Справа № 807/1259/13-а
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року
Справа №
14579/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді
Ліщинський А.М.

судді
Запотічний І.І.

секретар судового засідання
Коцур В.К.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача Горінецький О.Й.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу Чопської митниці
Міндоходів на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.10.2013 року
у справі № 807/12596/13-а за позовом ОСОБА_3
до Чопської митниці Міндоходів,
Державної митної служби України про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати, -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувсь до Державної
митної служби України, Чопської
митниці Міндоходів, з позовом про
визнання протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби
України від 18.03.2013 року №380-к «Про
припинення перебування на державній
службі» в частині припинення
перебування на державній службі
ОСОБА_3, визнати протиправним та
скасувати наказ Чопської митниці від
21.03.2013 року №193-к «По особовому складу»,
поновити позивача на раніше займаній
посаді головного інспектора
оперативного сектору №1 оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил Чопської
митниці з 22.03.2013 року, стягнути з
Чопської митниці на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 21.03.2013 року по день поновлення
на роботі.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що 22.02.2013 року
Чопською митницею проведено службове
розслідування, за наслідками якого
було складено Акт службового
розслідування від 22.02.2013 року, в якому
зазначено порушення ОСОБА_3 вимог
пункту 2.2. Положення про оперативний
відділ служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил Чопської
митниці, затвердженого наказом
Чопської митниці від 05.04.2012 року №433 та
пунктів 2.2., 2.3 Положення про
оперативний відділ служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Чопської митниці, затвердженого
наказом Чопської митниці від 23.07.2012
року № 804, щодо невжиття заходів
спрямованих на виявлення, розкриття,
припинення, профілактику порушень
митних правил, виявлення та затримання
товарів, транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України з порушення законодавства з
питань митної справи, в тому числі у
взаємодії з іншими підрозділами
митниці. Також однією з підстав
звільнення позивача з роботи
вказується на несумлінне виконання
своїх службових обов'язків,
передбачених пунктами 2.1, 2.3, 2.4, 2.10
посадової інструкції головного
інспектора оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Чопської
митниці, затвердженої начальником
митниці 21.10.2010 року та пунктами 2.1, 2.27,
2.33, 2.37 посадової інструкції головного
інспектора оперативного сектору №1
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Чопської митниці, затвердженої
начальником митниці 01.08.2012 року. У
зв'язку з чим відповідачем при видачі
наказу зроблено висновок, щодо
порушення позивачем Присяги державних
службовців, у зв'язку з чим він підлягає
звільненню із займаної посади
відповідно до п.6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу».
Позивач вважає незаконним наказ
Державної митної служби України від
18.03.2013 №380-к «Про припинення
перебування ОСОБА_3 на державній
службі в митних органах» та виданий на
його основі наказ Чопської митниці від
21.03.2013 №193-к «По особовому складу»
вважає виданими з порушенням норм
діючого законодавства, без достатніх
підстав і обґрунтування, на основі
фактів та обставин, що не відповідають
дійсному стану справ, перебігу подій та
його діяльності, як посадової особи та
працівника митного органу. На підставі
зазначеного у задоволенні позовних
вимог просив відмовити у повному
обсязі.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.10.2013
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Чопська митниця
Міндоходів подала апеляційну скаргу.
З посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
права просить постанову суду першої
інстанції скасувати, та прийняти нову,
якою у задоволені позову відмовити. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на наступне.

Службовою перевіркою, шляхом
проведення аналізу наявних у митниці
документів, на підставі яких через
пункт пропуску «Ужгород - Вишнє
Немецьке» митного поста «Ужгород»
переміщувались поштові відправлення
протягом 2012 року, встановлено ряд
невідповідностей фактичних вагових
параметрів транспортних засобів з
вантажем інформації, про масу
транспортних засобі, зазначену в
товаросупровідних документах та
талонах зважування. У пункті пропуску
«Ужгород - Вишнє Немецьке» митного
поста «Ужгород» на вантажному
напрямку здійснювали свої
функціональні обов'язки також посадові
особи Служби боротьби з контрабандою
та порушення митних правил, зокрема,
ОСОБА_3 - головний інспектор
оперативного сектору №1 оперативного
відділу. Таким чином, комісією
встановлено, що позивачем, як посадовою
особою не вживалися відповідні заходи
щодо виявлення порушень митних правил,
зокрема, ці заходи не вживались
позивачем в 9 випадках. Зокрема, в
порушення ОСОБА_3 вимог пункту 2.2.
Положення про оперативний відділ
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Чопської
митниці, затвердженого наказом
Чопської митниці від 05.04.2012 року № 433 та
пунктів 2.2, 2.3 Положення про оперативний
відділ служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил Чопської
митниці, затвердженого наказом
Чопської митниці від 23.07.2012 року № 804, не
вживалися заходи спрямовані на
виявлення, розкриття, припинення,
профілактику порушень митних правил,
виявлення та затримання товарів,
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України з
порушення законодавства з питань
митної справи, в тому числі у взаємодії
з іншими підрозділами митниці. На
підставі зазначеного відповідачем 1
правомірно винесено наказ Державної
митної служби України від 18.03.2013 № 380-к
«Про припинення перебування ОСОБА_3 на
державній службі в митних органах», та
виданий на його основі наказ Чопської
митниці від 21.03.2013 №193-к «По особовому
складу». Окрім того, несумлінне
виконання позивачем службових
обов'язків свідчить про порушення ним
Присяги державного службовця. На
підставі наведено, правомірно
припинено перебування позивача на
державній службі в митних органах,
відповідно до п.6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу» - за
порушення Присяги державного
службовця. У зв'язку з вищенаведеним
представники відповідачів просили
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Представник апелянта підтримує вимоги
апеляційної скарги. Просить постанову
суду першої інстанції скасувати,
апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

В період з 12.02.2013 р. по 22.02.2013 року
Чопською митницею було проведено
службове розслідування. За
результатами перевірки та
проведеного службового розслідування
складено Акт від 22.02.2013 року, в якому
вказано на порушення позивачем вимог
пункту 2.2. Положення про оперативний
відділ служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил Чопської
митниці, затвердженого наказом
Чопської митниці від 05.04.2012 року №433 та
пунктів 2.2., 2.3 Положення про
оперативний відділ служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Чопської митниці, затвердженого
наказом Чопської митниці від 23.07.2012
року №804, зокрема, невжиття заходів
спрямованих на виявлення, розкриття,
припинення, профілактику порушень
митних правил, виявлення та затримання
товарів, транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України з порушення законодавства з
питань митної справи, в тому числі у
взаємодії з іншими підрозділами
митниці.

Однією з підстав звільнення позивача з
роботи вказується на несумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
передбачених пунктами 2.1, 2.3, 2.4, 2.10
посадової інструкції головного
інспектора оперативного відділу
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Чопської
митниці, затвердженої начальником
митниці 21.10.2010 року та пунктами 2.1, 2.27,
2.33, 2.37 посадової інструкції головного
інспектора оперативного сектору №1
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Чопської митниці, затвердженої
начальником митниці 01.08.2012 року.

Таким чином, Державною митною службою
України було зроблено висновок, що
ОСОБА_3 порушив Присягу державних
службовців, і в такому випадку він
підлягає звільненню із займаної посади
відповідно до п.6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з акта службового
розслідування від 22.02.2013 року, було
зазначено як пропозицію, звільнити
ОСОБА_3 - головного інспектора
оперативного сектору №1 оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил Чопської
митниці, відповідно до п.6 ст. 23, ст. 28
Дисциплінарного статуту митної служби
України, затвердженого Законом України
від 06.09.2005 №2805-IV. Проте, на підставі
даного акту службового розслідування,
ДМСУ 18.03.2013 р. приймає наказ №380-к про
припинення перебування на державній
службі ОСОБА_3 (а.с.92-94), а не про
звільнення відповідно до
Дисциплінарного статуту, як це було
вказано в акті (а.с.63). На підставі
вищевказаного наказу, 21.03.2013 р. Чопська
митниця приймає наказ №193-к по
особовому складу щодо розрахунку із
ОСОБА_3 (а.с.95).

Як вбачається з матеріалів справи
позивач із даними зазначеними у акті
службового розслідування не погодився,
про що зазначив під час ознайомлення з
ним. 22.02.2013 року позивач у письмовому
вигляді висловив свої зауваження до
акта службового розслідування, які
підтримав у судовому засіданні (а.с.69-72).
Зокрема, зазначив, що транспортні
засоби у яких встановлено
невідповідність фактичних вагових
параметрів транспортних засобів з
вантажем інформації, про масу
транспортних засобів, зазначену в
товаросупровідних документах та
талонах зважування, не відкривав,
оскільки пломби Словацької пошти та
пломбувальний трос були у справному не
пошкодженому стані, інформації щодо
різниці вагових параметрів
працівниками підрозділу митного
оформлення до нього не доводилась. У
перевірці даних транспортних засобів
участь не брав, інформацію, щодо
розбіжності вагових параметрів не
отримував, про що на ім'я начальника
Чопської митниці надав свої письмові
пояснення. Згідно листа «Укрпошти» від
01.02.2013 р. вбачається, що всі міжнародні
поштові відправлення прибували до м.
Києва із цілими пломбами Словацької
пошти та «під митним контролем».
Випадків втрат відправлень не виявлено
(а.с.156).

Відповідно до матеріалів службового
розслідування, зауважень до акту
службового розслідування (а.с.69-72), не
спростованих відповідачами, в період
проходження міжнародних поштових
відправлень, ОСОБА_3 зокрема, перебував
на навчанні в адмінбудинку № 2 в м. Чоп
(а.с.71), здійснював догляд інших
транспортних засобів, які входили в
групу ризиків, тощо (а.с.69-71).

Згідно розпорядження начальника
митного поста «Ужгород» №5-р від 31.05.2012
р. (а.с.157) вбачається, що митне
оформлення міжнародних поштових
відправлень здійснюють відділи
митного оформлення, які у випадку
виявлення порушень повинні доповідати
начальникам відділів. Доказів таких
порушень та наявності доповідних
відповідачами надано не було. Окрім
того, позивач працював не у відділі
митного оформлення, які відповідно
здійснювали огляд міжнародних
поштових відправлень, а у відділі
служби боротьби з контрабандою та
порушеннями митних правил Чопської
митниці (а.с. 75-83).

Отже, суд приходить до переконання, що
відповідачами не доведено належними та
допустимими доказами порушення
позивачем Присяги державного
службовця.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції належним чином встановив
обставини справи, дав відповідну
оцінку дослідженим у судовому
засіданні доказам у справі, та прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення позову виходячи з
наступного.

Відповідно до положень статті 569
Митного кодексу України правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом, а в частині, що не регулюється
ним, - Законом України «Про державну
службу». Тобто норми Закону України
«Про державну службу можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульовано спеціальним митним
законодавством, у тому числі і нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту
митної служби України зазначено, що цей
Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

З аналізу наведених норм вбачається, що
і в частині регулювання правового
становища державних службовців при
застосуванні положень Дисциплінарного
статуту митної служби України вимоги
Закону України «Про державну службу»
враховуються, але здійснюється таке
регулювання за нормами спеціальних
законів, зокрема, Дисциплінарного
статуту митної служби України.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України встановлено, що
порушення службової дисципліни -
протиправне, винне (умисне чи
необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень пункту 1 статті
22 Статуту до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, зокрема,
належать порушення вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників.

Наказом Державної митної служби
України від 13.08.2010 року №918 (з
наступними змінами та доповненнями,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 04.12.2011 року за № 154/18892)
затверджено Інструкцію про порядок
організації та проведення службового
розслідування і службової перевірки в
митній службі України (далі -
Інструкція), та згідно п. 1.1 Інструкції -
визначає приводи, підстави, мету,
порядок призначення і проведення
службового розслідування (службової
перевірки) в митній службі України,
документування й оформлення його
результатів, прийняття за ним рішення,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування
(службової перевірки) у справи, а також
права та обов'язки посадових осіб
митної служби України під час їх
проведення.

Відповідно до п. 2.1. Інструкції
підставами для проведення службового
розслідування є не тільки порушення
митного законодавства та інших
документів Держмитслужби, а і
недодержання законодавства про
державну службу.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України «Про державну службу»
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 28
Дисциплінарного статуту митної служби
України звільнення посадової особи
митної служби може мати місце в разі
порушення посадовою особою митної
служби вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, що призвело до
заподіяння матеріальних збитків
державі, територіальній громаді,
юридичним чи фізичним особам.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що Закон України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України» є спеціальним нормативним
актом щодо врегулювання правовідносин,
пов'язаних із застосування заохочень
та дисциплінарних стягнень для
посадових осіб митної служби, у тому
числі й їх звільнення, а відтак його
норми мають пріоритет над іншими
правовими нормами загального
характеру, зокрема, Законом України
«Про державну службу».

Тобто, зазначені у наказі про
звільнення позивача з посади та
припинення перебування на державній
службі порушення, які кваліфіковані у
наказі як несумлінне виконання
основних обов'язків державного
службовця та своїх службових
обов'язків, прямо підпадають під
порушення службової дисципліни,
визначені у пункті 1 статті 22
Дисциплінарного статуту митної служби
України, за вчинення яких можуть бути
застосовані види дисциплінарних
стягнень, визначених статтею 23 цього
Статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що оскаржувані накази
прийняті не на підставі, та не у спосіб,
передбачений Конституцією України та
Законами України, необґрунтовані,
прийняті без урахування всіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чопської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 02.10.2013 року
у справі № 807/12596/13-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.

Повний текст складено та підписано
03.02.2014р.