Справа № 810/7124/13-а
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року 810/7124/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Вишневському Ю.А.,

за участю:

представника позивача: Рабчука Р.О.,
Максимець О.О.;

представника відповідача: Фєдосєєнка
В.Ю., Кутковця М.Л.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Край - 2»
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Харківській області про
визнання протиправною та скасування
постанови -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Край - 2» звернулось
до суду з позовом до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області про визнання протиправною та
скасування постанови від 18.10.2013 № 23-240.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що на підставі акту перевірки,
яка проводилась у філії позивача
«Магазин № 10» було винесено спірну
постанову про накладення стягнень,
передбачених ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Вважає, що висновки акту перевірки є
безпідставними, а тому оскаржувана
постанова винесена необґрунтовано,
тобто без урахування обставин, які мали
значення для прийняття рішення.

На думку позивача дана постанова є
незаконними та такою, що суперечить
нормам чинного законодавства України і
тому підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали та просили
його задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечили та
просили відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своїх заперечень
вказали, що під час планової перевірки
«Магазину № 10» філії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Край - 2»
було встановлено ряд порушень, а саме
ст. 15 Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ
«Про захист прав споживачів» (надалі -
Закон № 1023-ХІІ), п. 17 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №
833 (надалі - Порядок) та п. 13, 14 Правил
роздрібної торгівлі продовольчими
товарами, затвердженим наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
11.07.2003 № 185 (надалі - Правила), ст. 11
Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» (надалі - Закон № 877-V).

Вважає, що оскаржувана постанова, яка
винесена за результатами перевірки є
правомірною, про що свідчить акт
перевірки, яким встановлено ряд
порушень законодавства у сфері
роздрібної торгівлі з боку позивача,
також вважає, що відповідачем було
дотримано усі вимоги закону при
проведенні перевірки та винесенні
даної постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представників позивача та
представників відповідача, покази
свідків, суд вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем на виконання наказу від
22.03.2013 № 33, згідно з направленням
на ведення планової перевірки від
15.04.2013 № 00535 головними спеціалістами
Держспоживінспекції у Харківській
області Кочан Л.М. та Рулою В.Ю. була
проведена планова перевірка позивача -
ТОВ «Край-2» на підставі плану
перевірок на ІІ квартал 2013 року з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг.

Вказана перевірка проводилась з 17.04.2013
по 19.04.2013 в присутності в.о. директора
філії ТОВ «Край-2» «Магазин № 10» ОСОБА_7
за адресою: Харківська область,
Дергачівський район, смт. Мала
Данилівка, вул. Кільцевий шлях, 4-А.

За результатами перевірки посадовими
особами відповідача було складено
відповідний акт № 00399 від 19.04.2013.

Відповідно до акту перевірки було
встановлено ряд порушення, з яких:

- ст. 15 Закону № 1023 - ХІІ, а саме
позивачем здійснювався продаж товарів
без повної, достовірної та своєчасної
інформації для споживачів у доступній
наочній формі, а також у маркуванні, у
тому числі найменування та
місцезнаходження і телефон виробника
або адреса потужностей виробництва
(об'єкта виробництва, найменування,
місцезнаходження і телефон імпортера),
дані про основні властивості продукту,
а саме про склад (включаючи перелік
використаної в процесі їх виготовлення
сировини, у тому числі харчових
добавок), номінальну харчову та
енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання продуктів, згідно переліку, що
зазначений у додатку № 7 до акту
перевірки № 00399;

- п. 17 Порядку, а саме наявна у
продажі продукція із строком
придатності, який минув, згідно
переліку, що зазначений у додатку № 7 до
додатку перевірки № 00399;

- ст. 11 Закону № 877-V, а саме
створення перешкод службовим особам
інспекції у перевірці якості
продукції, а також правил
торговельного обслуговування,
невиконання посадовими особами
законних вимог посадових осіб
інспекції під час проведення
перевірки.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з такого.

Закон № 1023-ХІІ регулює відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, встановлює
права споживачів, а також визначає
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Крім того, даним законом встановлено
права та обов'язки споживачів під час
придбання товарів та послуг.

Так, ст. 15 Закону № 1023 - ХІІ визначено
право споживача на інформацію про
продукцію. Згідно вказаної норми
закону споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; позначку
про наявність або відсутність у складі
продуктів харчування генетично
модифікованих компонентів; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
продукції; виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності, дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Стаття 16 Закону № 1023-ХІІ визначає
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок недоліків продукції (дефекту
в продукції).

