Справа № К/9991/71975/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/71975/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області третя особа ОСОБА_4 про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Золочівського
районного суду Львівської області від
08 червня 2010 року відмовлено в позові
ОСОБА_5 до Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області третя особа ОСОБА_4 про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2011 року рішення суду
першої інстанції скасовано, позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області по розгляду заяви ОСОБА_5 від 24
липня 2009 року про передачу у власність
за набувальною давністю ділянки
розміром 0, 0385, що розташована біля його
житлового будинку по АДРЕСА_1.
Зобов'язано відповідача вирішити в
місячний термін з часу набрання
постанови законної сили заяву ОСОБА_5
від 24 липня 2009 року про передачу у
власність за набувальною давністю
зазначеної земельної ділянки. Визнано
протиправним і скасовано рішення
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області №377 від 22 вересня 2009 року про
надання ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0, 009 га для облаштування заїзду
до господарській будівлі по АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, ОСОБА_5 проживає у
житловому будинку по АДРЕСА_1 і
являється власником цього житлового
будинку, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 13.10.2004 року, витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 13.10.2004 року, копією
технічного паспорта на житловий
будинок від 31.08.2004 року, довідками
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 827 від 27.07.2009 року і № 427 від
06.05.2010 року.

Для обслуговування цього житлового
будинку і господарських будівель
позивачу було передано у власність
земельну ділянку площею 0,25 га., що
підтверджується копією рішення
виконкому Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 94 від 31.12.1993 року із додатками
№ 1 і № 2, копією рішення сесії
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 97 від 23.12.2003 року, довідкою
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 899 від 25.09.2008 року.

Із теодолітної зйомки земельної
ділянки ОСОБА_5 вбачається, що він
фактично користувався для
обслуговування свого житлового
будинку і господарських будівель
більшою площею земельної ділянки ніж
0,25 га, а саме площею 0,2885 га. Надлишок
площі земельної ділянки становив 0,0385
га. (0,2885 га. 0,25 га.), яка відносилась до
земель загального користування
Вороняцької сільської ради.

У адресованій Вороняцькій сільській
раді письмовій заяві від 24 липня 2009
року ОСОБА_5 просив вирішити питання
про передачу йому у власність за
набувальною давністю цієї земельної
ділянки площею 0,0385 га., зазначаючи, що
цією земельною ділянкою він фактично
користується впродовж останніх 27
років.

З матеріалів справи вбачається, що
вказана зава позивача отримана
Вороняцькою сільською радою 28 липня 2009
року, а 31 липня 2009 року письмовим листом
позивач був повідомлений про те, що
його заява буде розглянута на черговій
сесії Вороняцької сільської ради, що
підтверджується штамповою відміткою
про отримання Вороняцькою сільською
радою вказаної заяви і копією
листа-повідомлення Вороняцької
сільської ради від 31.07.2009 року.

Зазначена заява ОСОБА_5 від 24.07.2009 року
була розглянута на сесії Вороняцької
сільської ради 22.09.2009 року (протокол №
20) і за результатами розгляду прийнято
рішення № 376 від 22.09.2009 року, що
підтверджується змістом протоколу № 20
сесії Вороняцької сільської ради від
22.09.2009 року, копією рішення цієї сесії №
376 від 22.09.2009 року, повідомленням
Вороняцької сільської ради № 181 від
07.10.2009 року, поясненнями у судовому
засіданні суду першої інстанції
сільського голови с. Вороняки і
землевпорядника Вороняцької сільської
ради.

Так, рішенням відповідача № 376 від
22.09.2009 року за позивачем закріплено
земельну ділянку площею 0, 0295 га, яку він
мав у користуванні по АДРЕСА_1.

З рішенням відповідача за № 377
датованим 22.09.2009 вбачається, що сесією
Вороняцької сільської ради року
розглянуто також заяву ОСОБА_4 про
надання йому земельної ділянки для
заїзду до господарської будівлі по
АДРЕСА_2 для облаштування заїзду до
господарської будівлі і вирішено
надати йому земельну ділянку площею 0,009
га. за рахунок земель загального
користування сільської ради.

Задовольняючи позовні вимоги,
апеляційний суд виходив з того, що
відповідач у передбаченому законом
порядку не розглянув письмової заяви
позивача від 24 липня 2009 року про
передачу йому у власність за
набувальною давністю земельної
ділянки розміром 0,0385 га. Разом з тим,
судом вказано на неправомірність
рішення відповідача за № 377 датованим
22.09.2009 року та наявність правових
підстав для його скасування.

Колегія суддів вказує на передчасність
зазначених висновків апеляційного
суду з огляду на таке.

Згідно зі ст. 12 ЗК України,
розпорядження землями територіальних
громад, передача земельних ділянок
комунальної власності у власність чи
надання в користування громадянам та
юридичним особам на території сіл,
селищ, міст, належить до повноважень
сільських, селищних, міських рад, які
при вирішенні таких питань діють як
суб'єкти владних повноважень.

Відповідно до ст. 116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 119 ЗК України, до
повноважень органу державної влади або
органу місцевого самоврядування
належить також вирішення питання про
передачу громадянам у власність чи
надання у користування земельних
ділянок на підставі набувальної
давності.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні», до
виключної компетенції сільських,
селищних, міських рад належить
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні шляхом
голосування, після обговорення
депутатами.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач особисто разом із дружиною, був
присутнім на сесії Вороняцької
сільської ради 22.09.2009 року, коли
розглядалась заява від 24.07.2009 року про
передачу у власність за набувальною
давністю земельної ділянки. Зачитував
цю заяву сільський голова, виступав
особисто позивач, питання
обговорювалось, а потім відбулося
голосування. За наслідком розгляду
спірного питання було прийнято рішення
№ 376. Тобто, твердження суду
апеляційної інстанції про не розгляд
спірної зави позивача спростовується
наявними у справі матеріалами.

Поряд з цим, колегія суддів вказує на
недоведеність висновку апеляційного
суду про скасування рішення сесії
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області № 377 від 22 вересня 2009 року, як
такого, що прийнято порушенням
встановленого законом порядку та не у
межах законних повноважень
відповідача.

Так, вирішуючи питання про законність
рішення суб'єкта владних повноважень
(ч. 3 ст. 2 КАС України), адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом апеляційної інстанції не надано
належної оцінки вказаному рішенню
Вороняцької сільської ради
Золочівського району Львівської
області з огляду на приписи ч. 3 ст. 2 КАС
України та не зазначено яким чином
вказане рішення порушує права та
законні інтереси позивача у справі.

Поряд з цим, колегія суддів критично
оцінює висновок апеляційного суду про
те, що земельна ділянка площею 0,009 га. не
могла бути надана іншій особі, оскільки
сам факт користування позивачем цією
земельною ділянкою не створює для
нього безумовного права на цю земельну
ділянку, при відсутності з цього
питання відповідного рішення органу
місцевого самоврядування, як суб'єкта
владних повноважень, прийнятого
відповідно до вимог статей 12, 116, 118, 119 ЗК
України.

У відповідності до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
-судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року вказаним вимогам не відповідає.

Враховуючи зазначене, оскаржуване
судове рішення у справі підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий судовий апеляційний розгляд
відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: