Справа № 2а-2974/11/1370
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
Справа №
9104/39098/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Сапіги В.П., Клюби В.В.,

за участі секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

за участю осіб:

позивача по справі:представника Дяків
Л.В.

відповідача по справ: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року в справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, третьої особи ОСОБА_2 про
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С
Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління Пенсійного
фонду України у Львівській області
звернулося з позовом в суд до Головного
управління юстиції у Львівській
області, відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, третьої особи ОСОБА_2 та
просило скасувати постанову про
накладення штрафу від 08.11.2010 року ВП
№21252714.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що відповідачем порушено
норми ст. 87 Закону України «Про
виконавче провадження», яка вказує, що
у разі невиконання без поважних причин
рішення - державний виконавець
виносить постанову про накладення
штрафу. Позивач додає, що відповідачем
не з'ясовано в повному обсязі
відповідно до норм чинного
законодавства поважних причин
невиконання судового рішення та не
складено відповідного акту.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року в справі №2а-2974/11/1370 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням Головним управлінням
Пенсійного фонду України у Львівській
області подано апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року в справі №2а-2974/11/1370 та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що
відповідачем порушено норми ст. 87
Закону України «Про виконавче
провадження», яка вказує, що у разі
невиконання без поважних причин
рішення - державний виконавець
виносить постанову про накладення
штрафу. Апелянт додає, що відповідачем
не з'ясовано в повному обсязі
відповідно до норм чинного
законодавства поважних причин
невиконання судового рішення та не
складено відповідного акту. Апелянт
також додає, що при винесенні постанови
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального права, неповністю
досліджені та неповністю з'ясовані всі
обставини справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін. При цьому колегія
суддів виходить з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі -
Закон) державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Так ч.1, 2 ст. 30 Закону встановлено, що
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк відповідно до статті
24 цього Закону.

У разі, якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку, встановленому статтею 32 цього
Закону, та поновлює боржнику строк для
добровільного виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконанні у підрозділі примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області знаходиться виконавчий лист по
справі №2а-80/08 за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
на його користь пенсії з врахуванням
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з 22.05.2008 року.
Виконавче провадження з виконання
вказаного виконавчого листа було
відкрито і надано боржнику строк на
добровільне виконання постанови суду
до 20.09.2010 року.

Рішення суду в строк добровільно
виконано не було, а тому відповідачем
08.11.2010 року винесено постанову про
накладення штрафу в сумі 510,00 грн.

Як передбачено ч.1 ст.76 Закону після
відкриття виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець відповідно до статті 24
цього Закону визначає йому строк
добровільного виконання рішення.

Наслідки за невиконання згаданих вимог
передбачені частиною другою цієї
статті, згідно якої державний
виконавець застосовує до боржника
штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, і
призначає новий строк виконання.

Колегія суддів стверджує, що позивачем
не було вчинено будь-яких дій на
виконання рішення суду, а тому
відповідачем правомірно винесено
постанову про накладення штрафу від
08.11.2010 року ВП №21252714, оскільки
позивачем без поважних причин
добровільно судове рішення не виконано
та жодних доказів щодо його виконання
відділу не подано.

Крім того згідно з практикою
Європейського суду з прав людини, так
зокрема в справі «Михайленки та інші
проти України» від 03.11.2004 року, Суд
вказав, що відсутність ресурсів для
оплати заборгованості, присудженої
рішенням суду не може бути підставою
для зволікання із його виконанням.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
Головного управління Пенсійного фонду
України у Львівській області є
неаргументованими, а тому не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2011 року в справі №2а-2974/11/1370 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі, відповідно до
ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
В.П. Сапіга

В.В. Клюба