Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/33450/12

К/9991/33330/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Чопської
митниці та Державної митної служби
України на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Чопської митниці про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на роботі,

встановила:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Чопської митниці про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на роботі.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано наказ Державної митної
служби України №340-к від 04.03.2011 в
частині припинення перебування на
державній службі в митних органах
України інспектора відділу митного
оформлення №3 митного поста
«Виноградів» Чопської митниці ОСОБА_2,
поновлено позивача на займаній
посаді на посаді інспектора відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Виноградів» Чопської митниці та
стягнуто з Чопської митниці на користь
ОСОБА_2. заробітну плату за час
вимушеного прогулу.

Чопська митниця та Державна митна
служба України подали касаційні
скарги, в яких, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2012 року скасувати, та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги задоволенню не
підлягають, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційних скарг є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 з 11.11.1991
проходила службу в митих органах та
30.06.1999 прийняла присягу державного
службовця. З 02.03.2011 ОСОБА_2 обіймала
посаду інспектора відділу митного
оформлення №3 митного поста
«Виноградів» Чопської митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 04.03.2011 №340-к «По особовому
складу митних органів» за порушення
Присяги державних службовців,
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України «Про державну службу»,
припинено перебування на державній
службі в митних органах України
інспектора відділу митного
оформлення №3 митного поста
«Виноградів» Чопської митниці.

Підставою для видання Державною митною
службою України зазначеного наказу
став складений в ході проведення
службового розслідування комісією акт
перевірки №15/2010 від 29 вересня 2010 року,
яким встановлено порушення вимог
законодавства України посадовими
особами Виноградівської митниці під
час пропуску з 01 вересня 2010 року по 22
вересня 2010 року через митний кордон
України транспортних засобів з
товарами, без належного митного
оформлення і цих товарів та сплати
відповідних податків і зборів
(обов'язкових платежів) до Державного
бюджету України.

В наказі зазначено, що під час
проведення комплексної перевірки
комісією виявлені факти не притягнення
до відповідальності окремих посадових
осіб Львівської митниці за вчинення
ними порушень законодавства України,
що були виявлені під час службових
розслідувань і перевірок, проведених
Львівською митницею, а також факти
застосування стягнень, які не
відповідають тяжкості вчинених
порушень та ступеню вини посадових
осіб.

Разом з цим, судами встановлено, що
висновки комісії на підставі яких
видано наказ оскаржуваний Державної
митної служби України не підтверджені
жодними доказами та не відповідають
реальним обставинам справи та
ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу"
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно статті 17 вищенаведеного Закону
під прийняттям Присяги передбачено:
вірно служити народові України, суворо
дотримуватися Конституції та законів
України, сприяти втіленню їх у життя,
зміцнювати їх авторитет, охороняти
права, свободи і законні інтереси
громадян, з гідністю нести високе
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
звільнення за порушення Присяги
можливо лише в разі невиконання особою
обов'язків, передбачених статтею 17
Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України "Про державну службу"
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

При цьому неможливість застосування
щодо позивача положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України відповідачем не мотивовано.

Аналогічна правова позиція
застосування норм матеріального права
також висловлена Верховним Судом
України в Постанові від 21 травня 2013
року по справі №21-403а12.

Судами встановлено, що в діях позивача
відсутні порушення вимог Посадової
інструкції та інших нормативних актів,
а відтак припинення його державної
служби за порушення Присяги є
незаконним, оскільки відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження факту вчинення
позивачем дій, які свідчили б про
порушення Присяги.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача щодо скасування
оскаржуваного наказу Державної митної
служби України від 04.03.2011 № 340-к про
припинення перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_2 та
поновлення її на посаді.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги Чопської митниці та
Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Чопської митниці про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на роботі - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній