Справа № 553/4786/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.Справа № 553/4786/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського
районного суду м. Полтава від 20.12.2013р.
по справі № 553/4786/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області третя особа Управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району в м. Полтаві

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

22.11.2013 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до Ленінського районного суду м.
Полтави з адміністративним позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови від 30.09.2011 року, в якому
просив суд: поновити десятиденний
строк звернення до адміністративного
суду та відкрити адміністративне
провадження у справі; визнати
незаконною та скасувати постанову
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області від 30.09.2011 року про закінчення
виконавчого провадження № 26962185 за
виконавчим листом від 03.06.2011 року у
адміністративній справі № 2а-1819/10.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Полтави від 20.12.2013 року по справі №
553/4786/13-а відмовлено ОСОБА_1 у поновленні
строків для звернення до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Полтавській області про визнання дій
протиправними та скасування постанови
- залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд апеляційної
інстанції скасувати оскаржувану
ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою
поновити десятиденний строк звернення
до суду з адміністративним позовом.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що ухвалу винесено з
порушенням норм процесуального права,
а саме: судом першої інстанції не вірно
враховано приписи ст. 49 Закону України
"Про виконавче провадження", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні
строків для звернення до суду, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" позивачем
пропущено десятиденний строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку про необхідність
залишення адміністративного позову
ОСОБА_1 без розгляду.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом 22.11.2013 року із
вимогою щодо скасування постанови
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження № 26952185 від
30.09.2011 року з примусового виконання
виконавчого листа № 2а-1819/10 виданого
03.06.2011 року Ленінським районним судом м.
Полтави.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Частиною 1 ст. 181 КАС України
встановлено, учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішення, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 2 ст. 181 КАС України позовна
заява може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 3 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, обґрунтовуючи поважність
причин пропуску строку звернення до
суду з даним позовом, посилається на те,
що копію оскаржуваної постанови № 26952185
від 30.09.2011 року про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2а-1819/10
виданого 03.06.2011 року Ленінським
районним судом м. Полтави ним отримано
лише 19.11.2013 року, а отже перебіг
десятиденного строку на її оскарження
починається саме з цієї дати.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали
позивачу своєчасно звернутись до суду
із відповідним позовом про оскарження
постанови № 26952185 від 30.09.2011 року про
закінчення виконавчого провадження, на
які посилається позивач як на поважні,
судова колегія зазначає наступне.

Судом встановлено, що 05.09.2013 року ОСОБА_1
звернувся до Ленінського районного
суду м. Полтави із заявою про видачу
дублікату виконавчого листа з
виконання постанови Ленінського
районного суду м. Полтави від 23.12.2010
року по справі № 2а-1819/10. З матеріалів
заяви про видачу дублікату виконавчого
листа № 6а/553/35/2013 встановлено, що
ОСОБА_1, обґрунтовуючи необхідність
видачі дублікату виконавчого листа
посилався на постанову державного
виконавця № 26952185 від 30.09.2011 року про
закінчення виконавчого провадження та
надав до заяви копію зазначеної
постанови, яка ним роздрукована з
реєстру.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вірним та обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що позивач на час звернення до
Ленінського районного суду
Полтавської області із заявою про
видачу дублікату виконавчого листа,
був обізнаний про існування постанови
державного виконавця № 26952185 від 30.09.2011
року про закінчення виконавчого
провадження від 30.09.2011 року з
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-1819/10 виданого 03.06.2011 року
Ленінським районним судом м. Полтави,
був ознайомлений з її змістом та мав
можливість звернутися до суду з
позовом щодо захисту свого порушеного
права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає доведеним те, що позивачем
пропущено десятиденний строк
звернення до суду із зазначеним
позовом, який встановлено вимогами ч.2
ст.181 КАС України.

Статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Частиною 2 статті 100 КАС України
встановлено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання , так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Слід зазначити, що поважний причинами
пропуску строку звернення до суду
можуть бути визнані лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, які повинні бути
підтвердженні належними доказами

Однак, позивачем до суду першої
інстанції не було надано доказів
поважності пропуску строку звернення
до адміністративного суду з позовом
20.11.2013 року щодо визнання протиправними
дій та скасування постанови про
закриття виконавчого провадження від
30.09.2011 року.

Доводи апеляційної скарги стосовно
наведених причин поважності пропуску
строку звернення до суду колегією
суддів відхиляються, оскільки перебіг
процесуального строку починається з
наступного після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок, тобто, з
дня коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про відсутність поважних
причин пропуску процесуального строку
звернення до адміністративного суду, а
отже судом першої інстанції правомірно
залишено позовну заяву позивача без
розгляду.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала Ленінського
районного суду м. Полтави від 20.12.2013
року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені обставини у
справі, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Полтава від 20.12.2013р. по справі №
553/4786/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.