Справа № 814/3534/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3534/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Зіньковський О. А. Колегія
суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник
апелянта - Матвєєв В.С. (довіреність від
10.10.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дитячий
спортивно-оздоровчий комплекс
«Бригантина» про зупинення
господарської діяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Державна екологічна інспекція
Північно-Західного регіону Чорного
моря звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дитячий
спортивно-оздоровчий комплекс
«Бригантина» з вимогою про зупинення
господарської діяльності Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дитячий
спортивно-оздоровчий комплекс
«Бригантина» Миколаївська область,
Березанський район, с. Морське,
вул. Десантників буд. 2а.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року у задоволенні позовних вимог
Державної екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення його позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги, з підстав викладених в поданій
апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи був
повідомлений належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявним
в матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, ухвалила слухати
справу за відсутністю представника
відповідача, сповіщеного належним
чином про час і місце апеляційного
розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, в період з 20.06.2013 року по 05.07.2013
року позивачем проведено планову
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дитячий
спортивно-оздоровчий комплекс
«Бригантина».

Під час проведення перевірки позивачем
встановлено, допущення впровадження
господарської діяльності
відповідачем, без одержання дозволу на
розміщення відходів та лімітів на
утворення та розміщення відходів на 2013
рік, що є порушенням ст.ст. 32, 33 Закону
України «Про відходи».

За наслідками перевірки було складено
акт перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами (а.с.7-14).

В акті перевірки було зазначено, що на
території відповідача виявлено
відходи металобрухту (ржаві відра,
урни) на твердому (асфальтовому)
покритті. Здійснюється експлуатація
медпункту в якому використовується
медикаменти (вата, бинт). Встановлено
утворення відпрацьованих
люмінесцентних ламп без дозволу на
утворення та ліміту на утворення та
розміщення відходів.

На відповідальну особу, а саме на
ОСОБА_3 було складено Протокол про
адміністративне правопорушення від
05.07.2013 року № 103346 (а.с.5).

На підставі встановлених порушень
позивач просить суд винести постанову
про зупинення господарської
діяльності відповідача.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови, виходив з того,
що позивачем не наведено суду
наявність достатніх підстав для
зупинення діяльності підприємства
відповідача. За таких обставин, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позовні вимоги Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря не можуть бути задоволені.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам КАС України,
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Закону
України «Про відходи», Порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів на території України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.1998 року № 1218,
Порядку обмеження, тимчасової заборони
(зупинення) чи припинення діяльності
підприємств, установ, організацій і
об'єктів у разі порушення ними
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
затвердженого Постановою Верховної
ради України
від 29 жовтня 1992 року.

В апеляційній скарзі Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря вказується, що судом першої
інстанції не враховано, що
відповідачем не отримано дозвіл на
розміщення відходів та ліміти на
утворення та розміщення відходів, що є
порушенням ст.ст. 32, 33 Закону України
«Про відходи», таким чином рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів зазначає, що
правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
обробленням, утилізацією та
видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України
визначено Законом України «Про
відходи» від 5 березня 1998року № 187/98-ВР
(зі змінами та доповненнями),
відповідно до ст. 1 якого відходи - це
будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

Частиною 4 статті 33 Закону України «Про
відходи» передбачено, що зберігання та
видалення відходів здійснюється в
місцях, визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності
спеціальних дозволів, у яких визначені
види та кількість відходів, загальні
технічні вимоги, заходи безпеки,
відомості щодо утворення, призначення,
методів оброблення відповідно до
встановлених лімітів та умови їх
зберігання.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» розміщення
відходів дозволяється лише за
наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відходи» зберігання відходів - це
тимчасове розміщення відходів у
спеціально відведених місцях чи
об'єктах (до їх утилізації чи
видалення); розміщення відходів -
зберігання та захоронення відходів у
спеціально відведених для цього місцях
чи об'єктах; спеціально відведені місця
чи об'єкти - місця чи об'єкти (місця
розміщення відходів, сховища, полігони,
комплекси, споруди, ділянки надр тощо),
на використання яких отримано дозвіл
уповноважених органів на видалення чи
здійснення інших операцій з відходами;
видалення відходів - здійснення
операцій з відходами, що не призводять
до їх утилізації; операції поводження з
відходами - збирання, перевезення,
зберігання, сортування, оброблення
(перероблення), утилізація, видалення,
знешкодження і захоронення відходів.

Відповідно до п. 10 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів на
території України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.1998 року № 1218 (зі змінами та
доповненнями) місцеві державні
адміністрації за погодженням з
органами Мінекоресурсів на місцях до 1
лютого поточного року визначають
перелік власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на наступний
рік (крім власників, які звільняються
від одержання таких лімітів).

Пунктом 11 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів
передбачено, що органи Мінекоресурсів
на місцях до 1 березня поточного року
надсилають на адреси власників
відходів повідомлення про
необхідність подання на погодження
проектів лімітів на утворення та
розміщення відходів на наступний рік.

Таким чином, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що отримання дозволу на
розміщення відходів та затвердження
лімітів на утворення і розміщення
відходів, не є обов'язковим для усіх без
виключення суб'єктів господарювання,
оскільки їм передує обов'язок суб'єктів
владних повноважень - як місцевих
державних адміністрацій, так і органів
Мінекоресурсів, вчиняти певні дії, а
саме визначити перелік суб'єктів, які
мають отримати ліміти, визначити
спеціальні місця для розміщення
відходів, та надіслати відповідні
повідомлення таким суб'єктам тощо.

При цьому, будь-яких доказів на
підтвердження того, що відповідачем
отримувалось відповідне письмове
повідомлення від органу
Мінекоресурсів щодо необхідності
подання та погодження проектів Лімітів
на утворення та розміщення відходів на
2013 рік, позивачем суду не надано, як і не
надано належних доказів на
підтвердження включення відповідача
до переліку власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів.

Також, не можна залишити поза увагою і
те, що згідно п. 4 Порядку обмеження,
тимчасової заборони (зупинення) чи
припинення діяльності підприємств,
установ, організацій і об'єктів у разі
порушення ними законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, затвердженого постановою
Верховної ради України від 29.10.1992 року
№ 2751, діяльність підприємств
обмежується або тимчасово
забороняється (зупиняється) у разі
перевищення ними лімітів використання
природних ресурсів, порушення
екологічних нормативів, екологічних
стандартів, а також вимог екологічної
безпеки, зокрема: в) використання
природних ресурсів, викиди і скиди
забруднюючих речовин у навколишнє
природне середовище, складування,
захоронення, зберігання або розміщення
виробничих, побутових та інших
відходів без відповідних дозволів.

Із змісту вищевказаної норми
вбачається, правовою підставою для
прийняття рішення про обмеження,
тимчасову заборону (зупинення) чи
припинення діяльності підприємств,
установ, організацій і об'єктів є
розміщення побутових відходів без
відповідного дозволу.

Відсутність лімітів на утворення та
розміщення побутових відходів в якості
підстави для зупинення діяльності
підприємства законодавством не
передбачено.

Крім того, в матеріалах справи, також,
відсутні достатні докази фактичного
заподіяння відповідачем шкоди
навколишньому природному середовищу,
відсутні посилання на конкретні
порушення норм, правил і нормативів з
охорони навколишнього природного
середовища, екологічної та радіаційної
безпеки, позивачем не зазначені
джерела викидів (їх наявність), скидів
забруднюючих речовин, місця
складування, зберігання або розміщення
відходів, їх види, кількість тощо.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 02
жовтня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня
2013 року по справі за
адміністративним позовом Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дитячий
спортивно-оздоровчий комплекс
«Бригантина» про зупинення
господарської діяльності - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/