Справа № 806/81/14
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

м. Житомир

03 лютого 2014 р.

справа № 806/81/14

категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Черняхович І.Е. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про визнання дій
неправомірними, визнання протиправною
та скасування постанови від 04.12.2013 р. ВП
№39218034,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом
до Богунського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції, в якому
просить суд визнати незаконною та
скасувати постанову старшого
державного виконавця Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Ковальчук А.С., від 04.12.2013 р., про
повернення виконавчого документу
стягувачеві.

Представник позивача надав до суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав до суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
12.04.2011 року у справі №5490/12 суд за
позовом Регіонального управління
Департаменту САТ ДПС України у
Житомирській області постановив
стягнути з ТОВ «ІВН - Україна» на
користь державного бюджету штраф у
сумі 3400,00 грн. застосований рішенням №
060068/25-21 від 03.08.2012.

Як встановлено 11.12.2012 року на підставі
вищевказаного рішення було отримано
виконавчий лист № 5490/12, який був
пред'явлений до примусового виконання
до Богунського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції (а.с. 6).

19.07.2013 державним виконавцем на
підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.99 №
606-ХІУ (далі - Закон № 606-ХІУ ) було
повернуто виконавчий документ
стягувачу (а.с.5-6).

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 Закону №
606-ХІУ стягувачем було повторно
пред'явлено виконавчий документ до
виконання вищевказаного відділу ДВС у
строки згідно закону.

Як вбачається з матеріалів справи, до
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області 30.12.2013 року, за
вхідним №2781/10 надійшла постанова
державного виконавця від 04.12.2013 року
про повернення виконавчого документа
стягувачу на підставі п.9 ч.І ст. 47
Закону № 606-ХІУ, яким визначено, що
наявна встановлена законом заборона
щодо звернення стягнення на майно чи
кошти боржника, якщо у нього відсутнє
інше майно чи кошти, на які можливо
звернути стягнення, а також щодо
проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

В своїх запереченнях відповідач
посилається на те, що підставою для
повернення виконавчого документу є
Інформаційний лист №1484/12/13-13 від 24.10.2013
року Вищого адміністративного суду
України (а.с. 29-31).

Так, відповідно до статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Закону, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно п.1 ст.181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно п.4 ст.82 Закону України "Про
виконавче провадження" рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно п.1 ст.12 Закону України „Про
виконавче провадження" сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.4 ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження" про повернення
стягувачу виконавчого документа
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
законом.

Згідно п.1 ст. 51 Закону України „Про
виконавче провадження" у разі, якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

Відповідач при винесені постанови про
повернення виконавчого листа
посилається на п.9 ч.1 ст.47 Закону
України „Про виконавче провадження",
яким передбачено, що виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Вичерпні підстави повернення
виконавчого документу стягувачеві
визначено ст.47 Закону України „Про
виконавче провадження", а саме:1) є
письмова заява стягувача; 2) у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними; 3) стягувач
відмовився залишити за собою майно
боржника, не реалізоване під час
виконання рішення; 4) стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документа;
5) у результаті вжитих державним
виконавцем заходів неможливо
встановити особу боржника, з'ясувати
місцезнаходження боржника - юридичної
особи, місце проживання, перебування
боржника - фізичної особи (крім
випадків, коли виконанню підлягають
виконавчі документи про стягнення
аліментів, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника); 6) у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; 7) боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку; 8) коштів, що
надійшли від документа стягувачу на
підставі п.9 ч.І ст. 47 Закону № 606-ХІУ,
яким визначено що наявна встановлена
законом заборона щодо звернення
стягнення на майно чи кошти боржника,
якщо у нього відсутнє інше майно чи
кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Згідно частини 2 п.3.15 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5, при поверненні виконавчого
документа стягувачу необхідно
враховувати, що підставою для
повернення виконавчого документа
згідно з пунктом 9 частини першої
статті 47 Закону є встановлення
безпосередньо у Законі заборони
звертати стягнення на окреме майно чи
кошти боржника. Якщо заборона випливає
із норми закону, наприклад така
заборона встановлена судом, який
відповідно до закону має право
заборонити звернення стягнення на
майно боржника, необхідно керуватися
пунктом 2 частини першої статті 47
Закону.

Інформаційний лист №1484/12/13-13 від 24.10.2013
року Вищого адміністративного суду
України, на який посилається державний
виконавець при винесенні постанови про
повернення виконавчого листа, містить
роз'яснення порядку стягнення
податкового боргу, однак носить лише
інформаційний, рекомендаційний
характер, даний лист не має статусу
закону. Жодним законом не встановлена
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника. В даному листі
ВАСУ мова йде про стягнення з платників
податків коштів у рахунок погашення
податкового боргу, а в постанові суду у
даній справі резолютивною частиною
визначено : стягнути суму податкового
боргу; в даній постанові не вказано
спосіб виконання рішення суду за
рахунок коштів, тобто дана постанова
передбачає стягнення податкового
боргу як за рахунок коштів, так і за
рахунок майна.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
"Про виконавче провадження" ст.ст. 9, 11,
69-71, 94, 97, 126, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця про повернення виконавчого
документу стягувачеві Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції Ковальчук А.С., від 04.12.2013 року
по виконавчому провадженні №39218034.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

Уразі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
І.Е.Черняхович