Позивач вважає, що ним на виконання
вищезазначених норм закону надається
вся необхідна, доступна, достовірна та
своєчасна інформація про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого
вибору, однак в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження даних
тверджень.

Натомість представниками відповідача
у судовому засіданні було надано копії
фотознімків з яких вбачається
відсутність належної та повної
інформації для споживачів у доступній
наочній формі.

Також суд вважає посилання
представників позивач на те, що
перевіряючим органом в порушення вимог
законодавства, а саме ч. 6 ст. 7 Закону №
877-V та п. 3.2 Порядку проведення
перевірок не конкретизовано та не
надано детального опису порушенням
безпідставними, оскільки посадовою
особою відповідача зазначено
вичерпний перелік інформації, яка
відсутня при продажі товарів.

Пунктом 17 Порядку забороняється продаж
товарів, що не мають відповідного
маркування, етикетування або
інструкції про їх застосування (в
установлених випадках), а також
належного товарного вигляду, на яких
строк придатності не зазначено або
зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.

Суд не погоджується з твердження
позивача про те, що на момент перевірки
строк придатності товару не минув тому,
як останнім днем коли строк
придатності зазначених товарів
спливав було 18.04.2013, а акт перевірки
датований 19.04.2013. Як вбачається з наказу
на проведення перевірки та направлення
термін проведення перевірки з 17.04.2013 по
19.04.2013, тобто на час виявлення порушення
перевірка ще тривала.

Щдо порушення ст. 11 Закону № 877-V суд
зазначає наступне.

Статтею 11 Закону № 877-V визначено, що
суб'єкт господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) зобов'язаний: допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
заходів державного нагляду (контролю)
за умови дотримання порядку здійснення
державного нагляду (контролю),
передбаченого цим Законом; виконувати
вимоги органу державного нагляду
(контролю) щодо усунення виявлених
порушень вимог законодавства; надавати
документи, зразки продукції, пояснення,
довідки, відомості, матеріали з питань,
що виникають під час державного
нагляду (контролю), відповідно до
закону; одержувати примірник припису
або акта органу державного нагляду
(контролю) за результатами проведеного
планового чи позапланового заходу.

Так, в ході проведення перевірки у
формі службового запиту було складено
вимогу щодо надання необхідних
матеріалів, документів та відомостей, у
тому числі документів, які засвідчують
якість та безпеку продукції, що
знаходиться в продажу та їх завірені
копії до 10 год. 19.04.2013. Даний службовий
документ було отримано в.о. директора
філії ТОВ «Край-2» «Магазин № 10»
ОСОБА_7 18.04.2013, що підтверджується її
підписом на такому документі.

З пояснень представників відповідача
та Кочан Л.М., що була допитана в якості
свідка суд встановив, що службовий
запит було складено у зв'язку з тим, що а
ні 17.04.2013, а ні 18.04.2013 перевіряючим на їх
усну вимогу не було надано відповідних
матеріалів, у тому числі документів,
які засвідчують якість та безпеку
продукції, що знаходяться на продажів
магазині позивача. У визначений термін
всі запитані документи до відповідача
не надійшли, тобто було створено
перешкоди у проведенні перевірки, у
тому числі щодо якості та безпеки
реалізуємої продукції.

Крім того, в матеріалах справи
міститься протокол про
адміністративне правопорушення від
13.05.2013 № 00050, постанова про
адміністративне правопорушення від
24.05.2013 № 1-258 щодо допущення порушення
в.о. директора філії ТОВ «Край - 2»
ОСОБА_7 вищенаведених норм закону та
порушень, що вказані у висновках акту
перевірки № 00399 від 19.04.2013 та на
виконання яких ОСОБА_7 сплатила штраф
до Державного бюджету України, тим
самим погодившись з порушеннями, що
були зафіксовані перевіряючим органом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Під час розгляду справи позивачем не
було надано жодного доказу на
підтвердження своїх пояснень та
тверджень, що були підтверджені
певними засобами доказування. Покази
свідка ОСОБА_7 не дали змогу суду
відобразити обставини, що були
викладені позивачем у позовній заяві.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання вимог припису зазначеної
норми закону, відповідачем було надано
обґрунтовані заперечення та докази на
підтвердження своїх доводів.

Виходячи з системного аналізу
вищезазначених приписів
законодавства, суд вбачає відсутність
порушення норм чинного законодавства в
постанови від 18.10.2013 № 23-240.

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги не обґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край - 2» судовий
збір в розмірі 4 129 (чотири тисячі сто
двадцять дев'ять) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 31 січня 2014 р.