Справа № 202/1184/14-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 202/1184/14-а
№ 2-а/0202/39/2014
УХВАЛА

03 лютого 2014 року суддя Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
Колесніченко О.В., ознайомившись із
адміністративною позовною заявою
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради, Центру по
нарахуванню і виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
грошових допомог про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
перерахунку, встановлення та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження судді 31 січня 2014 року
надійшла позовна заява ОСОБА_1,
пред'явлена до відповідачів на предмет
зобов'язання УПСЗН
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради зробити
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за період 2001-2005 роки в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
відповідності з вимогами ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та стягнення з УПСЗН АНД районної у м.
Дніпропетровську ради вказаної
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2001-2005 роки, як особі, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії ІІ групи інвалідності,
обґрунтовуючи такі вимоги тим, що
Управління неправомірно нараховувало,
а Центр - виплачував йому протягом 2001-2005
років допомогу на оздоровлення у
значно меншому розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
№562 від 12 липня 2005 року, тому,
посилаючись на норму ст. 76 Закону
України «Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку», яка
передбачає, що право на подання позову
про відшкодування ядерної шкоди (шкоди,
спричиненої Чорнобильською
катастрофою), заподіяної життю і
здоров'ю особи, строком давності не
обмежується, просив суд позов
задовольнити у повному обсязі.

При розгляді питання про відкриття
провадження в даній адміністративній
справі належить виходити з наступного.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Такими встановленими строками чинне
законодавство обмежує звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів, що, насамперед, обумовлено
специфікою спорів, які розглядаються в
порядку адміністративного
судочинства, а запровадження таких
строків обумовлене досягненням
юридичної визначеності у
публічно-правових відносинах. Ці
строки обмежують час, протягом якого
такі правовідносини можуть вважатися
спірними.

У зв'язку з цим законодавець визначився
у ч.1 ст.100 КАС України із наслідками,
відповідно до яких адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав (про що
зазначено у справі «Стаббігс та інш.
проти Великобританії» рішення від
22.10.1996, «Девеер проти Бельгії» рішення
від 27.02.1980).

Як вбачається з матеріалів
адміністративного позову, позивач
заявляє вимоги про перерахунок та
стягнення щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону
України «Про статус а соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 2001 року по 2005 рік у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, а не у
розмірі, визначеному постановою
Кабміну №562 від 12 липня 2005 року, як
виплачувалось йому протягом вказаного
періоду.

Разом з тим, доводи позивача про те, що
він дізнався про порушене право з
відповіді відповідача на свою заяву
про перерахунок від 20 листопада 2013 року
суд до уваги прийняти не може, оскільки
про розмір виплат та, відповідно, і про
порушене право позивач дізнався при
виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення починаючи з 2001 року, тобто
не пізніше січня 2002 року при отриманні
виплат.

Одночасно слід зауважити, що ч.1 ст. 76
Закону України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
від 8 лютого 1995 року № 39/95-ВР, на яку
позивач посилається, як на підставу
додержання ним строку звернення з цим
позовом, не встановлює строку
звернення до адміністративного суду
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, оскільки
відповідно до ч.8 ст. 73 цього Закону
відповідальність за шкоду, спричинену
Чорнобильською катастрофою,
встановлюється відповідним
законодавством України.

Актом спеціального законодавства, дія
якого спрямована на реалізацію
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення України та встановлює
відповідальність за шкоду, спричинену
Чорнобильською катастрофою, є Закон
України № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Абзацом 3 ч.2 ст. 1 цього Закону
передбачено, що державна політика в
галузі соціального захисту потерпілих
від Чорнобильської катастрофи та
створення умов проживання і праці на
забруднених територіях базується,
зокрема, на принципі соціального
захисту людей, повного відшкодування
шкоди особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 70 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» закріплено право громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, захищати у
відповідних державних, судових органах
свої законні інтереси та інтереси
своїх дітей. При цьому зазначеним
Законом строк звернення до суду з
адміністративним позовом не
встановлено.

Одночасно, суд приймає до уваги у даній
справі, що Закон України "Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку" не встановлює
строку звернення до адміністративного
суду громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
оскільки відповідно до статті 90 цього
Закону всі вимоги згаданого Закону
застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності, тобто починаючи з 21
березня 1995 року, тоді як Чорнобильська
катастрофа сталася 26 квітня 1986 року.

З огляду на викладене під час вирішення
питання щодо дотримання строку
звернення до адміністративного суду з
позовами про нарахування та виплату
пенсії (допомоги) громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, належить керуватися
нормами статті 99 КАС України, що
відповідає роз'ясненням Пленуму Вищого
адміністративного суду України,
наданим у п.11 Постанови від 16 березня 2012
року № 4 «Про судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З огляду на викладене, належить дійти
висновку про пропуск позивачем
шестимісячного строку звернення до
суду, передбаченого ст. 99 КАС України
без поважних причин, що тягне за собою
наслідок у вигляді залишення позову
без розгляду, який у відповідності з
положеннями ч.2 ст.100 КАС України
можливо застосувати на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження без проведення судового
засідання.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102 КАС України,
суддя, -

УХВАЛИЛА:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради, Центру по
нарахуванню і виплаті допомог та
здійсненню контролю за правильністю
призначення та виплати пенсій і
грошових допомог про визнання
неправомірною бездіяльності щодо
перерахунку, встановлення та виплати
щорічної допомоги на оздоровлення
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2001-2005
роки - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Індустріальний районний суд
міста Дніпропетровська. У разі якщо
ухвалу було постановлено без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.В. Колесніченко