Справа № 801/9852/13-а
Суддя: Мунтян Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/9852/13-а

04.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Мунтян О.І.,

суддів Дугаренко О.В. ,

Шереніна Ю.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кірєєв Д.В.) від
28.11.13 у справі № 801/9852/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "НБТ" (вул. Л. Українки,
4, м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95001)

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби (вул. М. Залки, 1/9,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95053)

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28.11.2013 року позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "НБТ" до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
АР Крим Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.

Визнані протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Автономної Республіки
Крим Державної податкової служби №
від 26.03.2013 року, № від 27.03.2013

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «НБТ» витрати зі
сплати судового збору у сумі 870 грн.

На зазначене судове рішення від
відповідача надійшла апеляційна
скарга, в якій ставиться питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 04.02.2014 року сторони,
їх представники не з'явились, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи сповіщені належно.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів та судом першої
інстанції встановлено, що відповідачем
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
«НБТ» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
визначенні податку на прибуток та
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ПП «Севелітсрой»
(3) за період з 01.03.2011 року по
31.03.2011 року, з ТОВ «Бренд Строй» ( ) за період з 01.08.2010 року по 31.08.2010
року, за результатами якої складений
акт № 1515/15.2/34700032 від 06.03.2013 року.

За висновкам акту перевірки
встановлено порушення позивачем:

- п.п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 року № 334/94-ВР в
редакції Закону України від 22.05.1997 року
№ 283/97-ВР зі змінами та доповненнями, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 40608,00 грн., у
тому числі по періодах: 3 квартал 2010
року - 18742,00 грн., 1 квартал 2011 року - 21866,0
грн.;

- п.п 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 7.4.1., 7.4.5.п. 7.4, п.п.
7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про податок
на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997
року (зі змінами та доповненнями), п. 185.1
ст. 185, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст.
200 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і
доповненнями), в результаті чого
встановлено завищення податкового
кредиту всього у сумі 32486,00 грн., в тому
числі: серпень 2010 року - 14933,00 грн.,
березень 2011 року - 17493,00 грн. (а.с.11-18).

На підставі зазначеного акту були
прийняті податкові повідомлення -
рішення:

- № від 26.03.2013 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємств на 50760,00 грн., у
тому числі за основним платежем у сумі
40608,00 грн., штрафні (фінансові) санкції у
сумі 10152,00 грн.;

- № від 27.03.2013 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 26235,25 грн., у тому
числі за основним платежем у сумі 32486,00
грн., штрафні (фінансові) санкції у сумі
3749,25 грн. (а.с. 9,10).

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіряючи відповідність висновків
суду першої інстанції матеріалам
справи, колегією суддів встановлено
наступне.

Згідно з п.п.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість" (тут і
далі в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин щодо
податкового кредиту) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 7.4.5. п.7.4. ст.7 Закону України "Про
податок на додану вартість"
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно п.п. 7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або
персональними чеками у межах граничної
суми, встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника.

Відповідно п.п. 7.5.1. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно п.п.7.2.1.п. 7.2. ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
платник податку зобов'язаний надати
покупцю податкову накладну, що має
містити окремі рядки, визначені даною
статтею.

Як вбачається з підпункту 7.7.1. пункту 7.7
статті 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.5.1, п.п. 5.2.1, 5.2.7 п. 5.2 ст. 5
Закону України "Про оприбуткування
підприємств" (який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються в
тому числі:

- суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

- суми витрат, не враховані у минулих
податкових періодах у зв'язку з
допущенням помилок та виявлених у
звітному податковому періоді у
розрахунку податкового зобов'язання.

Так, згідно із п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Пунктом 138.1. ст.138 ПК України визначено,
що витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті,
пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього
Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

У свою чергу пп. 138.1.1. п.138.1. ст.138 ПК
України встановлено, що витрати
операційної діяльності включають,
зокрема, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

Згідно з п.138.8. ст.138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт.

Відповідно до п. 138.2. ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Пунктом 187.1. ст. 187 ПК України визначено,
що датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1. ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК
України).

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

З аналізу вищевказаних норм, суд робить
висновок, що для включення суми
податку на додану вартість до суми
податкового кредиту необхідно
дотримання двох умов:

- наявність податкової накладної чи
митної декларації,

- придбання або виготовлення товару і
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях в рамках господарської
діяльності платника податку; придбання
(будівництво, спорудження) (основних
засобів, у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених
капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи) в тому числі з метою
використання у виробництві або
постачанні товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, умовами для включення
нарахованої (сплаченої) суми ПДВ у
склад податкового кредиту є наявність
документального підтвердження
використання витрат підприємства в
його господарської діяльності та
наявність належно заповнених
податкових накладних.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно п.1.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до положень ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.

Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

25.08.2010 року ТОВ «Бренд-Строй» був
виставлений рахунок № СФ-0000891 за
будівельні роботи на суму 44979,32 грн.

Здійснення будівельних робіт
підтверджується актом № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за серпень
2010 року.

ТОВ «Бренд-Строй» на підтвердження
фактичного здійснення господарських
операцій з ТОВ «НБТ» була виписана
податкова накладна № 1350 від 25.08.2010 р. на
суму 44979,32 грн., у тому числі ПДВ 7496,55 грн.

Зазначена податкова накладна включена
позивачем до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за
серпень 2010 року.

Виконані будівельні роботи були у
повному обсязі оплачені позивачем
шляхом перерахування грошових коштів у
безготівковій формі у сумі 45819,32 грн. з
ПДВ на користь ТОВ «Бренд-Строй», що
підтверджується випискою з
банківського рахунку.

Також, 01.03.2011 року між ТОВ «НБТ»
(Замовник) та ПП «Севєлітстрой»
(Підрядник) укладено договір підряду №
75, за умовами якого Замовник
зобов'язується оплатити, а Підрядник
приймає і зобов'язується відповідно до
тех. завданням, із затвердженої
проектної документації, своїми силами
і засобами виконати за завданням
Замовника роботи з розробки котловану
та вивозу ґрунту згідно з кошторисами
та договірній ціні на об'єкті
розташованому за адресою: АР Крим, м.
Алушта, смт. Партеніт, вул. Васильченко,
10, і здати у строки визначені договором.

Відповідно до вищезазначеного
договору у березні 2011 року ПП
«Севєлітстрой» здійснило роботи з
розробки котловану, що підтверджується
актами здачі-прийняття робіт
будівельних робіт за березень 2011 року.

ПП «Севєлітстрой» на підтвердження
фактичного здійснення господарських
операцій з ТОВ «НБТ» були виписані
податкові накладні № 9 від 04.03.2011 р. на
суму 52480,00 грн., у тому числі ПДВ у сумі
8746,67 грн., № 64 від 25.03.2011 р. на суму 31488,00
грн. у тому числі ПДВ у сумі 5248,00 грн., №
75 від 29.03.2011 р. на суму 20922,00 грн., у тому
числі ПДВ 3498,67 грн.

Зазначені податкові накладні включені
позивачем до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних за
березень 2011 року.

Виконані будівельні роботи були у
повному обсязі оплачені позивачем
шляхом перерахування грошових коштів у
безготівковій формі у сумі 104890,00 грн. з
ПДВ на користь ТОВ «Севєлітстрой», що
підтверджується виписками з
банківського рахунку.

Що стосується доповнень заявника
апеляційної скарги про вирок
Київського районного суду
м.Сімферополь від 10.04.2013 року відносно
ОСОБА_2 за скоєння злочину
передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 205 КК
України, судова колегія зазначає
наступне.

Частиною 4 ст. 72 КАС України визначено
преюдиціальний характер вироків судів
у кримінальних справах або постанов
суду у справах про адміністративний
проступок. Вказані акти судів мають
обов'язковий характер для
адміністративного суду, що розглядає
спір, тільки в питаннях про те, чи мало
місце діяння і чи вчинено його особою,
правові наслідки дій або бездіяльності
якої розглядаються в ході
адміністративного судочинства.

Преюдиціальними обставинами в
розумінні ч.4 ст.72 КАС є факти, наведені
у вироку або адмінпостанові щодо часу,
місця й об'єктивного характеру
відповідного діяння. При цьому всі інші
обставини, викладені у вироку або
адмінпостанові, можуть лише братися до
відома, оцінюватися й ураховуватися
судом згідно з його розумінням.

Разом з тим, як зазначив у правовій
позиції Вищий адміністративний суд
України (лист від 14.11.2012 за № 2379/12/13-12)
питання про суб'єкта, щодо якого можуть
застосовуватися положення ч.4 ст.72 КАС з
огляду на зміст цієї правової норми
преюдиціальні обставини в такому разі
стосуються лише особи, стосовно якої
ухвалено відповідний вирок або
адмінпостанову. Тобто преюдиціальними
є лише факти, що безпосередньо
зачіпають цю особу
(засудженого/виправданого або
притягнутого/непритягнутого до
адмінвідповідальності), а не інших
осіб.

