Справа № 2а/0370/97/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 р.
Справа № 50914/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Костіва М.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Луцьке
ремонтно-транспортне товариство» на
ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року у справі за позовом ВАТ «Луцьке
ремонтно-транспортне підприємство» до
Волинської регіональної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру», за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів СТзОВ «Городище»
про визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И
Л А:

14.01.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними та зобов`язання вчинити
дії.

Відповідно до уточнених позовних вимог
позивач просить суд визнати дії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру» щодо
відмови у державній реєстрації
договорів оренди землі
сільськогосподарського призначення,
укладених між власниками земельних
паїв та ВАТ «Луцьке
ремонтно-транспортне підприємство»
протиправними, зобов`язати управління
Державного комітету України по
земельних ресурсах Луцького району
скасувати державну реєстрацію
зареєстрованих договорів оренди землі
по Лаврівській та Чаруківській
сільських радах укладених між
громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
СТзОВ «Городище», згідно переліку
доданого до позовної заяви, зобов`язати
управління Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району здійснити державну реєстрацію
договорів оренди землі укладеними між
власниками земельних паїв громадянами
сіл Лаврів, Чаруків та позивачем,
згідно переліку доданого до позовної
заяви.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року закрито провадження в частині
зобов`язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району скасувати державну
реєстрацію зареєстрованих договорів
оренди землі по Лаврівській та
Чаруківській сільських радах
укладених між громадянами сіл Лаврів,
Чаруків та СТзОВ «Городище», згідно
переліку доданого до позовної заяви, та
зобов`язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району здійснити державну
реєстрацію договорів оренди землі
укладеними між власниками земельних
паїв громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
позивачем, згідно переліку доданого до
позовної заяви.

Приватне акціонерне товариство
«Луцьке ремонтно-транспортне
товариство» ухвалу оскаржило, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та прийняти нову, якою зобов'язати
Управління Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району скасувати державну реєстрацію
зареєстрованих договорів оренди землі
по Лаврівській та Чаруківській
сільських радах укладених між
громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
СгТзОВ «Городище», згідно переліку
доданого до позовної заяви та
зобов'язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району здійснити державну
реєстрацію сіл Лаврів, Чаруків та
позивачем згідно переліку доданого до
позовної заяви.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що спір в частині позовних вимог
щодо яких закрито провадження підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства відповідно до норм КАС
України.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги щодо зобов'язання
управління Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району скасувати державну реєстрацію
зареєстрованих договорів оренди землі
по Лаврівській та Чаруківській
сільських радах укладених між
громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
СТзОВ «Городище», згідно переліку
доданого до позовної заяви, та
зобов'язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району здійснити державну
реєстрацію договорів оренди землі
укладеними між власниками земельних
паїв громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
позивачем, згідно переліку доданого до
позовної заяви, не є адміністративними,
оскільки вимоги позивача не стосуються
захисту його прав, свобод та інтересів
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що відповідно до
уточнених позовних вимог позивач
просить суд визнати дії Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру» щодо відмови у
державній реєстрації договорів оренди
землі сільськогосподарського
призначення, укладених між власниками
земельних паїв та ВАТ «Луцьке
ремонтно-транспортне підприємство»
протиправними, зобов'язати управління
Державного комітету України по
земельних ресурсах Луцького району
скасувати державну реєстрацію
зареєстрованих договорів оренди землі
по Лаврівській та Чаруківській
сільських радах укладених між
громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
СТзОВ «Городище», згідно переліку
доданого до позовної заяви, зобов'язати
управління Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району здійснити державну реєстрацію
договорів оренди землі укладеними між
власниками земельних паїв громадянами
сіл Лаврів, Чаруків та позивачем,
згідно переліку доданого до позовної
заяви.

Позовні вимоги в частині вимог до
управління Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району обґрунтовано тим, що, як
вбачається з інформації наданої
управлінням Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району на момент звернення позивача з
вимогою про державну реєстрацію
договорів оренди землі, вже були
зареєстровані інші договори оренди між
тими ж власниками та іншим орендарем -
СТзОВ «Городище».

Відповідно до статті 3 КАС України
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Виходячи з тих норм, спір є
публічно-правовим і підлягає розгляду
в порядку адміністративної юрисдикції
в тому разі, якщо він виник із
публічно-правових відносин за участю
суб'єкта владних повноважень, який саме
у цих відносинах здійснює надані йому
чинним законодавством владні
управлінські функції.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Колегія суддів зазначає, що справу в
частині позовних вимог до управління
Державного комітету України по
земельних ресурсах Луцького району про
зобов'язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району скасувати державну
реєстрацію зареєстрованих договорів
оренди землі по Лаврівській та
Чаруківській сільських радах
укладених між громадянами сіл Лаврів,
Чаруків та СТзОВ «Городище», згідно
переліку доданого до позовної заяви та
зобов'язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району здійснити державну
реєстрацію договорів оренди землі
укладеними між власниками земельних
паїв громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
позивачем згідно переліку доданого до
позовної заяви, не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства, оскільки дані
правовідносини є правовідносинами
щодо реалізації права на користування
(оренди) земельними ділянками.

Статтею 1 Закону України «Про оренду
землі» визначено, що оренда землі це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Відповідно до статті 20 зазначеного
Закону, укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації; право
оренди земельної ділянки виникає з дня
державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації
договорів землі визначено Порядком
державної реєстрації договорів оренди
землі, затвердженим Постановою
Кабінету Міністрів України від 25.12.1998
року №2073, відповідно до пункту 2 якого,
державна реєстрація договорів оренди є
офіційним визнанням і підтвердженням
державою факту виникнення або
припинення права оренди земельних
ділянок.

Як вбачається з системного аналізу
зазначених вище норм, державна
реєстрація договорів оренди землі
носить похідний характер, оскільки
лише визнає та підтверджує виникнення
або припинення права оренди земельних
ділянок. Підставою виникнення
правовідносин щодо оренди землі є
укладений договір оренди.

Позивач просить суд зобов'язати
управління Державного комітету
України по земельних ресурсах Луцького
району зареєструвати договори оренди
земельних ділянок, в яких він є
орендарем, та одночасно просить
скасувати договори оренди тих же
земельних ділянок укладених з тим ж
власниками, де орендарем є СТзОВ
«Городище».

Зазначені позовні вимоги перебувають в
нерозривному системному зв'язку, що
унеможливлює розгляд цих позовних
вимог відокремлено.

Колегія суддів зазначає, що підставою
виникнення спірних правовідносин є
укладені одними й тими ж власниками з
різними орендарями договори оренди тих
же земельних ділянок, а також те, що
відповідач управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району у спірних
правовідносинах наділений лише
функціями офіційного визнання і
підтвердження вже існуючих
правовідносин, суд дійшов висновку, що
спірні правовідносини виникли у
зв'язку з реалізацією позивачем та
СТзОВ «Городище» права на користування
земельними ділянками. Спірні
правовідносини є приватно-правовими,
оскільки виникли на підставі норм
приватного права, зокрема, договірного,
предметом цих правовідносин є інтереси
окремих осіб, які є юридичними особами
(не є суб'єктами владних повноважень),
рівноправно і вільно встановлюють собі
права й обов'язки у відносинах, що
виникають з їх ініціативи. Отже, між
зазначеними особами має місце спір про
право, що в свою чергу виключає його
розгляд в порядку адміністративного
судочинства.

Таким чином, позовні вимоги щодо
зобов'язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району скасувати державну
реєстрацію зареєстрованих договорів
оренди землі по Лаврівській та
Чаруківській сільських радах
укладених між громадянами сіл Лаврів,
Чаруків та СТзОВ «Городище», згідно
переліку доданого до позовної заяви, та
зобов'язання управління Державного
комітету України по земельних ресурсах
Луцького району здійснити державну
реєстрацію договорів оренди землі
укладеними між власниками земельних
паїв громадянами сіл Лаврів, Чаруків та
позивачем, згідно переліку доданого до
позовної заяви, не є адміністративними,
оскільки вимоги позивача не стосуються
захисту його прав, свобод та інтересів
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади.

Відповідно до частини 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Пункт 1 частини 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу
України визначає, що господарським
судам підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладенні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів та з інших підстав, а також у
спорах про визнання актів з підстав,
зазначених у законодавстві.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що зазначені позовні вимоги
повинні розглядатись в порядку
господарського судочинства.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд закриває провадження
у справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Луцьке
ремонтно-транспортне товариство»
залишити без задоволення, а ухвалу
Волинського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року у справі №2а/0370/97/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

М.В.Костів