Справа № 812/272/14
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/272/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Широкої К.Ю.,

при секретарі судового засідання:
Білоконі Д.І.,

за участю сторін від:

позивача - не
з'явився,

представника відповідача - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області про визнання постанови від
14.11.2013 №12388651 незаконною та зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Луганській області про визнання
постанови від 14.11.2013 №12388651 незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що в провадженні
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Луганській області знаходиться
виконавчий лист на виконанні.

31 березня 2009 року відкрито виконавче
провадження №12388651. Станом на час
подачі адміністративного позову,
судове рішення по справі №2а-3266/08 не
виконано.

Відповідно до положень ст. 75 Закон
України «Про виконавче провадження», у
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти
робочих днів з дня його накладення
повторно перевіряє стан виконання
рішення. Проте, в порушення цього
Закону , державним виконавцем не було
накладено штраф на посадових осіб
боржника. Відтак, відповідач не діяв у
спосіб, встановлений Законом та його
бездіяльність є незаконною, що також
підтверджується листом ДВС України від
04.11.2013 №13-0334-4840/3.1 №133-0-34-4839/3.1, зі змісту
якого вбачається, що за виявлені
порушення вимог чинного законодавства
на даний час вирішується питання про
притягнення винних посадових осіб до
відповідальності.

Як стало відомо 08 січня 2014 року, з листа
начальника Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області від 02.12.2013 №40489/19, який надійшов
разом з відповіддю Голови ради
адвокатів Луганської області від 30.12.2013
№28, 13.11.2013 державним виконавцем було
направлено заяву до Луганського
окружного адміністративного суду про
встановлення іншого способу та порядку
виконання судового рішення, а 14.11.2013
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.38 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження може бути зупинено, у разі
звернення державного виконавця до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, що
підлягає виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання , а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання.

Проте, необхідною передумовою такого
зупинення, має бути дія відповідача -
подача заяви до відповідного суду.

Згідно інформації, наданою канцелярією
суду Луганського окружного
адміністративного суду, протягом 2013 та
2014 років, заяви про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання
постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 24.12.2008 по
справі №2а-3866/08 не надходило.

Відтак, у відповідача були відсутні
підстави для зупинення виконавчого
провадження №12388651.

У зв'язку з викладеним позивач просить
суд визнати незаконною постанову від
14.11.2013 про зупинення ВП №12388651,
бездіяльність відповідача щодо не
проведення виконавчих дій по ВП №12388651
та зобов'язати відповідача провести
виконавчі дії по виконанню ВП №12388651,
зобов'язати накласти штраф на
посадових осіб Головного управління
праці та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації за невиконання вимог
державного виконавця по ВП №12388651.

В судове засідання позивач не прибув,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, 24 січня 2014
року надав заяву про у якій просив
справу розглянути за його відсутністю
(а.с.23).

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. 06 лютого 2014 року до суду
надав письмові заперечення та докази
якими вони обґрунтовуються, також
зазначив у письмових запереченнях
роглянути справу без участі
представника відповідача (а.с.31-50).

Суд вважає, що вжив всі залежні від
нього заходи для повідомлення сторін
належним чином про час і місце розгляду
судової справи з участю їх повноважних
представників, для реалізації ними
права судового захисту своїх прав та
інтересів.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу без їх участі.

В зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до
частини 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, на
виконання у відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області перебуває виконавче
провадження №12388651, з виконання
виконавчого листа №2а-3266/08 виданого 06
березня 2009 року Луганським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання Головне управління праці
та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_1
компенсацію у сумі 71388 грн. за пільговий
проїзд окремих категорій громадян у
період 2007 року.

У ході проведення виконавчих дій 13
листопада 2013 року за вихідним номером
4679/04.4/38 в порядку статей 11 та 36 Закону
України «Про виконавче провадження» до
Луганського окружного
адміністративного суду направлено
заяву щодо встановлення іншого способу
та порядку виконання виконавчого
листа від 06.03.2009 №2а-3266/08 (а.с.34, 35-36,37).

14 листопада 2013 року керуючись п.1 ч.1 ст.38
Закону України «Про виконавче
провадження» відповідачем винесено
постанову про зупинення виконавчого
провадження до розгляду заяви про
встановлення іншого способу та
порядку виконання виконавчого листа
від 06.03.2009 №2а-3266/08 по суті. (а.с. 39)

30 січня 2014 року до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області надійшла ухвала від 23.01.2014 по
справі №2а-3266/08. Заява про встановлення
іншого способу та порядку виконання
виконавчого листа від 06.03.2009 №2а-3266/08
Луганським окружним адміністративним
судом задоволено. (а.с. 45-47).

30 січня 2014 року в порядку ч.5 ст.39 Закону
України «Про виконавче провадження»
винесено постанову про поновлення
виконавчого провадження №12388651(а.с. 48).

Керуючись п.9 ч.1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» 30 січня 2014
року винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачев
(а.с.49).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Так, відповідно до статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Закону, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Частино 1 статті 6 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Таким чином, законодавче встановлені
певні обмеження повноважень
державного виконавця, відповідно до
яких дії повинні бути вчинені на
підставі, у спосіб та в межах
повноважень, визначених Законом "Про
виконавче провадження", бути повними,
неупередженими та своєчасними,
виконавчі дії не можуть порушувати
права та законні інтереси громадян та
юридичних осіб.

Щодо позовної вимоги позивача - ОСОБА_1
про визнання незаконною постанову від
14.11.2013 про зупинення виконавчого
провадження №12388651, суд зазначає.

Згідно з пунктом 1 частиною першою
статті 38 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавче провадження
може бути зупинено, у разі звернення
державного виконавця до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення рішення, що підлягає
виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання.

Відповідно до пункту 3.10 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом №512/5
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
(далі - Інструкція) за наявності
обставин, передбачених статтею 38
Закону, державний виконавець має
винести постанову про зупинення
виконавчого провадження. У такому
випадку державний виконавець у
постанові про зупинення виконавчого
провадження обов'язково обґрунтовує
необхідність такого зупинення з
посиланням на фактичні обставини
справи, які дійсно унеможливлюють
подальше проведення виконавчих дій або
можуть призвести до порушення прав
сторін виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 39 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що протягом строку, на
який виконавче провадження зупинено,
виконавчі дії не проводяться.

Частина 5 зазначеної статті визначає,
що після усунення обставин, які стали
підставою для зупинення виконавчого
провадження, державний виконавець
протягом трьох днів з моменту, коли
йому стало про це відомо, зобов'язаний
своєю постановою поновити виконавче
провадження за власною ініціативою або
за заявою стягувача. Копії постанови
надсилаються сторонам у триденний
строк.

Як було встановлено в судовому
засіданні та підтверджено матеріалами
справи, в порядку статей 11 та 36 Закону
України «Про виконавче провадження» на
підставі поданої заяви Управлінням
державної виконавчої служби ГУЮ у
Луганській області від 13 листопада 2013
року про встановлення зміни способу та
порядку виконання судового рішення (за
вихідним номером 4679/04.4/38) 14 листопада
2013 року відповідно до п.1 ч.1 ст.38 Закону
України «Про виконавче провадження»
відповідачем винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження до
розгляду заяви про встановлення іншого
способу та порядку виконання
виконавчого листа від 06.03.2009 №2а-3266/08 по
суті.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що представник - Управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Луганській
області використовував надані йому
права відповідно до закону і не
допустив у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів позивача,
тому постанова про зупинення
провадження від 14.11.2013 є законною та
обґрунтованою.

Щодо позовної вимоги позивача про
зобов'язання відповідача виконати
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії,
а саме провести виконавчі дії по
виконанню провадження №12388651 та
зобов'язати Управління державної
виконавчої служби ГУЮ у Луганській
області накласти штраф на посадових
осіб Головного управління праці та
соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації за не виконання вимог
державного виконавця по ВП №12388651, суд
не знаходить підстав для її
задоволення.

В силу норм статті 2 Закону № 606
обов'язок примусового виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Відтак,
вирішення питання про виконання
передбачених статтею 89 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчих дій, зокрема, накладення
штрафу на посадових осіб - від двадцяти
до сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян та встановлення
нового строку виконання, відповідно до
зазначеного Закону віднесено виключно
до компетенції органів Державної
виконавчої служби, та не віднесено до
компетенції адміністративного суду.
Суд не може підміняти суб'єкта, який
уповноважений приймати рішення з
вказаного питання.

Крім того, представником відповідача
надано докази, щодо винесення 30 січня
2014 року постанови про поновленная
виконавчого провадження з примусового
виконання ВП №12388651, у зв'язку з
надходженням на їх адресу ухвали
Луганського окружного
адміністративного суду від 27.01.2014 у
справі №2а-3266/08/1270 про встановлення
способу та порядку виконання постанови
суду від 24.12.2008.

Рішення про стягнення коштів з
державного та місцевого бюджету або
державних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому порядку
Кабінету Міністрів України.

06 лютого 2013 року набрав чинності
постанова КМУ №45 від 30.01.2013 «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрі України від 03.08.2011 №845», якою
змінено редакцію Постанови КМУ №845 від
03.08.2011.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» встановлено, що
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за яким є державний
орган, здійснюється Державною
казначейською службою України межах
відповідних бюджетних призначень
шляхом списання коштів з рахунків
такого державного органу, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
рішень суду.

Керуючись п.9 ч.1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» 30 січня 2014
року відповідачем винесено постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Таким чином, повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

Щодо обраного позивачем способу
захисту своїх прав шляхом визнання
незаконною бездіяльність Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Луганській
області щодо не проведення виконавчих
дій по ВП №12388651.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - це пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, яка може
мати вплив на реалізацію прав, свобод
та інтересів фізичної чи юридичної
особи.

В судовому засіданні встановлено, що
державним виконавцем вживалися
передбачені чинним законодавством
заходи, які спрямовані на виконання
постанови позивача щодо стягнення на
користь ОСОБА_1 з Головного управління
праці та соціального захисту населення
Луганської обласної державної
адміністрації компенсацію у сімі 71388
грн. за пільговий проїзд окремих
категорій громадян у період 2007 року, а
відтак у суду відсутні підстави для
визнання незаконною бездіяльності
відповідача, оскільки такої
бездіяльності не встановлено.
Відповідачем вживалися дії спрямовані
на виконання судового рішення, втім, в
силу об'єктивних обставин стягнення на
користь позивача у справі на даний час
ще не здійснені.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, надав суду докази,
які спростовують твердження позивача,
а відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 є
неогрунтованити та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Луганській області про визнання
постанови від 14.11.2013 №12388651 незаконною
та зобов'язання вчинити певні дії
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови складено та
підписано 11 лютого 2014 року.

Суддя
К.Ю. Широка