Вироком Київського районного суду
м.Сімферополя АР Крим від 10.04.2013 року у
справі № 123/3318/13-к відносно ОСОБА_2,
затверджено угоду про визнання
винуватості, укладену 22.03.2013 року між
старшим прокурором відділу
Генеральної прокуратури України
Карпалюк Р.М. та підозрюваною ОСОБА_2

ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.205
КК України та призначене їй узгоджене
покарання за вказаною статтею у виді
штрафу у розмірі 68 тис.грн.

Як зазначено в установчій частині
вироку, впродовж 2009-2010 рр. ОСОБА_2, за
попередньою змовою з іншою особою та
іншими особами (досудове розслідування
стосовно яких провадиться окремо),
діючи умисно, здійснювала злочинну
діяльність щодо створення та придбання
суб'єктів підприємницької діяльності
(юридичних осіб) з метою прикриття
незаконної діяльності цих осіб.

З цією метою, ОСОБА_2 без наміру
здійснювати підприємницьку
діяльність, здійснила реєстрацію
(придбання) ряду СПД (юридичних осіб)
засновником яких вона була особисто, а
саме: ВВП "Строитель плюс" (31263808), КП
"Альянс" (32468182), ПП "Севелітстрой" (35096833),
ПП "Кримторг" (32271261) та ПП
"Кримспецтехнолоджи" (36693441).

Використовуючи реквізити, банківські
рахунки та печатки підприємств,
створених та придбаних ОСОБА_2 з метою
прикриття незаконної діяльності групи
осіб під керівництвом іншої особи,
учасниками злочинного угрупування
вчинено пособництво службовим особам;

- генеральному директору TOB "Союз
КДС" ОСОБА_5, в період з вересня 2009 року
по листопад 2010 року в умисному ухиленні
від сплати податків, внаслідок чого до
державного бюджету України фактично
не надійшло коштів на загальну суму 693
776,40 гривень;

- головному бухгалтеру ПАТ
"Крименерго" в період з вересня 2009 p по
листопад 2010 р. в умисному ухиленні від
сплати податків, внаслідок чого до
державного бюджету України фактично не
надійшло коштів на загальну суму 2 326
167,60 гривень;

- директору ТОВ "Південна
будівельна компанія" ОСОБА_6, за період
з вересня 2009 року по листопад 2010 року в
умисному ухиленні від сплата податків,
внаслідок чого до державного бюджет
України фактично не надійшло коштів на
загальну суму 2 656 539,00 гривень;

- директору ТОВ "Кримкомплекс" ОСОБА_7 та
головному бухгалтеру даного
підприємств ОСОБА_8 в період з вересня
2009 року по листопад 2010 року в умисному
ухиленні від сплати податків,
внаслідок чого до державного бюджету
України фактично не надійшло коштів на
загальну суму 46 001 ,00 гривні;

-директору TOB "Будком" ОСОБА_9, за період
з квітня 2009 року по листопад 2010 р. в
умисному ухиленні від сплати податків,
внаслідок чого до державного бюджету
України фактично не надійшло коштів на
загальну суму 473320,38 грн.

Колегією суддів безперечно
встановлено, що позивач у переліку
підприємств, зазначених у вироку та
якими вчинено ухилення від сплати
податків, не значиться, а тому даний
вирок не є обов'язковим для
адміністративного суду в силу ч.4 ст. 72
КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, з
яким погоджується судова колегія, що
первинними документами податкового та
бухгалтерського обліку Товариства з
обмеженою відповідальністю «НБТ»
(рахунки-фактури, податкові накладні,
акти приймання-передачі, виписками з
банківського рахунку) не
підтверджуються висновки, встановлені
за актом перевірки ДПІ у м. Сімферополі
АР Крим № 1515/15.2/34700032 від 06.03.2013 р. щодо
заниження позивачем податкових
зобов'язань з податку на прибуток на
загальну суму 40608,00 грн., та завищення
суми податкового кредиту на суму 32486,00
грн., у зв'язку з чим податкові
повідомлення-рішення № від 26.03.2013
року, № від 27.03.2013 року прийняті
протиправно та підлягають скасуванню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з правильним
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
частиною першою статті 195, статтями
196,197, пунктом 1 частини першої статті 198,
статтею 200, пунктом 1 частини першої
статті 205, статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кірєєв Д.В.) від
28.11.13 у справі № 801/9852/13-а- залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кірєєв Д.В.) від 28.11.13 у справі № 801/9852/13-а
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
О.І. Мунтян

Судді підпис
О.В.Дугаренко

підпис Ю.Л.Шеренін

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.І. Мунтян