Справа № 805/18026/13-а
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Спасова Н.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
справа №805/18026/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
27 грудня 2013 року по адміністративній
справі № 805/18026/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції Донецької
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в
місті Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області звернулося до суду з позовом, в
якому просило визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а-10310398/08 від 28.04.2009 року,
зобов'язати ВДВС накласти арешт на
кошти ДП «Селидіввугілля», які
знаходяться на всіх рахунках боржника
та перевірити наявність коштів на всіх
арештованих рахунках, зобов'язати
відповідача накласти арешт на все
рухоме майно боржника та здійснити
реалізацію арештованого майна,
зобов'язати ВДВС вжити передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи з виконання
судового рішення № 2-а-10310398/08 від 28.04.2009
року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року по адміністративній справі №
805/18026/13-а у задоволенні позову
відмовлено (а.с.28-30).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції, яка
прийнята з порушенням норм
матеріального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги. (а.с.32).

Розгляд справи здійснювався, з
урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України в порядку письмового
провадження. Представник відповідача
просив відкласти розгляд справи.
Колегія суддів не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи. Неявка в
судове засідання сторін, не є
перешкодою для розгляду справи та
прийняття рішення за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що УПФ України в місті
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області направило до
відділу Державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції на примусове виконання
виконавчий лист від 28.04.2009 року №
2-а-10398/08, виданий Донецьким окружним
адміністративним судом про стягнення з
ДП «Селидіввугілля» на користь
позивача заборгованість по сплаті
регресних виплат по ВП шахта 1/3
«Новогродівська» у розмірі 9475,44 грн.
(а.с.5, 11)

Постановою від 18.05.2009 року Державної
виконавчої служби Селидівського
міського управління юстиції за
виконавчим листом від 28.04.2009 року №
2-а-10398/08 було відкрито виконавче
провадження № 12842822. (а.с.10)

З протоколу ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження
згідно статті 12 Закону України «Про
відкриття виконавчого провадження» у
відділі Державної виконавчої служби
Селидівського міського управління
юстиції від 15.11.2013 року (а.с.6-9) та з
інформації про виконавче провадження,
що міститься і Єдиному державному
реєстрі виконавчих проваджень (а.с. 15-22)
вбачається, що виконавче провадження №
12842822 по стягненню з ДП
«Селидіввугілля» на користь УПФУ в
місті Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області суми боргу 25.09.2009 року було
приєднано до зведеного виконавчого
провадження № 12842876.

Крім виконавчого провадження №12842876 на
примусовому виконанні у відповідача в
межах зведеного виконавчого
провадження перебуває 219 виконавчих
документів про стягнення з ДП
«Селидіввугілля» на користь фізичних
осіб, вимоги яких пов'язані з трудовими
відносинами, грошових коштів у
загальній сумі 1451561,00 грн. Стягувачі за
вказаними документами є стягувачами
першої черги. УПФУ є стягувачем другої
черги.

Виконавче провадження № 12842822, в межах
зведеного, з 25.05.2009 року по 05.07.2011 року
було зупинено.

В процесі здійснення зведеного
виконавчого провадження державним
виконавцем вживались заходи з його
примусового виконання, у тому числі з
виконання зазначеного виконавчого
документа. Зокрема, по встановленню
майнового стану боржника, кожного
кварталу держвиконавцем надсилались
запити до ДПІ, МРЕВ, БТІ, Земельних
ресурсів. Після отримання відповідей
на виявлене майно накладалися арешти.
Державним виконавцем описано та
арештовано більше половини рухомого
майна ДП «Селидіввугілля».
Встановлено, що певна частина майна
боржника перебуває у податковій
заставі. З'ясовано, що за ДП
«Селидіввугілля» на праві власності не
значаться земельні ділянки та відсутнє
нерухоме майно.

Від ДПІ отримана інформація щодо
відкритих розрахункових рахунків ДП
«Селидіввугілля» (всього 90 рахунків).
Майже на всі рахунки боржника, які не
закриті та які не є захищеними,
накладений арешт. З вказаних рахунків
відбувається стягнення грошових
коштів.

15.02.2012 року направлено до Селидівської
міжрайонної прокуратури матеріали про
притягнення генерального директора ДП
«Селидіввугілля» до кримінальної
відповідальності відповідно до ст. 382
КК України та 29.02.2012 року отримано
відповідь про відмову в порушенні
кримінальної справи. Державним
виконавцем вживалися заходи щодо
обмеження керівника боржника у праві
виїзду за кордон.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
"Про виконавче провадження" № 606-XIV від
21.04.1999 року (далі - Закон України № 606-XIV).

Згідно ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 2 Закону України №
606-XIV примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Статтею 11 Закону України № 606-XIV
передбачені обов'язки і права
державних виконавців.

Відповідно до положень ч.1, ч.2
зазначеної статті державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

В частині 3 ст.11 Закону України № 606-XIV
наведені права державного виконавця,
якими він наділяється при здійсненні
виконавчого провадження.

Відповідно до вказаної правової норми,
не обмежуючись наведеним, державний
виконавець має право: з метою захисту
інтересів стягувача одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну;
безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей; викликати
фізичних осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 30 Закону України № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що в межах строку,
встановленому статтею 30 Закону України
№ 606-XIV1, який стосовно зведеного
виконавчого провадження обліковується
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа, державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення, у тому й числі
шляхом реалізації наданих йому прав,
визначених ч.3 статті 11 вищевказаного
Закону.

Оскільки встановлено, що при
здійсненні вищевказаного зведеного
виконавчого провадження по стягненню
ДП «Селидіввугілля» заборгованості на
користь УПФУ державним виконавцем були
проведені заходи з примусового
виконання виконавчого листа № 2-а-10398/08
від 28.04.2009 року, а саме направлені
запити до ДПІ, МРЕВ, БТІ, управління
земельних ресурсів; проведено арешт
майна боржника та заборону його
відчуження, направлено матеріали до
правоохоронних органів, направлено
подання до Селидівського міського
суду, приходить до висновку, що позов
управління Пенсійного фонду України в
місті Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області в частині визнання
бездіяльності неправомірною не
підлягає задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що не
здійснення відповідачем фактичного
стягнення за виконавчим листом від
28.04.2009 року № 2-а-10398/08 пов'язане не з
бездіяльністю відповідача, яка за
встановленими обставинами справи
місце не має, а з тим, що позивач у межах
зведеного виконавчого провадження є
стягувачем другої черги, вимоги якого
будуть у відповідності до
законодавства задоволені лише після
погашення боргу за виконавчими
документами, пов'язаними з трудовими
відносинами.

Разом з тим, позивач просить суд
зобов'язати відповідача здійснити
певні дії, право на здійснення яких
державний виконавець має у
відповідності до положень ч. 3 ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження". Колегія суддів зауважує,
що наведені у позовних вимогах дії є
правом, а не обов'язком державного
виконавця. При цьому, виключно
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має вирішувати які із зазначених у ч.3
ст. 11 Закону України № 606-XIV прав він
буде реалізовувати для виконання
виконавчого документу, а які - ні.
Зобов'язання судом державного
виконавця здійснити той чи інший захід,
виконати ту чи іншу дію під час
здійснення виконавчого провадження
виходить за межі завдання
адміністративного судочинства та буде
втручанням суду в дискреційні
повноваження відповідача, що є
неприпустимим у відповідності до
положень ч.2 ст. 19 Конституції України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є обґрунтованим,
прийняте на підставі з'ясованих та
встановлених обставинах справи, які
підтверджуються доказами, та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року по адміністративній справі №
805/18026/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар