Справа № К/9991/60370/11-С
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/60370/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Заїка М.М., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ніжинському районі Чернігівської
області на постанову Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської
області від 21.10.2009 та ухвалу
апеляційного суду Чернігівської
області від 30.06.2011 у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ніжинському районі
Чернігівської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про зобов'язання
провести перерахунок державної пенсії
та щомісячної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до
ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком з
листопада 2006 року.

Постановою Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 21.10.2009,
яка залишена без змін ухвалою
апеляційного суду Чернігівської
області від 30.06.2011, позов задоволено
частково за період з 08.09.2008, в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

З такими рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Згідно з положенням статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими,
зокрема, по IІ групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Судами встановлено, що позивач є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
що підтверджується посвідченням Серії
НОМЕР_1, та інвалідом ІІ групи.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
відповідачем безпідставно
виплачувались позивачу державна та
щомісячна додаткова пенсії в меншому
розмірі ніж передбачено законом,
оскільки рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 визнано
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» в частині обмеження розміру
державної та додаткової пенсії на 2008
рік, а тому при визначенні їх розміру
слід керуватись положеннями статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановами Кабінету
Міністрів України.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено в зв'язку з пропуском
позивачем передбаченого статтею 99 КАС
України строку звернення до суду.

З такими висновками першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки чинним
законодавством повноваження по
нарахуванню та виплаті пенсій в
Україні покладені на органи Пенсійного
фонду, а відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
невиконання відповідним суб'єктом
владних повноважень покладених на
нього обов'язків. В свою чергу
реалізація особою права на отримання
соціальних виплат не може бути
поставлена у залежність від наявності
відповідних бюджетних асигнувань.

Крім того, розмір мінімальної пенсії за
віком визначається з врахуванням
положень Закону України «Про Державний
бюджет України» на відповідний рік та
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
стархування».

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ніжинському
районі Чернігівської області залишити
без задоволення, а на постанову
Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 21.10.2009 та
ухвалу апеляційного суду
Чернігівської області від 30.06.2011 у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Ніжинському
районі Чернігівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман