Справа № 813/332/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/332/14
Зал судових засідань № 7
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - ОСОБА_1
від відповідача 1 - не з'явився
від відповідача 2 - Германчук Р.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Франківського відділу ДВС Львівського
міського управління юстиції, Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
16.01.2014 року на адресу Львівського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява ОСОБА_3 до
Франківського відділу ДВС Львівського
міського управління юстиції, Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
Ухвалою від 17.01.2014 року відкрито
провадження у справі.
В попередньому судовому засіданні
представником позивача подано заяву
про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії
державного виконавця при винесені
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору (ВП №30230457) від 24.01.2012
року (винесена головним державним
виконавцем Суряком С.І. Франківського
- визнати протиправними дії
державного виконавця при винесенні
постанови про відкриття виконавчого
провадження (ВП №40080227) від 04.10.2013 року
(винесена головним державним
виконавцем відділу ПВР управління ДВС
ГУЮ у Львівській області Германчуком
- визнати протиправними дії
державного виконавця при винесенні
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
(ВП №40080227) від 04.10.2013 року (винесена
головним державним виконавцем відділу
ПВР управління ДВС ГУЮ у Львівській
області Германчуком Р.В.);
- скасувати постанову про
стягнення з боржника виконавчого збору
(ВП №30230457) від 24.01.2012 року;
- скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№40080227) від 04.10.2013 року;
- скасувати постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження (ВП №40080227) від 04.10.2013
Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувані рішення не відповідають
вимогам закону, були винесені
безпідставно та підлягають скасуванню.
Виконавче провадження №30230457 було
відкрито на виконання виконавчого
напису №1982 від 25.11.2011 року щодо
звернення стягнення на будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що
належить позивачу. Вказаний житловий
будинок був переданий позичальником на
підставі іпотечного договору,
укладеним між позивачем та ПАТ
«Райффайзен банк Аваль». З огляду на
положення ст.41 Закону України «Про
іпотеку» та п.8 ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження» боржник не міг
та не мав можливості провести продаж
заставного майна у строк для
добровільного виконання. Позивач
вважає, що надаючи боржнику строк для
добровільного виконання державний
виконавець не з'ясував, яким чином
боржник може самостійно виконати
виконавчий документ. Виносячи
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору державний
виконавець вказав, що боржником не
виконано виконавчого напису в строк
для добровільного виконання навіть
незважаючи на те, що боржник такого
виконавчого документу, як виконавчий
напис, самостійно виконати не може.
Вважає, що оскаржувана постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
винесена державним виконавцем без
з'ясування обставин справи, без
відповідного обґрунтування, а тому є
протиправною та підлягає скасуванню.
Також вважає, що оскільки на виконанні
перебував виконавчий напис нотаріуса,
який не передбачав стягнення з
боржника суми заборгованості, а
передбачав звернення стягнення на
предмет іпотеки, тому державний
виконавець не мав правових підстав для
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору, оскільки
ст.28 Закону України «Про виконавче
провадження» підстав для винесення
такої постанови не містить. Також
вказує на наявність укладеного
договору між боржником і стягувачем
від 07.08.2013 року про припинення
зобов'язань за кредитним договором у
зв'язку з погашенням позичальником до
підписання цього договору
заборгованості по кредиту, сторони
домовились, що з дати укладення цього
договору боргові зобов'язання за
кредитним договором припиняються, а
кредитний договір вважається
розірваним. У зв'язку з виконанням
договору на адресу відповідача
надійшла заява стягувача від 27.09.2013
року, в якій стягувач просить повернути
йому виконавчий документ без
виконання. Вказана заява і була
підставою для винесення постанови про
повернення виконавчого документу
стягувачу від 01.10.2013 року. Відтак,
постанова про відкриття виконавчого
провадження №40080227 про стягнення
виконавчого збору та постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 04.10.2013
року на момент її винесення втратили
будь - який зміст, оскільки боржник до
підписання договору про припинення
зобов'язань із стягувачем, 07.08.2013 року
добровільно погасив свій борг, а тому
такі рішення підлягають до скасування.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, наведених у
позові, заяві про збільшення позовних
вимог та додаткових поясненнях,
просить позов задоволити у повному
обсязі.

Відповідач 1 - Франківський відділ ДВС
Львівського міського управління
юстиції, явки повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, письмових заперечень на
позов не подав, надіслав клопотання В-12
№2101 від 06.02.2014 року про розгляд справи
за відсутності представника.

Представник відповідача 2 - Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області в судовому
засіданні проти позову заперечив,
зазначив, що дії відділу та оскаржувані
рішення прийняті з дотриманням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», відтак вважає, що підстав
для визнання дій протиправними та
скасування рішень немає, просить
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

06.12.2011 року на підставі заяви стягувача
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» старшим
державним виконавцем Суряком С.І.
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №30230457 про примусове
виконання виконавчого напису №1982 від
25.11.2011 року, виданого приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 про
звернення стягнення на будинок, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який
складається з шести житлових кімнат,
житловою площею 104,9 кв.м., та кухні,
загальною площею 422,6 кв.м., що належить
на праві власності ОСОБА_3; за рахунок
коштів, отриманих від реалізації
будинку пропонує задоволити вимоги
ПАТ «Райффайзен банк Аваль» у розмірі
213169,24 доларів США - заборгованість за
кредитом, 19897,51 доларів США -
заборгованість по відсотках за
користування грошовими коштами, а
всього 233066,75 доларів США, що відповідно
до курсу НБУ складає 1858171,28 грн. за
строк з 01.10.2010 року по 10.10.2011 року, а
також з метою відшкодування АТ
«Райффайзен банк Аваль» внесеної за
вчинення виконавчого напису плати
пропонує також стягнути з ОСОБА_3 суму у
розмірі 23400 грн. Боржнику встановлено
строк для добровільного виконання до
13.12.2011 року та представити
підтвердження оплати державному
виконавцю, з приміткою, що в разі
невиконання рішення в наданий для
добровільного виконання строк його
виконання буде проведено в примусовому
порядку із стягненням з боржника
виконавчого збору.

У зв'язку з невиконанням боржником
виконавчого напису у строк до 13.12.2011
року, 24.01.2012 року державним виконавцем
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору у ВП №30230457.
Докази вручення чи надіслання вказаної
постанови позивачу в матеріалах
виконавчого провадження відсутні.

07.08.2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль»(кредитором) та ОСОБА_3
(позичальником) укладено договір про
припинення зобов'язань за кредитним
договором №014/08-5/13869-СК від 05.07.2006 року.

В подальшому, листом від 22.08.2013 року ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» повідомив
відповідача про виконання ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за кредитним договором
№014/08-5/13869-СК від 05.07.2006 року, просять
здійснити державну реєстрацію
припинення іпотеки.

27.09.2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
звернувся до відповідача з заявою про
повернення виконавчого напису р.н.1982
від 25.11.2011 року про звернення стягнення
на будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_3 в порядку п.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження».

01.10.2013 року на підставі заяви ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» від 27.09.2013 року
про повернення виконавчого документу,
в порядку п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України
«Про виконавче провадження», головним
державним виконавцем відділу ПВР УДВС
ГУЮ у Львівській області винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачеві - виконавчого
напису №1982 від 25.11.2011 року.

04.10.2013 року в порядку статей 17-22,25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
головним державним виконавцем відділу
ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області
Германчуком Р.В. винесено постанову
ВП№40080227 про відкриття виконавчого
провадження про примусове виконання
постанови ВП №30230457 від 24.01.2012 року,
виданого Франківським ВДВС ЛМУЮ про
стягнення з ОСОБА_3 в дохід державного
бюджету 188157,13 грн. виконавчого збору.
Одночасно, в порядку ст.57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
головним державним виконавцем відділу
ПВР УДВС ГУЮ у Львівській області
Германчуком Р.В. винесено постанову
ВП№40080227 про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» (у редакції,
чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення, далі - Закон),
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до ст.28 Закону, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону.

У разі якщо стягнутої з боржника суми
недостатньо для задоволення в повному
обсязі вимог стягувача, виконавчий
збір сплачується пропорційно до
стягнутої суми.

У разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Згідно ст.54 Закону, звернення стягнення
на заставлене майно в порядку
примусового виконання допускається за
виконавчими документами для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.
Реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом. Примусове звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку".

Згідно положень ст.31 Закону, копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Згідно ст.32 Закону, заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26.12.2003 р. N14 "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльності органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження", яким
встановлено, що витрати виконавчого
провадження та виконавчий збір
відповідно до статей 45, 46 Закону
України "Про виконавче провадження"
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній
по-перше, не виконав рішення
добровільно в установлений для цього
строк, а по-друге, рішення було виконано
примусово.

Відповідачі не надали суду доказів про
вжиття ними заходів з примусового
виконання виконавчого напису щодо
звернення стягнення на житловий
будинок.

На переконання суду, стягнення
виконавчого збору з підстав,
передбачених ч.1 ст. 28 Закону пов'язане з
передбаченими Законом фактично
здійсненими під час виконавчого
провадження заходами примусового
виконання рішення. Проте, як вбачається
з копій матеріалів виконавчого
провадження, докази здійснення
відповідачами заходів примусового
виконання виконавчого напису (як то
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; інші заходи, передбачені
рішенням) відсутні, що, в свою чергу, не
дає підстав для стягнення виконавчого
збору.

Тобто, із викладеного вбачається, що
виконавчий документ не був виконаний
державною виконавчою службою у
примусовому порядку, а тому стягнення з
позивача виконавчого збору у сумі 188157,13
грн. є незаконним.

Ст.28 Закону встановлює виключення із
загального правила, відповідно до
якого виконавчий збір стягується у
розмірі сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
фізичної особи у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання.

Таким чином, дії державного виконавця
при винесені постанови (ВП №30230457) від
24.01.2012 року(винесена головним державним
виконавцем Суряком С.І. Франківського
ВДВС ЛМУЮ) про стягнення з боржника
виконавчого збору в розмірі 10% від суми
заборгованості за кредитним договором,
для погашення якого було звернено
стягнення на житловий будинок - є
протиправними, суперечать нормам
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки боржник виконав
виконавчий напис без примусового
виконання та проведення прилюдних
торгів шляхом перерахування коштів на
рахунок стягувача, а стягувач подав
заяву про повернення виконавчого
напису.

Таким чином, постанова (ВП №30230457) від
24.01.2012 року(винесена головним державним
виконавцем Суряком С.І. Франківського
ВДВС ЛМУЮ) про стягнення з боржника
виконавчого збору не відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягає скасуванню.

Оскільки суд дійшов до висновку, що
постанова ВП №30230457 від 24.01.2012 року про
стягнення з боржника виконавчого збору
підлягає скасуванню, яка є виконавчим
документом у виконавчому провадженні
ВП 40080227, відтак постанова про відкриття
виконавчого провадження та постанова
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження про ВП
№40080227 від 04.10.2013 року підлягають
скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій державного
виконавця при винесенні постанови про
відкриття виконавчого провадження (ВП
№40080227) від 04.10.2013 року та постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження (ВП №40080227)
від 04.10.2013 року то такі до задоволення
не підлягають, оскільки на момент їх
винесення постанова (ВП №30230457) від
24.01.2012 про стягнення з боржника
виконавчого збору була чинною.

Що стосується питання дотримання
позивачем строку звернення до суду,
слід зазначити наступне. В матеріалах
виконавчого провадження відсутні
докази надсилання/вручення позивачу
оскаржуваних рішень, відповідачами
таких доказів суду не представлено. При
цьому судом враховуються пояснення
представника позивача про те, що про
оскаржувані рішення позивач дізнався
лише після ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження 31.12.2013 року, що
підтверджується копією заяви від
26.12.2013 року з розпискою про
ознайомлення. Суд погоджується з
пояснення позивача, що саме з 31.12.2013
року починається перебіг
десятиденного строку для подачі
позовної заяви до суду. Як вбачається з
матеріалів справи, позовну заяву було
скеровано до суду поштою 31.12.2013 року про
що свідчить відтиск штампу поштового
відділення на конверті, тобто в межах
строку, встановленого ч.2 ст.181 КАС
України.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що
позовні вимоги підлягають до
задовлення частково, слід визнати
протиправними дії державного
виконавця Франківського відділу ДВС
Львівського міського управління
юстиції при винесені постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
(ВП №30230457) від 24.01.2012 року (винесена
головним державним виконавцем Суряком
С.І. Франківського ВДВС ЛМУЮ), скасувати
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору ВП №30230457 від 24.01.2012
року, постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №40080227 від
04.10.2013 року, постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП №40080227 від 04.10.2013
року. У задоволенні іншої частини
позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у вигляді судового
збору (399,26 грн.), відповідно до ч. 1 ст. 94
КАС України, слід стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача
пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задоволити
частково.

2. Визнати протиправними дії
державного виконавця Франківського
відділу ДВС Львівського міського
управління юстиції при винесені
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору (ВП №30230457) від 24.01.2012
року (винесена головним державним
виконавцем Суряком С.І. Франківського
ВДВС ЛМУЮ).

3. Скасувати постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору ВП №30230457
від 24.01.2012 року.

4. Скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №40080227 від
04.10.2013 року.

5. Скасувати постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження ВП №40080227 від 04.10.2013
року.

6. У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

7. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 (адреса:
АДРЕСА_1) 399,26 грн. сплаченого судового
збору.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Карп'як О.О.

Повний текст постанови виготовлений і
підписаний 11.02.2014 року.