Справа № 2а-1832/11
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-1832/11
Головуючий у 1-й інстанції: Голуб А.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" січня 2014 р.
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кучми А.Ю.;

суддів: Аліменка
В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Біла Церква на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 25.01.2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Біла Церква про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.01.2012 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нове рішення про
відмову в задоволені позовних вимог.

Згідно ст. 183-2 КАС України, справа
підлягає розгляду в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м.Біла Церква та отримує пенсію
продовжуючи працювати.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що позивач має право на
перерахунок пенсії за віком згідно
ст.ст. 40, 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" із застосування показника
середньої заробітної плати
працівників в галузях національної
економіки за 2010 рік.

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
вимогам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", в редакції, яка
діяла до 01.01.2008 року, у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу,
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Зазначена редакція ст. 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" чинна після
визнання неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом "а" підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. №107-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 зазначеного
Закону, для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

З відновленої (діючої) норми абзацу 3
частини 4 статті 42 зазначеного Закону
вбачається, що перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який може бути
обчислена заробітна плата (дохід).

Також слід звернути увагу на те, що в ч. 2
ст. 40 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" у редакції, що діяла до
01.01.2008 року, у формулі визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії зазначено, що
показник Зс - це середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії.

На вказаний показник є посилання лише у
формулі, передбаченій для визначення
заробітної плати (доходу) для
призначення пенсії. Посилання на нього
у статті, яка передбачає порядок та
підстави перерахунку пенсії, -відсутні.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку про те, що
показник "середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії" застосовується
виключно при призначенні пенсії та
залишається незмінним під час
здійснення перерахунку пенсії на
підставі ч. 4 ст. 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування".

Таким чином, правові підстави для
перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки за 2010 рік відсутні.
Показники середньої заробітної плати у
галузях економіки застосовується
виключно для призначення пенсії,
застосування його для перерахунку є
безпідставним.

Підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, відповідно
до п. 4, ст. 202 Кодексу адміністративного
судочинства України, є порушення норм
матеріального.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
ухваленні постанови порушено норми
матеріального права, в зв'язку з чим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню та ухваленню нової
постанови про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Біла
Церква задовольнити.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 25.01.2012 року скасувати та ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
А.Ю. Кучма

Суддя:
В.О. Аліменко

Суддя:
Н.В. Безименна

оловуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Безименна Н.В.