Справа № 813/6257/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.
Справа № 11696/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Львівської митниці про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О
В И В :

09.08.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з Львівської митниці.

Позовна заява мотивована тим, що з
29.08.2011 р. позивач був звільнений з
посади. Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2012 р. поновлено позивача на
посаді. Проте, ОСОБА_1 фактично
поновлено на посаді з 18.05.2013 р. У зв'зку з
тим, що з вини Львівської митниці
ОСОБА_1 не був своєчасно поновлений на
посаді, має місце вимушений прогул з
наступного дня після набрання судовим
рішенням про поновлення на роботі
законної сили, тобто з 21.03.2012 р. по дату
фактичного поновлення - 18.05.2013 р., який
підлягає оплаті роботодавцем. Сума
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу становить 57502,52 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що розгляд заяви
позивача повинен відбуватись в межах
того самого публічно-правового спору,
тобто спору про поновлення ОСОБА_1 на
публічній службі з 29.08.2011 р. та в порядку
судового контролю за виконанням
судового рішення, що набрало законної
сили.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
її в апеляційному порядку оскаржив
позивач - ОСОБА_1, який просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою стягнути
з Львівської митниці заробітну плату
за час вимушеного прогулу.
Обгрунтовуючи апеляційні вимоги,
посилається на те, що було звужено
право позивача на звернення до суду,
внаслідок чого він не зміг відновити
своє порушене право на отримання
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін. При цьому колегія суддів виходить
з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено те,
що постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31.10.2011р. в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
скасування наказу, поновлення на
посаді та виплату коштів за час
вимушеного прогулу відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2012 р.
скасовано вищенаведену постанову та
прийнято нову постанову, якою
скасовано наказ Державної митної
служби України, поновлено ОСОБА_1 на
посаді з виплатою середнього заробітку
за час вимушеного прогулу за період з
29.08.2011 р. по 21.03.2012 р.

На підставі виконавчого листа №
2а-10383/2011 від 11.04.2012 р. державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження про поновлення на посаді.

Наказом Державної митної служби
України № 751-к від 08.05.2013 р. поновлено
ОСОБА_1 на посаді з 30.08.2011 р. 13.05.2013 р.
ОСОБА_1 скеровано повідомлення про
ознайомлення з наказом від 08.05.2013 р. №
751-к.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично поновлено
на посаді з 18.05.2013 р. після ознайомлення
з наказом про поновлення на посаді.
ОСОБА_1 зазначає, що з 22.03.2012 р. по 18.05.2013
р. він перебував у вимушеному прогулі, а
тому за цей період йому слід виплатити
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу в розмірі 57502,52 грн.

Колегія суддів зазначає, що суд
апеляційної інстанції відповідно до
вимог ст.235 КЗпП при винесенні рішення
про поновлення на роботі, одночасно
прийняв рішення про виплату позивачу
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та визначив період вимушеного
прогулу.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, втому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
оскарження.

Судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді є обов'язковим до виконання на
всій території України, а його
невиконання тягне за собою
відповідальність, встановлену законом
(стаття 14 КАС України).

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою судових
інстанцій: апеляційною та касаційною.
Можливість апеляційного і касаційного
оскарження судових рішень є принципом
адміністративного судочинства, що
спрямований на забезпечення
правосудності (законності та
обґрунтованості) судових рішень.

Отже, з набранням чинності судових
рішень, спірні правовідносини між
позивачем та Львівською митницею щодо
оплати вимушеного прогулу за період з
22.03.2012р. по 18.05.2013р. перейшли у виконавчу
сферу.

Порядок і умови вирішення питання про
оплату вимушеного прогулу при затримці
виконання судового рішення про
поновлення на роботі працівника
визначено статтею 236 КЗпП України. Ця
норма передбачає обов'язок власника, а
у сфері публічно-правових
правовідносинах - суб'єкта владних
повноважень, виплатити працівникові
середній заробіток або різницю в
заробітку за весь час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника. В цьому випадку орган, який
розглядав спір, виносить ухвалу про
виплату вказаного відшкодування.

Отже, на переконання колегії суддів,
суд першої інстанції має постановити
ухвалу про виплату спірного
відшкодування в рамках попереднього
провадження. Таким чином, вирішуючи
спір та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
правомірно прийшов до висновку про
відсутність підстав для розгляду
позовної заяви ОСОБА_1 про оплату
вимушеного прогулу, як нового
публічно-правового спору.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 267 КАС України
встановлено, що особа-позивач, на
користь якої ухвалено постанову суду,
має право подати до суду першої
інстанції заяву про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду. В разі наявності
підстав для задоволення заяви суд
ухвалює одну із постанов, що
передбачені ч.2 ст. 162 КАС України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з твердженнями суду
першої інстанції про те, що звернення
ОСОБА_1 до суду має на меті вирішення
правових питань, що виникли у зв'язку із
виконанням постанови суду від 21.03.2012 р.
та захисту його прав як позивача,
зокрема права на оплату праці за час
вимушеного прогулу за період з 22.03.2012р.
по 18.05.2013р., а тому розгляд заяви повинен
відбуватись в межах того самого
публічно-правового спору, тобто спору
про поновлення ОСОБА_1 на публічній
службі з 29.08.2011 р. та в порядку судового
контролю за виконанням судового
рішення, що набрало законної сили.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
серпня 2013 року у справі № 813/6257/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подано касаційну скаргу безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник