Справа № 447/1434/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Справа
№ 876/14512/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання:
Волошин М.М.

представника позивача
ОСОБА_1

апелянта
ОСОБА_2

представників апелянта
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Миколаївського
районного суду Львівської області від
24 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Дроговизької сільської ради
Миколаївського району Львівської
області про визнання протиправним і
скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернувся в суд
з позовом до Дроговизької сільської
ради Миколаївського району Львівської
області про визнання протиправним і
скасування рішення Дроговизької
сільської ради Миколаївського району
Львівської області № 320 від 23.10.2012 р.
«Про відкриття провулку між АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3».

Постановою Миколаївського районного
суду Львівської області від 24.07.2013 р.
позов було задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
вказане рішення суб'єкта владних
повноважень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник особи, яка не
брала участь у справі, питання про
права, свободи, інтереси чи обов'язки,
якої вирішив суд першої інстанції
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу, яку мотивує тим, що при
прийнятті оскаржуваної постанови суд
першої інстанції вирішив питання про
права та інтереси апелянта, як власника
сусіднього будинковолодіння, до якого
позивач перегородив прохід, а відтак
порушив його право на загальне
землекористування. Наявність провулку
між будинковолодіннями
підтверджується планово
картографічними матеріалами. Оскільки
судом оскаржувана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому просить
скасувати її та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити повністю.

У поданих суду письмових запереченнях
позивач ОСОБА_5 вказує, що у матеріалах
справи наявні докази, які вказують на
те, що провулку між його
будинковолодіннями та апелянта ніколи
не існувало. Також позивач вважає, що
рішення суду першої інстанції жодним
чином не порушує права, свободи та
інтереси апелянта. Тому просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову у даній справі
суду без змін.

В судовому засіданні апелянт та його
представники підтримали вимоги
апеляційної скарги, просили її
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
його позовних вимог.

Представник позивача просив відхилити
апеляційну скаргу, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача - Дроговизької
сільської ради суду пояснив, що рішення
сільської ради є законним, а тому
підтримав позицію апелянта щодо
скасування судового рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта,
його представників, представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а постанова скасуванню з
таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що за результатами
розгляду заяв гр.ОСОБА_6, ОСОБА_2 та
ОСОБА_7, керуючись рішенням ІУ сесії
демократичного скликання Дроговизької
сільської ради Миколаївського району
Львівської області від 14.04.2011 р. № 73
«Про заборону використання
громадських вулиць», 23.10.2012 р.
Дроговизькою сільською радою
Миколаївського району Львівської
області було прийнято рішення «Про
відкриття провулку між АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3», яким зобов'язано гр.ОСОБА_5,
жителя АДРЕСА_1 відкрити провулок між
його житловим будинком по АДРЕСА_3 та
житловим будинком гр.ОСОБА_2 по АДРЕСА_2
у зв'язку з незаконним його закриттям
брамою.

Статтею 12 Земельного кодексу України
передбачено, що до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить зокрема
питання вирішення земельних спорів та
інших питань у галузі земельних
відносин відповідно до закону.

Приймаючи постанову, суд першої
інстанції виходив з того, що земельна
ділянка, яка знаходиться в
користуванні спадкодавців позивача,
безпосередньо межувала з земельною
ділянкою, яка нині знаходиться у
користуванні сусіда ОСОБА_2 і межа між
ними проходила через старий колодязь, а
отже ніякого проходу (проїзду) між ними
не існувало, при цьому судом було взято
до уваги надану позивачем карту
с.Дроговиж 1850 року та письмові покази
його сусідів, а представником
відповідача не було надано доказів
протилежного.

Проте, до таких висновків суд першої
інстанції дійшов при неповному
з'ясуванні обставин по справі, що мають
значення для справи.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 185 цього Кодексу
право на апеляційне оскарження надано
особам, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їхні
права, свободи, інтереси чи обов'язки.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.70 цього ж
Кодексу належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

З відповіді Миколаївської районної
державної адміністрації від 18.04.2013 р. №
02-18/638-1215/03, яка була адресована ОСОБА_2
на його заяву, видно, що за результатами
візуального обстеження та
співставлення із
планово-картографічними матеріалами,
комісія прийшла до висновку про
існування та збереження вільної
громадської вулички-проїзду між
будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.

З урахуванням зазначених вище норм КАС
України, суд першої інстанції взяв до
уваги неналежний доказ, а саме карту
с.Дроговиж 1850 року.

Оскільки ОСОБА_2 не був залучений до
участі у даній справі, тому надані ним
письмові докази апеляційний суд вважає
поданими вчасно.

З наданих суду до апеляційної скарги
фотознімків АДРЕСА_2 на якій розміщені
будинковолодіння позивача та апелянта,
які зроблені послідовно, видно
наявність провулку та встановлення
загорожі. Її наявність не заперечував в
ході апеляційного розгляду
представник позивача.

Таким чином, апеляційним судом
встановлено, що між будинками АДРЕСА_2
та АДРЕСА_3 існує провулок і дана
обставина не була спростована
представником позивача.

У відповідності до ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому її
належить скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 відмовити повністю.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського районного
суду Львівської області від 24 липня 2013
року в адміністративній справі №
447/1434/13-а скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволені позову
ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст постанови виготовлений
11.02.2014 р.