Справа № П/811/88/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
Справа № П/811/88/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Брегея Р.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальності «Украгросоя» (далі -
Товариство) до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів та зборів в
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство звернулося до суду з заявою
до податкового органу про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 20
листопада 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 32751 грн. та накладено
штрафну санкцію - 8188 грн.

Представник позивача підтримала
вимогу заяви.

Стверджувала, що від
укладення договорів купівлі-продажу з
ТОВ «Вікторія ЛТД» (далі -
Товариство 2) та подальшої реалізації
продукції впродовж строку, який
перевірявся податковим органом,
настали реальні правові наслідки,
котрі обумовлювались ними.

На її думку, Товариство
правомірно сформувало в деклараціях з
податку на додану вартість суми
податкового кредиту та зобов'язань за
згаданими правочинами.

Представник відповідача
заперечив стосовно задоволення позову,
мотивуючи тим, що правочини, котрі
уклало Товариство з Товариством 2, не
спрямовувалися на реальне настання
наслідків, які обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є
акт перевірки діяльності згаданого
контрагента.

11 лютого 2014 року суд прийняв
рішення про завершення розгляду справи
у порядку письмового провадження (Том 2
а.с.117).

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, Товариство орендує частину об'єкта
нерухомості за адресою
вул.Дружби, 100 с. Новопетрівка
Кіровоградського району
Кіровоградської області, де займається
переробкою сільськогосподарської
продукції (Том 2 а.с.111-113).

Засоби виробництва Товариство також
використовує на підставі договору
оренди (Том 2 а.с.114-115).

Частину приміщення за згаданою адресою
орендувало і Товариство 2 (Том 1 а.с.152-154,
Том 2 а.с.111).

30 квітня 2013 року Товариства
(виконавець) та Товариство 2 (замовник)
уклали договір про виготовлення
продукції з давальницької сировини
(Том 1 а.с.208).

Згідно згаданого договору Товариство 2
доручає Товариству виконання робіт по
виготовленню з давальницької сировини
соєвого жмиху та соєвої олії.

Перед передачею насіння сої у
переробку Товариство 2 проводило її
експертне дослідження продукції (Том 2
а.с.54, 58, 61, 65,69).

Згідно актів приймання-передачі
давальницької сировини та накладних на
внутрішнє переміщення за липень 2013
року Товариство 2 поставило Товариству
на переробку 328,67 тон насіння сої (Том 2
а.с.50-71).

Насіння сої переміщувалося з одного
складу на інший, які розміщені в одному
об'єкті нерухомості, за рахунок
виробничих потужностей Товариства
(транспортерами,
зернонавантажувачами).

Виготовлена продукція (жмих та олія)
передавалась Товариству 2 відповідно
до актів приймання-передачі, які
укладались протягом
липня 2013 року (Том 2 а.с. 70, 72-73, 75-76, 78-79,
81-82, 84-85).

Протягом липня 2013 року Товариство
придбало у Товариства 2 виготовлену
продукцію на загальну суму 2368167,48 грн.
(з урахуванням ПДВ
394694,58 грн.) (Том 1 а.с.77-80, 93-151).

Суму податку на додану вартість
Товариство включило до податкової
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року.

Товариство розрахувалось з
Товариством 2 за придбану продукцію у
безготівковій формі упродовж липня 2013
року (Том 1 а.с.157-176).

Придбану продукцію Товариство
частково реалізувало у тому ж місяці
іншим контрагентам, включивши до
податкового зобов'язання декларації з
податку на додану вартість за липень 2013
року кошти у сумі 365056,50 грн. (Том 1 а.с.77-78,
177-250, Том 2 а.с.1-49, 87-107).

Це доводиться договорами, податковими,
видатковими,
товарно-транспортними накладними,
довіреностями на отримання продукції
та платіжними дорученнями про сплату
коштів.

08 листопада 2013 року відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку діяльності
Товариства з питань дотримання
податкового законодавства по
взаємовідносинах з Товариством 2 за
липень 2013 року (Том 1 а.с.26-35).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом ревізори склали
акт, у якому зазначили виявлені
порушення.

Так, вони зробили висновок, що
правочини, котрі уклало
Товариство з Товариством 2, є
недійсними (нікчемним), так як не
спрямовувалися на настання реальних
наслідків, які обумовлювалися ними.

На їх думку, доказом того є акт
перевірок діяльності Товариства 2.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкове повідомлення-рішення від 20
листопада 2013 року, яким Товариству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану
вартість на 32751 грн. та накладено
штрафну санкцію - 8188 грн. (Том 1 а.с.36).

Сума грошового зобов'язання є різницею
між податковим кредитом і податковим
зобов'язанням, правильність формування
якого не визнав податковий орган.

На думку податкового органу, договори
щодо реалізації продукції, придбаної у
Товариства 2, також не спрямовувались
на настання наслідків, які
обумовлювались ними.

06 листопада 2013 року відповідачем
складено акт про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства 2 щодо підтвердження
господарських відносин з
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з 01
по 31 липня 2013 року (Том 1 а.с.68-72).

Акт перевірки містить висновок про
відсутність факту реального вчинення
Товариством 2 господарських відносин
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом.

У акті також зазначено, що кількість
працюючих у Товаристві 2 становить 11
осіб.

За результатом проведення перевірки
діяльності згаданого контрагента
позивача керівник податкового органу
не прийняв жодного рішення негативного
характеру стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі),
оскільки це єдиний спосіб реалізації
компетенції суб'єкта владних
повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства 2 податкова інспекція не
прийняла жодного рішення та не
звернулася до суду з позовом про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

З огляду на це, суд зробив висновок, що
керівник податкового органу не
погодився з висновками ревізорів про
недійсність правочинів, які уклало
Товариство 2.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства 2 з податку на додану
вартість за договорами, котрі укладені
з позивачем.

Проводячи перевірку діяльності
Товариства, податкові ревізори
посилались на акт перевіри діяльності
його контрагента як незаперечні докази
недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договорів,
рішення податкового органу щодо
застосування негативних наслідків
стосовно контрагента, яке останнім
визнається як законне, вирок суду,
показання свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочинів, які уклав
позивач з Товариством 2 та іншими
контрагентами - покупцями.

Більше того, в судовому засіданні
Товариство надало суду достатню
кількість доказів стосовно виконання
ним та його
контрагентами продавцями і покупцями
зобов'язань за договорами.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку Товариства
(видаткові, податкові,
товарно-транспортні накладні, платіжні
доручення, акти
приймання-передачі робіт).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, Товариство включило до
податкового кредиту та зобов'язань з
податку на додану вартість суми коштів
за договорами, укладеними з
Товариством 2 та контрагентами
покупцями, відповідно до приписів
статті 198 Податкового кодексу України
(датою виникнення права на податковий
кредит є дата отримання платником
податку товарів (послуг), що
підтверджено податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправним.

Як наслідок його належить скасувати, а
позов - задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 20 листопада 2013 року, яким
товариству з обмеженою
відповідальністю «Украгросоя»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 32751 грн.
та накладено штрафну санкцію - 8188 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Украгросоя» судові витрати в
сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей