Справа № 2а-6782/10/0470
Суддя: Потолова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 р. Справа № 2а-6782/10/0470
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потолової Г.В.

при секретарі - Тимцунік Ю.В.

за участю: представника позивача -
Поповичевої З.Г.

представника відповідача - Безручко
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства № 1 до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство №1 звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами у
Дніпропетровській області про
визнання незаконним та скасування
рішення №50 від 29.03.2010р. про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просить суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечує посилаючись
на підстави, викладені у запереченнях
на адміністративний позов, просить
відмовити у задоволенні позову
повністю. Письмові заперечення додані
до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, вивчивши
матеріали справи та оцінивши їх у
сукупності, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі посвідчення від 11.02.2010р. №000585,
відповідно до ст.13 Закону України «Про
ціни і ціноутворення», постанови
Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р.
№1819 «Питання Державної інспекції з
контролю за цінами» та п.4.1.2 Плану
роботи на І квартал 2010 року фахівцями
Державної інспекції з контролю за
цінами у Дніпропетровській області
проведена перевірка Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№ 1 з пітань додержання державної
дисципліни цін на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій.

Перевіркою встановлено завищення
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій.

За результатами перевірки 19.03.2010 р.
складено Акт та Припис № 106.

Згідно припису відповідач вимагає
позивача в місячний термін усунути
завищення тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій шляхом
приведення цін (тарифів) у
відповідність до вимог Постанов КМУ
від 12.07.2005 р. № 560 та від 20.05.2009 р. № 529 "Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій", рішення виконкому
Дніпропетровської міської ради від
20.11.2007 р. № 3763 "Про затвердження тарифів
на послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій для
житлово-експлуатаційних підприємств
комунальної власності територіальної
громади м.Дніпропетровська" та рішення
виконкому Дніпропетровської міської
ради від 22.12.2008 р. № 4083 "Про внесення
змін до рішення виконкому міської ради
від 20.11.2007 № 3763.

Також, відповідачем 29.03.2010 р. прийняте
рішення № 50 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, згідно якого
вирішено вилучити у Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№ 1 у дохід державного бюджету суму у
розмірі 475913грн. 20коп. та 951826грн. 40коп.

Не погоджуючись з висновками та
рішенням відповідача позивач
звернувся за захистом своїх прав,
свобод та інтересів до суду з
відповідним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на одночасне направлення
відповідачем припису № 106 від 19.03.2010 р.
та рішення № 50 від 29.03.2010 р., що
унеможливило своєчасно усунути
виявлені порушення та повідомити про
це відповідача.

При цьому, позивач зазначає про
наявність позову до нього Державної
інспекції з контролю за цінами у
Дніпропетровській області про
стягнення сум економічних санкцій,
визначених оскаржуваним в даному
провадженні рішенням № 50 від 29.03.2010 р.

Спростовуючи висновки відповідача,
позивач посилається на п.2 ст.28 Закону
України "Про місцеве самоврядування",
згідно якої повноваження по
встановленню тарифів на оплату
комунальних та інших послуг віднесені
до компетенції місцевих рад, а тому
позивач не вправі змінити тарифи на
послуги по утриманню будинків, споруд
та прибудинкової території, що
затверджені Дніпропетровською міською
радою.

Одночасно позивач зазначає, що у
випадках, коли КЖЕП № 1 надає послуги не
в повному обсязі, останнім
здійснюється перерахунок вартості
послуг по утриманню будинків та
прибудинкової території, як визначено
ст.18 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Також, позивач посилається на невірне
трактування відповідачем терміну
"розширення зони обслуговування". При
цьому, позивач посилається на приписи
ст.105 КЗпП України, якою визначено, що
працівникам, які поряд зі своєю
основною роботою, визначеною трудовим
договором, виконують на цьому
підприємстві додаткову роботу, або
обов'язки тимчасово відсутнього
працівника, здійснюється доплата за
сумісність професій або виконання
обов'язків відсутнього працівника.

Таким чином, позивач вважає
безпідставним висновок відповідача на
12 сторінці Акту від 19.03.2010 р. про
неякісне виконання комплексу робот з
урахуванням розширеної зони, оскільки
додаткова робота на одному
підприємстві є сумісництвом і не
вимагає відпрацювання додаткового
часу. Отже, за твердженням позивача,
доплата за розширену зону не є
сумісництвом.

Посилаючись на Положення про умови
роботи за сумісництвом працівників
державних підприємств, установ,
організаций, затверджене Наказом
Міністерства труда України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства фінансів України від
28.06.1993 р. № 43, позивач зазначає, що
сумісництво - це виконання працівником
крім своєї основної, іншої регулярно
оплачуваної роботи по трудовому
договору у вільний від основної роботи
час.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, посилаючись на наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами, рішення
та припис направляються суб'єкту
господарювання - порушнику, одночасно.

Також, відповідач зазначає, що при
перевірці розрахунків по послузі
"Прибирання при будинкової території"
встановлено, що на окремий будинок для
визначення витрат на заробітну плату,
врахована заробітна плата, сплачена
двірнику за прибирання при будинкової
території іншого будинку (за розширену
зону) без відпрацювання додаткового
часу. Тобто виконання обов'язкового
комплексу робіт з врахуванням
розширеної зони при нормативній
тривалості робочого часу проводиться
неякісно та не в повному обсязі.

При цьому, відповідач посилається на
наказ Державного комітету з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005р. №76 "Про затвердження Правил
утримання жилих будинків та при
будинкових територій", в якому
визначено, що прибудинкова територія -
територія навколо багатоповерхового
будинку, визначена актом на право
власності чи користування земельною
ділянкою і призначена для
обслуговування багатоквартирного
будинку.

У зв'язку з чим, відповідач дійшов
висновку, що за рахунок
необгрунтованого включення виплат за
прибирання території "розширеної зони"
яка не відноситься до кожного
конкретного будинку, має місце
завищення витрат на заробітну плату, і
як наслідок - нарахувань на заробітну
плату, накладних витрат та комісійного
збору.

Одночасно, відповідач зазначає, що
аналогічно необгрунтоване включення
виплат за розширену зону встановлено
по послузі "Поточний ремонт
конструктивних елементів, інженерних
систем і технічних пристроїв будинків
та елементів зовнішнього благоустрою".

Таким чином, відповідач вказує, що сума
необгрунтованого доходу за період
перевірки складає 475'913грн. 20коп. та
відповідно до Закону України «Про ціни
і ціноутворення», «Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
Державного контролю за цінами»,
затвердженої Наказом Мінекономіки та з
питань європейської інтеграції
України від 03.12.2001 року № 298/519 та ст.250
Господарського Кодексу України
підлягає вилученню до бюджету із
застосуванням подвійного штрафу.

Відповідач вказує, що сума економічних
санкцій склалася з суми необгрунтовано
одержаної виручки в розмірі 475' 913грн.
20коп. та штрафу у двократному розмірі
необгрунтовано одержаної суми виручки
951' 826грн. 40коп., який нараховується
згідно п.1.3 Інструкції про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами від
03.12.2001 року № 298/519.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та оцінивши їх у сукупності, суд
дійшов висновку про наступне.

Згідно ст.1 Закону України «Про ціни і
ціноутворення» законодавство України
про ціноутворення складається з цього
Закону та інших актів законодавства
України, що видаються відповідно до
нього.

Відповідно до ст.7 цього ж Закону вільні
ціни і тарифи встановлюються на всі
види продукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів.

Так, тарифи на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій для житлово-експлуатаційних
підприємств комунальної власності
територіальної громади
м.Дніпропетровська, підпорядкованих
управлінню житлового господарства
міської ради, затверджені рішенням
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради № 4083
від 22.12.2008 р. (а.с.159-160).

Зазначеним рішенням затверджений і
типовий перелік послуг.

Крім того, тарифи на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій для
житлово-експлуатаційних підприємств
комунальної власності територіальної
громади м.Дніпропетровська,
підпорядкованих управлінню житлового
господарства міської ради, по кожному
будинку міста опубліковані у засобах
масової інформації, а саме: газеті
«Наше місто» від 27.12.2008 р. (а.с.140-143).

В матеріалах справи наявні докази
здійснення позивачем перерахунку
вартості послуг по утриманню будинків
та прибудинкової території за ненадані
в повному обсязі послуги у
перевіряємому періоді на виконання
вимог ст.18 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" (а.с.169-180).

Одночасно, суд звертає увагу, що
чисельність виробничого персоналу та
двірників позивача розроблена та
затверджена у відповідності до Типових
норм часу та норм обслуговуваня для
працівників і виробничого персоналу,
зайнятих утриманням житлового фонду,
затверджених Наказом Комітету
Державного житлово-комунального
господарства від 04.08.1997 р. № 59, виходячи
з кількості будинків, що
обслуговуються та прибудинкової
території та не може бути змінений в
односторонньому порядку позивачам
(а.с.137-139).

У судовому засіданні знайшли
підтвердження пояснення позивача щодо
нарахувань та виплат працівникам
останнього на підставі розпоряджень
Дніпропетровської обласної
адміністрації, наказу Управління
житлового господарства № 30 від 20.03.2009 р.
(а.с.139, 144-146).

В ході розгляду адміністративної
справи підтверджено, що оплата за
розширену зону обслуговування
здійснюється в межах фонду оплати
праці позивача та не впливає на тариф.

Таким чином, висновки відповідача в
Акті № 106 від 19.03.2010 р. спростовані
матеріалами адміністративної справи
та поясненнями представників сторін у
судовому засіданні.

З урахуванням приписів ст.19
Конституції України, згідно ст.9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади органи місцевого самоврядування,
їхні посадові і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу, а суд
згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням вищевикладеного, доводи
відповідача не знайшли підтвердження в
ході розгляду справи, а позовні вимоги
підлягають задоволенню.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.11
КАС України, вимоги позивача не можуть
бути задоволені у заявленій редакції,
оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.162 КАС
України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, зокрема про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень і про його
скасування.

Рішення відповідача не є
нормативно-правовим актом, а тому не
може бути визнано незаконним.

Отже, для повного захисту прав, свобод
та інтересів позивача при розгляді
даної справи суд вважає за необхідне
вийти за межі позовних вимог в цій
частині шляхом визнання протиправним
та скасування рішення Державної
інспекції з контролю за цінами у
Дніпропетровській області № 50 від
29.03.2010 р.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№ 1 до Державної інспекції з контролю
за цінами у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та
скасування рішення - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в Дніпроптеровській області
№50 від 29.03.2010р. про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№1 (49000, м.Дніпропетровськ,
вул.Московська, буд.10) судові витрати у
розмірі 1грн.70коп. (одна грн. 70коп.).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 04.03.2011 р.

Суддя
Г.В.
Потолова .