Справа № 753/19919/13-а
Суддя: Басалаєва А. В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді:Басалаєвої А.В.при
секретарі:Деак Ю.В.за участю
позивача:ОСОБА_4розглянувши у
відкритому судовому в м. Києві в
приміщенні суду адміністративний
позов ОСОБА_4 до державного інспектора
з охорони навколишнього природного
середовища м.Києва Державної
екологічної інспекції у м. Києві Грис
Андрія Анатолійовича про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
до державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
м.Києва Державної екологічної
інспекції у м.Києві Грис Андрія
Анатолійовича про скасування
постанови в справі про
адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її
неправомірно притягнуто до
відповідальності у зв'язку з тим, що
постанову про накладення
адміністративного стягнення було
прийнято одразу після складення
протоколу про адміністративне
правопорушення, внаслідок чого вона
була позбавлена права надати
пояснення, подати докази,
користуватись юридичною допомогою
тощо. Також вказує, що про проведення
перевірки не було поінформовано в
установлений законодавством строк.
Зазначає, що підприємство не включено
до переліку власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів. В процесі
діяльності підприємства утворюються
лише побутові відходи, зберігання,
вивезення та розміщення яких, здійснює
орендодавець відповідно до укладеного
договору оренди.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та просила
їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення позивача суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог беручи
до уваги наступне.

Відповідно до Акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства № 08/1794а ТОВ «Українська
харчова компанія» здійснює
господарську діяльність, що
супроводжується утворення наступних
відходів: відходів комунальних
(міських) змішаних, у т.ч. сміття з урн
(код відходу: 7720.3.1.01); відходів харчових
(код відходу 5200.3.1.03), олії та жирів
харчових зіпсованих або використаних
(код відходу 7710.3.1.12), макулатури
паперової та картонної (код відходу
7710.3.1.01).

Статтею 82 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачена відповідальність за
порушення вимог щодо поводження з
відходами під час їх збирання,
перевезення, зберігання, оброблення,
утилізації, знешкодження, видалення
або захоронення.

Господарська діяльність ведеться при
відсутності Ліміту на утворення та
розміщення відходів на 2013 рік, дозволу
на розміщення відходів 2013 рік, що є
порушенням статей 32 та 33 Закону України
«Про відходи», статті 55 Закону України
«Про охорону навколишнього
середовища», постанови Кабінету
Міністрів України № 1218 від 3 серпня 1998
року «Про затвердження порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів».

Статтею 55 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
визначено, що суб'єкти права власності
на відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення. Розміщення відходів
дозволяється лише за наявності
спеціального дозволу на визначених
місцевими радами територіях у межах
установлених лімітів з додержанням
санітарних і екологічних норм
способом, що забезпечує можливість їх
подальшого використання як вторинної
сировини і безпеку для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людей.

За змістом пункту а) частини першої
статті 32 Закону України «Про відходи» з
метою обмеження та запобігання
негативному впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини забороняється вести
будь-яку господарську діяльність,
пов'язану з утворенням відходів, без
одержання від уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги утворення
та розміщення відходів. Ліміти на
обсяги утворення і розміщення
побутових відходів не встановлюються.

Зберігання та видалення відходів
здійснюються відповідно до вимог
екологічної безпеки та способами, що
забезпечують максимальне використання
відходів чи передачу їх іншим
споживачам (за винятком захоронення)
(частина перша статті 33 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 3 серпня 1218 затверджено Порядок
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів (далі - Порядок). Пунктами 10, 11
вказаного Порядку передбачено, що Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласні, Київська та Севастопольська
міські держадміністрації за поданням
райдержадміністрацій до 1 лютого
поточного року визначають перелік
власників відходів, яким необхідно
одержати ліміти на утворення та
розміщення відходів на наступний рік
(крім власників, які звільняються від
одержання таких лімітів). Мінприроди,
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські
держадміністрації до 1 березня
поточного року надсилають на адреси
власників відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

Отже, отримання дозволу на розміщення
відходів та затвердження лімітів на
утворення і розміщення відходів не є
обов'язковими для всіх без виключення
суб'єктів господарювання, їх наданню
передує обов'язок органів державної
влади. ТОВ «Українська харчова
компанія» не отримувало повідомлення
про необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на 2013 рік та не
включено до переліку власників
відходів, яким необхідно одержати
ліміти на утворення та розміщення
відходів.

30 жовтня 2013 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
"Про внесення змін та визнання такими,
що втратили чинність, деяких постанов
Кабінету Міністрів України" від 7
серпня 2013 року № 748, якою зокрема у
Порядку пункт 8 було викладено в новій
редакції:

"До категорій власників, які
звільняються від одержання лімітів на
утворення та розміщення відходів,
належать:

власники відходів як вторинної
сировини, які провадять статутну
діяльність із збирання і заготівлі
таких відходів;

власники відходів, які не підлягають
включенню до реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 31
серпня 1998 р. № 1360 "Про затвердження
Порядку ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів".

Як вбачається з матеріалів справи
підставою для проведення планової
перевірки був наказ № 2158 від 31 жовтня
2013 року. Період за який було проведено
перевірку з Акту не вбачається.

Відповідно до попередньої редакції
пункту 8 Порядку власники відходів, для
яких платежі за розміщення відходів
усіх класів небезпеки не перевищують 10
гривень на рік, власники тільки
побутових відходів, що уклали договори
на розміщення відходів з
підприємствами комунального
господарства, та власники відходів як
вторинної сировини, які провадять
статутну діяльність із збирання і
заготівлі таких відходів, звільняються
від одержання лімітів на утворення та
розміщення відходів.

В процесі діяльності ТОВ «Українська
харчова компанія» утворюються
побутові відходи, які товариство
самостійно не розміщує. Зберігання,
вивезення та розміщення побутових
відходів, що утворюється підприємством
забезпечує орендодавець згідно
укладеного договору оренди.

У роз'ясненні Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України «Щодо
справляння збору за забруднення
навколишнього природного середовища»
від 16 лютого 2000 року № 12-6/134 зазначено,
що якщо відходи не розміщуються на
території їх власника (виробника), а
передаються на договірних засадах
іншому власнику (наприклад,
спеціалізованому підприємству, як це
має бути у випадку з ДІВ), то дозволи на
розміщення цих відходів не
встановлюються, ліміти не видаються (не
заповнюється графа 10 додатка 2 до
Порядку розроблення, затвердження і
перегляду лімітів на утворення і
розміщення відходів, затвердженого
постановою КМУ від 03.08.98 р. № 1218), і,
відповідно, збір за розміщення
відходів не справляється.

Частиною першою статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування
(частина перша статті 70 КАС України).

За змістом частини другої статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не доведено
правомірність притягнення до
адміністративної відповідальності
позивача за порушення вимог щодо
поводження з відходами. Відповідачем
не надано належних та допустимих
доказів, що підприємство включено до
переліку власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів, дозволів на
розміщення відходів, а тому вимоги в
частині скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності є правомірними.

Позивач також вказує, що постанова про
накладення адміністративного
стягнення була винесена одразу після
складення протоколу про
адміністративне правопорушення, що
позбавило її можливості користуватись
правами, передбаченими статтею 268КУпАП
та права мати захисника.

Відповідачем також не доведено
правомірність своїх дій при розгляді
адміністративного матеріалу та
притягненню позивача до
відповідальності.

За змістом статті 1712 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного вище та беручи
до уваги положення статті 55 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», статей 32 та 33
Закону України «Про відходи»,
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1218 від 3 серпня 1998 року «Про
затвердження порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів» та
керуючись 69-71, 159, 163, 1712 Кодексу
адміністративного судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища м.Києва Державної
екологічної інспекції у м.Києві Грис
Андрія Анатолійовича від 13 листопада
2013 року № 003628 про накладення на ОСОБА_4
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850, 00 гривень
скасувати.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
А.В.БАСАЛАЄВА