Справа № 2а-57/12
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-57/12
у 1-й інстанції: Диба О.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Аліменка
В.О.,

суддів: Безименної Н.В.,
Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації на постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 12.01.2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
протиправними дії та зобов'язання
перерахувати та виплатити пенсію,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій відповідачів щодо
відмови у здійсненні перерахунку та
виплати суми пенсії, та щорічної
допомоги на оздоровлення, що мають бути
нараховані у відповідності зі ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 12.01.2012 року вимоги
позивача задоволено частково.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач Управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної в м. Києві
державної адміністрації звернулися з
апеляційною скаргою, в якій просять
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні вимог адміністративного
позову в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, та
підтверджується матеріалами справи, що
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
2 групи, перебуває на обліку в УПФУ та
отримує пенсію згідно з ЗУ «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року, щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи виплачується в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Зміст Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» положеннями
якого встановлювалися розміри
мінімальних заробітних плат у 2011 році,
свідчить про відсутність будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

Позивач за 2011 рік отримав щорічну
допомогу на оздоровлення передбачену
абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року в розмірі, встановленому
Постановою КМ України від 12.07.2005 року №
562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки підпунктом 11
пункту 28 розділу II Закону України від
28.12.2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
текст статті 48 викладено в такій
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 № 107-VI, визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони та інші правові акти
або їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність, тобто з 22.05.2008 року,
у позивача виникло право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
розрахунку п'яти мінімальних
заробітних плат.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 9 КАС України
щодо пріоритетності законів над
підзаконними актами, з 22.05.2008 року
щорічна допомога на оздоровлення
відповідачем неправомірно
виплачувалась на підставі постанови КМ
України від 28.05.2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зважаючи на наведене, колегія суддів
вважає, що порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено. Правова оцінка
обставин по справі дана вірно, а тому
апеляційні скарги слід залишити без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Доводи апеляційних скарг не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 158, 160, 183-2, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної в м. Києві державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 12.01.2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.