Справа № 815/8135/13-а
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8135/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Щербан В.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
Анастасов Г.В. - за довіреністю від
02.12.2013р. б/н, Касюга Г.О. - за довіреністю
від 08.01.2014р. б/н.

Від відповідача: Державної податкової
інспекції у Київському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області Ткачук О.П. - за
довіреністю від 19.06.2013р. №14269/9/10-0.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.09.2013р.
№ щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій, з урахуванням уточнень
(вхід.№35553/13 від 16.12.2013р.), просить суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 13.09.2013р. № щодо
визначення суми податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
225000,00грн., з яких 150000,00грн. - основний
платіж, 75000,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції, посилаючись на відсутність
порушень положень чинного податкового
законодавства з боку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Богдан-Авто Одеса», оскільки при
формуванні податкового кредиту за
період травень 2013р., Товариством у
повному обсязі дотримано вимоги
чинного податкового законодавства
України та відповідно правомірно
включено до складу податкового кредиту
за означений період суму ПДВ у розмірі
150000,00грн., сплачену контрагенту - ТОВ
«М-Гарант», в межах
фінансово-господарських
правовідносин, що, серед іншого,
підтверджується податковою накладною,
виписаною та оформленою ТОВ «М-Гарант»
з урахуванням вимог Податкового
кодексу України.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Київському районі м.Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, з позовними вимогами
не погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 05.12.2013р.
вихід.№12957/9/10-0), наголошуючи, зокрема,
на правомірності винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 13.09.2013р.
№ щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн., оскільки Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Богдан-Авто Одеса» порушено вимоги
ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2 ст.198, ст.200
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено суму податкового кредиту
з податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду всього у
сумі 900000грн., у т.ч. за травень 2013р. - у
сумі 150000грн., а також проведеною
перевіркою не підтверджено реальність
здійснення фінансово-господарських
операцій ТОВ «Богдан-Авто Одеса» з
суб'єктом господарювання ТОВ
«М-Гарант» за травень 2013р.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного податкового законодавства, суд
встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 08.08.2013р. на підставі
Наказу ДПІ у Київському районі м.Одеси
Одеської області ДПС від 08.08.2013р. №191-п,
згідно з п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.1
ст.79 Податковою кодексу України,
головним державним
ревізор-інспектором відділу
проведення камеральних перевірок
управління податкового аудиту ДПІ у
Київському районі м.Одеси Одеської
області ДПС Лукашкіним Д.О., проведено
документальну невиїзну перевірку ТОВ
«Богдан-Авто Одеса» з питань
правовідносин з ТОВ «М-Гарант» за
період травень 2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області складено Акт №166/22-02/37810464 від
08.08.2013р. «Про результати проведення
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Богдан-Авто Одеса» щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ТОВ «М-Гарант» за період
травень 2013р.», у висновках якого
наголошено, що Товариством завищено
суму податкового кредиту з податку на
додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду всього в сумі
900000грн., у т.ч. за травень 2013р. - у сумі
150000грн., внаслідок чого порушено вимоги
ст.185, п.188.1 ст.188, п.198.2 ст.198, ст.200
Податкового кодексу України, а також
проведеною перевіркою не підтверджено
реальність здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«Богдан-Авто Одеса» із суб'єктом
господарювання -ТОВ «М-Гарант» за
травень 2013р.

На підставі складеного Акта перевірки
№166/22-02/37810464 від 08.08.2013р. ДПІ у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області 13.09.2013р. винесено податкове
повідомлення-рішення № щодо
визначення суми податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
225000,00грн., з яких 150000,00грн. - основний
платіж, 75000,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 13.09.2013р.
№, ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
звернулось до Головного управління
Міндоходів в Одеській області з
первинною скаргою (№52/09/13 від 29.09.2013р.)
про його скасування, за результатами
розгляду якої Головним управлінням
Міндоходів в Одеській області прийнято
рішення №1046/10/15-32-10-02-07 від 04.10.2013р., яким
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
13.09.2013р. №, а первинну скаргу
директора ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
Єргієва А.О. - без задоволення.

Не погоджуючись із вищезазначеними
рішеннями, ТОВ «Богдан-Авто Одеса»
звернулось з повторною скаргою (№30/10/13
від 23.10.2013р.) до Міністерства доходів і
зборів України, за результатами
розгляду якої Міністерством 13.11.2013р.
прийнято рішення №15189/6/99-99-10-01-15 Про
результати розгляду скарги, яким
залишено без змін податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
13.09.2013р. № та рішення, прийняте за
розглядом первинної скарги, а скаргу -
без задоволення.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 13.09.2013р.
№, позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою про його скасування.

Так, на думку суду, оскаржуване
позивачем податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
13.09.2013р. № щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн., винесено податковим органом
правомірно, ґрунтовно та з урахуванням
положень чинного податкового
законодавства, з урахуванням
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом та
вбачаться з наявних у матеріалах
справи документів, між ТОВ «Богдан-Авто
Одеса» (Покупець) та ТОВ «М-Гарант»
(Постачальник), 27.05.2013р. був укладений
Договір поставки товару №10/2, згідно з
п.п.1.1-1.3 якого, Постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність Покупцю продукцію, а
Покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його на умовах даного
Договору. Найменування товару, його
кількість вартість за одиницю
вказується в накладних (або
специфікаціях), які є невід'ємною
частиною Договору, при цьому вартість
товару не відступає від звичайних цін.
Загальна вартість товару за даним
Договором становить 900000,00грн., у т.ч. ПДВ
- 150000,00грн.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010року
№2755-VI, податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до абз. « 1» п. 198.3 ст. 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п.201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
передбачено, що господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Зокрема, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат та податкового
кредиту з ПДВ наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Таким чином, безтоварні господарські
операції не призводять до реальних
змін майнового стану суб'єкта
господарювання та його контрагентів.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Водночас, наявність
податкових накладних є необхідною,
однак не безумовною підставою для
отримання платником податку права на
податковий кредит з податку на додану
вартість, якщо до того ж податковим
органом доведено, що відомості, які
містяться у таких документах, не
відповідають дійсності, у зв'язку із не
здійсненням де - факто самих
господарських операцій.

Отже, наявність законодавчо визначених
обставин для формування податкового
кредиту, зокрема податкових накладних,
виписаних платником податку, є
обов'язковою, для визнання
правомірності формування таких за
умови, якщо відомості в таких
документах відповідають дійсності, і
якщо господарські операції мали
реальний характер.

Між тим, як встановлено судом та на
відповідне питання суду зазначено
повноважним представником позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»,
ТОВ «М-Гарант» виписало позивачу
податкову накладну від 31.05.2013р. №3,
проте на виконання умов Договору
поставки товару №10/2 від 27.05.2013р.,
обумовлений Договором та
Специфікацією (Додаток №1 до Договору),
товар, Підприємству позивача не
поставило.

Окрім того, як з'ясовано судом та
зазначено у Акті ДПІ у Подільському
районі м.Києва ДПС від 01.08.2013р.
№229/26-56-22-01-05/33403770 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«М-Гарант» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період з 01.06.2012р. по
30.06.2013р.», працівниками ОУ ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві в ході відпрацювання здійснено
вихід за адресою місцезнаходження ТОВ
«М-ГАРАНТ», та встановлено, що за
адресою: м.Київ,
вул.Новокостянтинівська,1-А
підприємство не знаходиться. В свою
чергу за вказаною адресою знаходиться
віділлення Департаменту технічних
обладнань СВП «Київські електричні
мережі» ПАТ «Київенерго». Зі слів
охоронця підприємство «М-Гарант» не
орендує та ніколи не орендувало
приміщення за адресою: м.Київ,
вул.Новокостянтинівська,1-А. Також, на
підприємстві ТОВ «М-ГАРАНТ»
директором, головним бухгалтером та
засновником підприємства є гр.ОСОБА_6,
який підтвердив, що на підприємстві
працює одна особа, у зв'язку з чим
контролюючим органом встановлено
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, які не
мають реального товарного характеру.
Операції ТОВ «М-ГАРАНТ» та
контрагентів-покупців не містять у
суті своїй розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
придбання та продажу товарів. Такі
причини можуть бути наявними лише за
умови, що платник податку має намір
одержати економічний ефект у
результаті підприємницької або іншої
економічної діяльності. Наслідком
діяльності ТОВ «М-ГАРАНТ» є виключно чи
переважно формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту на
адресу контрагентів.

Означене, у тому числі, підтверджується
наданими представником податкового
органу та наявними у матеріалах справи
письмовими пояснення директора ТОВ
«М-ГАРАНТ» гр.ОСОБА_6 від 22.07.2013р.

Відтак, з урахуванням наведеного, суд
доходить висновку щодо правомірності
та ґрунтовності збільшення Державною
податковою інспекцією у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
суми податку на додану вартість у
загальному розмірі 225000,00грн.

Вищевикладене спростовує твердження
позивача, наведені у позовній заяві та
викладені усно повноважним
представником у судових засіданнях в
ході судового розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене та
оцінюючи надані сторонами по справі
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що уточнені позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.09.2013р.
№ щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн., не обґрунтовані,
документально не підтверджені, не
ґрунтуються на положеннях чинного
податкового законодавства, отже
задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні
позовних вимог відмовлено повністю,
витрати по сплаті судового збору у
сумі 518грн. 00коп. покладаються на
позивача, відповідно до положень ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94,
ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Богдан-Авто Одеса»
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.09.2013р.
№ щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
225000,00грн., відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 10 лютого 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.