Справа № 729/340/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В. І.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Старової Н. Е. Файдюка В. В., Чаку Є. В.
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Бобровицького районного суду
Чернігівської області у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі
позивач, ОСОБА_4) до територіальної
громади в особі Бобровицької міської
ради (далі відповідач) про визнання
рішення недійсним в частині,
зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Бобровицького районного суду
Чернігівської області звернувся
ОСОБА_4 з позовом до територіальної
громади в особі Бобровицької міської
ради про визнання рішення 19 сесії
шостого скликання Бобровицької
міської ради Чернігівської області від
30 листопада 2012 року в частині відмови
позивачу у наданні дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо передачі земельної ділянки в
оренду та залишенні даної земельної
ділянки (проїзду) у загальному
користуванні недійсним, зобов`язання
відповідача надати дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо передачі зазначеної земельної
ділянки площею 0,018 га (проїзду) в оренду.

Постановою Бобровицького районного
суду Чернігівської області від 15
травня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити позов повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а провадження
у справі закриттю.

Як встановлено судом першої інстанції,
Рішенням № 163 від 21 жовтня 1987 року
виконавчим комітетом Бобровицької
міської ради позивачу було надано
право індивідуального будівництва на
земельній ділянці АДРЕСА_1 площею 0, 10 га
за рахунок земельної ділянки його
матері ОСОБА_5

В 1992 році між його земельною ділянкою
(вул. Леніна, 109 а) та домоволодіннями
матері позивача був легалізований
проїзд, яким користувалась остання.

Через деякий час цим проїздом став
самовільно користуватися сусід -
ОСОБА_6, який мешкав в будинку АДРЕСА_2.

Після смерті матері (ІНФОРМАЦІЯ_1 року)
позивач успадкував її домоволодіння та
необхідність в проїзді відпала.

В листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся в
Бобровицьку міську раду з заявою про
надання дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
передачі йому земельної ділянки
(проїзду) площею 0, 018 га в оренду.

П. 3 Рішення 19 сесії шостого скликання
Бобровицької міської ради
Чернігівської області від 30 листопада
2012 року позивачу було відмовлено у
наданні дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо
передачі земельної ділянки в оренду
(АДРЕСА_1) та залишено дану земельну
ділянку (проїзд) у загальному
користуванні, що вмотивовано тим, що
сім`я ОСОБА_6 користувалася цим
проїздом близько 40 років.

Вважаючи відмову відповідача
безпідставною та незаконною, позивач
звернувся до суду за оскарженням
спірного рішення в частині.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при винесенні оскаржуваного
рішення невірно застосував норми
процесуального права, що мають
значення для вирішення справи та
дійшов невірного висновку, з яким суд
апеляційної інстанції не погоджується,
виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 13 і 14 Конституції
України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК
України, земля та земельні ділянки є
об'єктами цивільних прав, а держава і
територіальні громади через свої
органи беруть участь у земельних
відносинах із метою реалізації
цивільних та інших прав у
приватно-правових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок.

Суд, вирішуючи спір, має з'ясувати чи є
він приватно-правовим або
публічно-правовим; чи виник спір із
відносин, урегульованих нормами
цивільного права, чи пов'язані ці
відносини зі здійсненням сторонами
цивільних або інших майнових прав на
земельні ділянки на засадах рівності;
чи виник спір щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень при реалізації ним
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин.

Земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 ЦК України, статті 2, 5
Земельного кодексу України). Захист
судом прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі, шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього, спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК, розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК
тощо).

Як свідчить зміст позовної заяви, спір
виник з приводу здійснення позивачем
своїх цивільних прав на земельну
ділянку на засадах рівності та,
порушення цих прав відповідачем. Отже,
колегія суддів вважає, що даний спір
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства, тому провадження у справі,
у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України, підлягає закриттю.

Позиція суду апеляційної інстанції
узгоджена з позицією, викладеною в
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ", Рішенні
Конституційного Суду України № 10-рп/2010
від 1 квітня 2010 року, постанові Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ».

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм чинного
процесуального права, оскільки
відсутні правові підстави для розгляду
вказаного спору в порядку
адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги частково
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від 15
травня 2013 року, та є підставою для її
скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України,
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155, 157 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід задовольнити частково, а
постанову суду першої інстанції -
скасувати, провадження у справі
закрити.

У відповідності до ч. 2 ст. 157 КАС
України, роз`яснити позивачу його право
на звернення з даним позовом в порядку
цивільного судочинства, встановленого
законом.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 203, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково, а постанову Бобровицького
районного суду Чернігівської області
від 15 травня 2013 року - скасувати.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
територіальної громади в особі
Бобровицької міської ради про визнання
рішення недійсним в частині,
зобов`язання вчинити певні дії -
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.