Справа № 872/6594/13
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"19" листопада 2013 р.справа № 804/1942/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дурасової Ю.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.

представників позивача - Мєшкової
Ірини Анатоліївни, Коваленко Анатолія
Івановича,

представників відповідача - Семенко
Тетяни Валеріївни, Вакуленко Ольги
Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Криворіжгаз"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
березня 2013 р.

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз"
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
підприємствами гірничо-металургійного
комплексу у м. Кривому Розі
Дніпропетровській області Державної
податкової служби, правонаступником
якої є Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів, про
скасування податкового повідомлення -
рішення

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду 04.02.2013 року з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з підприємствами
гірничо-металургійного комплексу у м.
Кривому Розі Дніпропетровській
області Державної податкової служби.
Просив визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 02.10.2012 року, винесене
відповідачем на підставі акту від
18.09.2012 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 01
березня 2013 р. в задоволенні позову
відмовлено. Свою позицію суд першої
інстанції обґрунтував тим, що
застосування штрафу у розмірі 20% від
суми погашення податкового боргу
відповідає нормам чинного
законодавства. Відповідальність за
порушення правил сплати
(перерахування) податків встановлена
ст. 126 ПКУ. Несвоєчасне погашення
позивачем узгоджених податкових
зобов'язань потягнуло нарахування
штрафних (фінансових) санкцій за
визначене порушення податкового
законодавства.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить постанову суду першої
інстанції скасувати, прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що в обґрунтування
адміністративного позову позивач
посилався на незаконні дії відповідача
щодо неправомірно визначеного джерела
погашення податкового боргу таких як
уточнюючі розрахунки та переплата, що
виникла внаслідок списання
податкового боргу, а саме відповідачем
в акті перевірки джерелом погашення
податкового боргу, який виник по
декларації від 18.02.2011 року визначено
уточнюючий розрахунок від 30.08.2011 року
на суму 9494грн. та переплата, що виникла
за рахунок списання по рішенню №4 від
23.08.2011 року на суму 372220,15; по декларації
від 21.11.2011 року - уточнюючий розрахунок
від 30.01.2012 року на суму 9601,30грн., по
декларації від 20.03.2012 року - уточнюючий
розрахунок від 21.05.2012 року на суму 93грн.
В оскаржуваному рішенні, суд першої
інстанції робить висновки: Податковий
кодекс України, джерелами погашення
податкового боргу визначає майно,
будь-які валютні кошти, отримані з
різних джерел (з урахуванням обмежень),
а також, суми надміру сплачених
платежів. У переліку обмежень,
встановлених п. 87.3 ст. 87 ПКУ, не
міститься уточнюючій розрахунок та
рішення про списання податкового боргу
як джерела, за рахунок якого неможливе
погашення податкового боргу. Тому,
зазначені документи можуть бути
підтвердженням зменшення абсолютного
значення суми податкового боргу у
розумінні пп.14.1.175 ст. 14 ПКУ. Посилається
на п. 56.21 ст. 56 ПКУ щодо прийняття
рішення на користь платника податків в
разі норми припускають неоднозначне
трактування прав та обов'язків
платників податків або контролюючих
органів. Також посилається на те , що
сплачена позивачем згідно з платіжним
дорученням сума податкового
зобов'язання по податку на додану
вартість, нарахованого контролюючим
органом згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 19.11.2010 року
у сумі 120514грн. не може бути спрямована
на погашення існуючої заборгованості
попередніх податкових періодів, у
зв'язку з чим податковий орган не
вправі проводити повторне стягнення
податкового боргу по тим періодам, по
яким відбулося таке погашення. На час
виникнення правовідносин не було
передбачено права у податкового органу
за власною ініціативою (примусово та
без згоди на те платника податку)
направляти кошти такого платника
податків, сплачених ним для погашення
податкових зобов'язань для погашення
заборгованості. При цьому, відповідно
до пп.3.1.1 ст. 3 ЗУ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачений спосіб
примусового стягнення активів
платника податків для погашення його
податкового боргу - виключно за
рішенням суду. Вказує, що при
обрахуванні штрафних санкцій за період
з 01.01.2012 року по квітень-травень 2011 року
(погашення узгоджених податкових
зобов'язань) слід застосовувати штраф у
розмірі не більше 1грн.

Згідно заперечень позивач просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін. Заперечення
обґрунтовані тим, що п. 87.3 ст. 87 ПКУ не
суперечить іншим нормам ПКУ та не
містить множинного трактування, тому п.
56.21 ст. 56 ПКУ в даному випадку не
застосовується. У переліку обмежень,
встановлених п. 87.3 ст. 87 ПКУ, не
міститься уточнюючий розрахунок та
рішення про списання податкового боргу
як джерела, за рахунок якого неможливо
погашення податкового боргу. Тому,
зазначені документи можуть бути
підтвердженням зменшення абсолютного
значення суми податкового боргу у
розумінні пп.14.1.175 ст. 14 ПКУ. ПАТ
"Криворіжгаз" 30.08.2011 року подано
Уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку із самостійним
виявленням помилок, у якому внаслідок
збільшення суми податкового кредиту
зменшено суму ПДВ, що підлягає сплаті
за квітень 2011 року, на 9494грн. внаслідок
зменшення самостійно визначеної
платником суми податкового
зобов'язання виникає переплата, яка в
порядку, визначеному п. 87.9 ст. 89 ПКУ,
зараховується у погашення суми
податкового боргу. Таким чином,
погашення податкового боргу за рахунок
сум переплат, що виникали внаслідок
зменшення платником сум податкових
зобов'язань шляхом подання уточнюючих
розрахунків до податкових декларацій
за інші податкові періоди, повністю
відповідає економічному змісту
уточнюючих розрахунків та діючому
законодавству. Аналогічне пояснення
надав щодо погашення податкового боргу
по деклараціям за жовтень 2011 року, за
лютий 2012 року, за рахунок переплати , що
виникла внаслідок подання Уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
самостійним виявленням помилок.
Недоречним є посилання на п. 5.3.1 ст. 5 ЗУ
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
стосовно позовних вимог щодо штрафних
санкцій за затримку сплати узгодженого
податкового зобов'язання у сумі 120514грн.
згідно податкового
повідомлення-рішення від 19.11.2010 року.
Перевіркою встановлено, що позивачем
подано податкову декларацію з ПДВ за
листопад 2009 року від 21.12.2009 року, згідно
якої підлягає нарахуванню ПДВ 831609грн.
Строк сплати податкового зобов'язання,
узгодженого на підставі цієї
декларації - 30.12.2009 року. Однак
зазначене податкове зобов'язання не
було сплачено 30.12.2009 року, чим порушено
п. 5.3.1 ст. 5 ЗУ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами». Позивачем подані уточнюючі
розрахунки від 29.12.2009 року, від 30.04.2010
року, від 28.05. 2010 року, якими збільшено
суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету.
Платник податків, який до початку його
перевірки контролюючим органом
самостійно виявляє факт заниження
податкових минулих періодів,
зобов'язаний надіслати уточнюючій
розрахунок і сплатити суму такої
недоплати та штраф у розмірі 5 % від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку (п. 17.2 ст. 17 ЗУ
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»). Отже
граничним терміном сплати податкового
зобов'язання, узгодженого на підставі
уточнюючих розрахунків є дата їх
подання. Позивачем було подані
уточнюючі розрахунки від 29.12.2009 року,
від 30.04.2010 року, від 28.05. 2010 року, але ПДВ
до бюджету 29.12.2009 року, 30.04.2010 року, 28.05.
2010 року у відповідних сумах сплачено не
було, чим порушено п. 17.2 ст. 17 ЗУ «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який
діяв на той час. На момент проведення
перевірки цей закон втратив чинність.
Отже порушення позивачем були допущені
у 2009 та 2010 роках, а не у період з 1 січня
по 30 червня 2011 року, тому підстави для
застосування п. 7 підрозділу 10 розділу
ХХ ПКУ (штрафні санкції за порушення
податкового законодавства за період з 1
січня по 30 червня 2011 року,
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення) - відсутні. У
відповідності зі ст. 126 ПКУ,
відповідальність за порушення правил
сплати (перерахування) податків, у разі,
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та /або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених ПКУ, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу: при затримці до 30
календарних днів - у розмірі 10%,
погашеної суми податкового боргу;
більше 30 календарних днів - у розмірі 20%
погашеної суми податкового боргу. Отже
застосування штрафу в розмірі 20 % від
суми погашення податкового боргу
відповідає нормам чинного
законодавства.

В судовому засіданні представники
позивача та відповідача свої позиції
щодо апеляційної скарги та заперечень
проти апеляційної скарги - підтримали.
Надали пояснення, аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі та
запереченнях проти апеляційної скарги
(викладено вище).

Вислухавши учасників процесу,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає що
апеляційна скарга податкового органу
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
податковим органом проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питання
своєчасності сплати узгодженого
податкового зобов'язання з ПДВ за
період з 01.12.2008 року по 31.05.2012 року,
податку на прибуток за період 19.11.2007
року по 30.04.2012 року, збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
природний газ за період з 27.08.2009 року по
30.04.2012 року. Перевіркою встановлено:

порушення п. 5.3.1 ст. 5 ЗУ «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» - сплачено із
затримкою більше 30 календарних днів
узгоджене податкове зобов'язання за
податковими деклараціями з ПДВ: від
20.11.2008 року в сумі 568072грн. (термін сплати
01.12.2008 року, фактично сплачено протягом
періоду 22.12.2010 - 24.12.2010 року); від 21.12.2009
року у сумі 831609грн. (термін сплати 30.12.2009
року, фактично сплачено протягом
періоду 08.04.2011 - 15.04.2011 року);

порушення п.1.2 ст. 1, п. 5.1 ст. 5, пп. «а» п.
17.2 ст. 17 ЗУ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» - позивачем сплачено із
затримкою більше 30 календарних днів
узгоджене податкове зобов'язання за
узгодженими розрахунками з ПДВ:
уточнюючій розрахунок від 29.12.2009 року
на суму податку 17грн. (термін сплати
29.12.2009 року, фактично сплачено 08.04.2011
року); уточнюючій розрахунок від 29.12.2009
року на суму податку 52грн. (термін
сплати 29.12.2009 року, фактично сплачено
08.04.2011 року); уточнюючій розрахунок від
30.04.2010 року на суму податку 45грн. (термін
сплати 30.04.2010 року, фактично сплачено
19.05.2011 року); уточнюючій розрахунок від
28.05.2010 року на суму податку 6042грн.
(термін сплати 28.05.2010 року, фактично
сплачено 27.05.2011 року);

порушення п. 57.1 ст.57, п. 203.2 ст. 203 ПКУ,
позивачем узгоджене податкове
зобов'язання згідно поданих податкових
декларацій з ПДВ, сплачено із затримкою
більше 30 календарних днів: декларації
від 18.02.2011; від 19.10.2011, від 21.11.2011, від
20.12.2011, від 20.01.2012, від20.02.2012, від 20.03.2012;

порушення п. 50.1ст. 50 ПКУ - позивачем
сплачено із затримкою більше 30
календарних днів узгоджене податкове
зобов'язання за уточнюючими
розрахунками податкового зобов'язання
з ПДВ: уточнюючий розрахунок від 26.05.2011,
07.10.2011, від 07.10.2011, 30.10.2011 року;

порушення п.1.2 ст. 1, пп. 5.2.1, пп. 5.3.1 ст. 5,
ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» -
позивачем податок на додану вартість
120514, що підлягає сплаті згідно
податкового повідомлення-рішення від
19.11.2010 року по термін 29.11.2010 - сплачено
26.07.2011 року (із затримкою більше 30
календарних днів).

За результатами перевірки складено акт
від 18.09.2012 та винесено податкове
повідомлення-рішення від 02.10.2012 року на
суму 4470823,86грн.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», що був чинним на час
виникнення правовідносин, визначено
порядок сплати зобов'язань платників
податків, зокрема пп. 17.1.7 ст. 17
вказаного закону встановлено
відповідальність у вигляді штрафу за
порушення граничних строків сплати
узгоджених сум зобов'язань.

В силу п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначений принцип
рівності бюджетних інтересів;
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем своєчасно
сплачена сума податкового зобов'язання
по податку на додану вартість,
нарахованого контролюючим органом
згідно з податковим повідомленням
рішенням № /0 від 19.11.2010 року в
розмірі 120514грн. (строк сплати 29.11.2010
року, сплачено 19.11.2010 року згідно
платіжного доручення №988), однак на
дану суму контролюючим органом
неправомірно нараховані штрафні
санкції в розмірі 20%, що склало 24102,80грн.
Отже нараховані штрафні санкції в
розмірі 24102, 80грн. є такими, що
нараховані неправомірно.

Суд апеляційної інстанції бере до
уваги, що нормами Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачено пріоритет погашення
податкового боргу перед сплатою
податкових зобов'язань по відповідному
податку. Однак, норми цього закону не
встановлюють порядок та черговість
зарахування податковим органом
платежів, що направлені платником
податків та мають цільове призначення,
вказане у відповідних платіжних
дорученнях, та не встановлюють
відповідний порядок для примусового
стягнення податковим органом
добровільно сплачених платником
податків сум податкового зобов'язання
для погашення податкового боргу, що
виник раніше.

В силу ст. 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (ч.1 ст. 19
Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Правомірність рішень, дій відповідача
доведена в частині, що не стосується
суми штрафних санкцій в розмірі
24102,80грн.

Таким чином, судом першої інстанції
неповністю з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, що призвело
до прийняття постанови з порушенням
норм матеріального права та
неправильного вирішення справи.

Керуючись пунктом 3 ч. 1 статті 198,
статтями 202, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворіжгаз"
- задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 березня 2013 р. у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Криворіжгаз" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з підприємствами
гірничо-металургійного комплексу у м.
Кривому Розі Дніпропетровській
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, про скасування податкового
повідомлення - рішення - скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Податкове повідомлення - рішення №
від 02.10.2012 року, винесене
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з підприємствами
гірничо-металургійного комплексу у м.
Кривому Розі Дніпропетровській
області Державної податкової служби, в
частині застосування штрафних санкцій
на суму 24102,80грн. - скасувати.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч.5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Л.П. Туркіна