитор), товариством з обмеженою
відповідальністю «КС Імпорте»
(первісний боржник) та позивачем (новий
боржник), за яким позивачеві було
передано борг у сумі 72908 дол. США, що в
подальшому був використаний для заліку
зустрічних однорідних вимог між
Товариством та компанією «Sentar LLC».

Відповідно до частини четвертої статті
6 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право укладати
будь-які види зовнішньоекономічних
договорів (контрактів), крім тих, які
прямо та у виключній формі заборонені
законами України.

Згідно з абзацом першим частини першої
статті 14 зазначеного Закону всі
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності мають право самостійно
визначати форму розрахунків по
зовнішньоекономічних операціях
з-поміж тих, що не суперечать законам
України та відповідають міжнародним
правилам.

У цивільно-правових відносинах
допускається припинення зобов'язань
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог відповідно до статті
601 Цивільного кодексу України, а також
статей 202, 203, 377 Господарського кодексу
України.

Частиною першою статті 1 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» визначено, що
виручка резидентів у іноземній валюті
підлягає зарахуванню на їх валютні
рахунки в уповноважених банках у
строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Разом з тим, цей Закон не передбачає
застережень щодо неможливості
припинення зобов'язань за
зовнішньоекономічними договорами
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, а відтак припинення
зобов'язань між резидентом та
нерезидентом шляхом такого
зарахування не може розцінювати як
порушення вимог чинного законодавства
України незалежно від джерела
походження заборгованості (зокрема, у
разі її набуття за договором
переведення боргу).

З наведеного випливає, що суди першої
та апеляційної інстанцій на підставі
встановлених обставин справи дійшли
правильного висновку про відсутність
підстав для нарахування позивачу пені
за порушення термінів розрахунків у
сфері зовнішньоекономічної діяльності
та за недекларування валютних
цінностей, що знаходяться за межами
України, через відсутність останніх, а
тому підстави для скасування
постановлених у справі судових рішень
у справі та задоволення касаційної
скарги відсутні.

Керуючись статті 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва відхилити.

2. Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.11.2011 у
справі № 2а-18473/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько