Справа № 2а/1023/753/12
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Орел А.С.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Грибан І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Славутицького міського суду Київської
області від 26 липня 2012 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області про зобов"язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області, в якому просила
визнати незаконними дії відповідача
щодо призначення і виплати грошової
суми одноразової компенсації сім'ї, яка
втратила годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою у розмірі
7586.00 гривень та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
недоотриманої суму грошової
одноразової компенсації сім'ї, яка
втратила годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою виходячи з
розміру 60 мінімальних заробітних плат,
визначених законом про державний
бюджет на момент втрати годувальника,
та фактично виплаченою сумою.

Постановою Славутицького міського
суду Київської області від 26 липня 2012
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позов задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з
вказаним висновком суду, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач перебуває на обліку
в Управлінні праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області, є дружиною
померлого громадянина із числа
ліквідаторів наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 1, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

04.01.2012 року позивач звернулася до УПСЗН
виконкому Славутицької міської ради із
заявою, в якій просила виплатити разову
компенсацію за втрату годувальника.
Веазана компенсація була нарахована і
виплачена ОСОБА_2 в розмірі 7586,00
гривень.

Разом з тим, 25 квітня 2012 року позивач
звернулася до УПСЗН із заявою щодо
виплати одноразової допомоги у зв'язку
із смертю чоловіка, учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
категорії 1, інваліда 2 групи, причина
смерті якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, у якій
просила провести перерахунок та
виплату недоотриманої суми допомоги,
яка, в силу положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
становить 60 мінімальних зарплат.

Листом від 11.05.2012 року № 4 відповідач
повідомив позивача, що відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» одноразова компенсація
виплачується учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, у розмірах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.04.2007 р. № 649, а саме: сім'ям, які
втратили годувальника - 7586 гривень.

Вважаючи протиправними дії
відповідача щодо виплати разової
грошової компенсації в розмірі
меншому, ніж встановлено Законом,
позивач звернулася до суду із вказаним
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що застосування відповідачем
положень зазначеного вище
підзаконного нормативно-правового
акта, яким визначено розмір
одноразової компенсації сім'ям, які
втратили годувальника, в абсолютній
сумі 7586 гривень, при виплаті
позивачеві вказаної компенсації у 2012
році було правомірним.

Позивач, не погодившись з вказаним
висновком, в апеляційній скарзі
зазначає, що в силу пріоритетності
законів над підзаконними
нормативно-правовими актами,
застосуванню в даному випадку
підлягають саме положення закону.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом встановлено, що позивач є вдовою
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС І категорії, інваліда ІІ групи.

Відповідно до частини першої статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, сім'ям, які втратили
годувальника, - 60 мінімальних
заробітних плат.

В той же час, постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2007 №649 "Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
одноразову компенсацію сім'ям, які
втратили годувальника із числа осіб,
віднесених до учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
встановлено у значно меншому розмірі.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основні обов'язки
громадянина.

Відповідно до розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», були
внесені зміни, зокрема, до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стаття 48 цього Закону викладена в такій
редакції: «Одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", якими були
внесені зміни до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В той же час, відповідно до п. 3 розділу
«Прикінцеві положення»Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VI (із
змінами і доповненнями) установлено, що
у 2012 році норми і положення, зокрема ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету та бюджету Пенсійного фонду
України на 2012 рік.

Підпунктом 4 п.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2007 року
№ 649 «Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»установлено такі розміри
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, сім'ям, які втратити
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою: сім'ям, які втратили
годувальника, - 7586 гривень.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем була
нарахована позивачу одноразова
компенсація в розмірі 7 586 грн. При
виплаті одноразової компенсації
відповідач керувався зазначеною
Постановою КМ України №649.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про правомірність таких дій
відповідача.

З цього приводу, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, Конституційним Судом України у
Рішенні від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012
дано тлумачення, що нормативно-правові
акти Кабінету Міністрів України під
час вирішення справ про соціальний
захист підлягають застосуванню тоді,
коли вони видані у межах його
компетенції на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Разом з тим, враховуючи особливість дії
в часі закону про Державний бюджет
України на відповідний рік,
нормативно-правовий акт Кабінету
Міністрів України, виданий на його
виконання, також діє у межах бюджетного
року.

Про це, зокрема, зазначено в абз. 2 п. 2
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 12
березня 2012 року № 4 «Про судову
практику вирішення адміністративними
судами спорів, що виникають у зв'язку із
застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, на думку колегії,
положеннями п. 3 розділу «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» від
22 грудня 2011 року № 4282-VI (із змінами і
доповненнями) Кабінету Міністрів
України надано право у 2012 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, передбачених зокрема ст. 48
Закону №796-ХІІ, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік, тобто в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Проте, на час здійснення позивачу
виплати разової грошової компенсації
(січень 2012 року), Кабінетом Міністрів
України нормативного акту на виконання
п. 3 розділу «Прикінцеві положення»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року
№ 4282-VI, зокрема з приводу встановлення
розмірів виплат одноразової
компенсації, передбаченої ст. 48 Закону,
не приймалося, тобто не було
використано право встановлювати
розміри соціальних виплат, а тому
вказані норми не підлягають
застосуванню під час визначення
розміру виплат, передбачених ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними
нормативно-правовими актами, колегія
суддів приходить до висновку, що у 2012
році нарахування одноразової грошової
компенсації повинно здійснюватися
відповідно до приписів ст. 48 Закону
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у
відповідній редакції, згідно якої
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою: сім'ям, які втратили
годувальника, - 60 мінімальних
заробітних плат.

Враховуючи наведене, колегія вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції щодо правомірності
застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.04.2007 №649 "Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яким
визначено розмір одноразової
компенсації сім'ям, які втратили
годувальника, в абсолютній сумі 7586
гривень, при виплаті позивачеві
вказаної компенсації у 2012 році.

Враховуючи викладене, оцінивши докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийняв рішення з порушенням
норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Славутицького міського суду Київської
області від 26 липня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Славутицької міської ради
Київської області про зобов'язання
вчинити дії - задовольнити частково.

Постанову Славутицького міського суду
Київської області від 26 липня 2012 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради Київської області щодо
відмови у нарахуванні ОСОБА_2
одноразової компенсації у розмірі 60
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Славутицької
міської ради Київської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
одноразову компенсацію у розмірі 60
мінімальних заробітних плат,
встановлених на час втрати
годувальника, відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з урахуванням проведених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
І.О. Грибан

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Грибан І.О.