Справа № 872/9245/13
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2013-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2013 р. справа № 804/5031/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд,

у складі колегії суддів: головуючого
судді: Коршуна А.О. (доповідач)

суддів:
Семененка Я.В. Чередниченко В.Є.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
від 17.04.2013р. р. у справі №804/5031/13-аза
позовом:ОСОБА_1до: про:Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні
діїВСТАНОВИВ:

09.04.2013р. ОСОБА_1 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції (далі - реєстраційна
служба) про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії /а.с. 3-9/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10.04.2013р.
відкрито провадження в
адміністративній справі №804/5031/13-а за
вищезазначеною позовною заявою та
справа призначена до судового розгляду
/ а.с. 1/

Позивач, посилаючись у позовній заяві
на те, що заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11 за ним визнано право
власності на нерухоме майно - квартиру
АДРЕСА_1, у лютому 2013р. з метою
здійснення державної реєстрації права
власності на цей об'єкт нерухомого
майна позивач звернувся до Державної
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції з заявою на
реєстрацію за ним права власності на
вищезазначений об'єкт нерухомого майна
, разом з яким відповідачу було надано
заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11 та технічний паспорт на
нерухоме майно, але рішенням
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - Ланської С.В.
№1026710 від 20.03.2013р. позивачу відмовлено
у реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1,
позивач вважає таку відмову
безпідставною, оскільки рішення суду є
правовстановлюючим документом, у цьому
рішенні також скасовано державну
реєстрацію права власності на 1/2
частину спірної квартири за ОСОБА_3, з
заявою про скасування цієї реєстрації
на підставі рішення суду позивач не
зверталась, щодо доводів відповідача
на відсутність у рішенні суду опису
об'єкту нерухомості, то позивач вважає
ці доводи надуманими, оскільки опис
спірного об'єкту нерухомого майна
зазначено у технічному паспорті
спірного об'єкту нерухомого майна, тому
позивач просив суд визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача №1026710 від 20.03.2013р.,
зобов'язати відповідача внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про визнання за
ОСОБА_1 права власності на квартиру
АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11 та зобов'язати
відповідача видати позивачу свідоцтво
про право приватної спільної часткової
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.04.2013р. у справі №804/5031/13-а в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління про визнання протиправним
та скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії відмовлено (суддя
Кононенко О.В.) /а.с. 48-50/.

Позивач, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду, подав
апеляційну скаргу / а.с. 57-65/, у якій
посилаючись на те, що висновки суду
першої інстанції суперечать фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства під час вирішення даної
справи та ухвалення ним рішення у
справі з порушенням норм чинного
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013р. р. у
справі №804/5031/13-а та ухвалити у справі
нове рішення, яким задовольнити
заявлені ним позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги позивача,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції постановлено у справі
обґрунтоване рішення без порушень норм
чинного законодавства, просив
апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013р. у
справі №804/5031/13-а залишити без змін.

Позивач або представники позивача / а.с.
73/ у судове засідання не з'явились, про
день, годину та місце розгляду даної
справи апеляційним судом повідомлені
належним чином / а.с. 74,76/, про поважність
причин не явки у судове засідання, або
про можливість розгляду справи у свою
відсутність, суд у встановленому
законом порядку не повідомили. За таких
обставин колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу у
відсутність позивача та представників
позивача.

Заслухавши у судовому засіданні
представника відповідача - Державної
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної
адміністративної справи як
апеляційним судом, так і судом першої
інстанції встановлено, що заочним
рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14.11.2011р. у справі №2-2418/11 / а.с. 36-40/:

· визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідчений 13.02.2010 року державним
нотаріусом Четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Циганко О.В.,
зареєстровано в реєстрі № 5-155;

· визнано за ОСОБА_1 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

· визнано частково недійсним, в
частині спадкування 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 20.10.2009
року державним нотаріусом Четвертої
Дніпропетровської нотаріальної
контори Писарєвою Н.С., зареєстровано в
реєстрі № 2-1966;

· скасовано державну реєстрацію
права власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4 здійснену Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» на підставі договору
купівлі-продажу від 13.02.2010 року,
посвідченого державним нотаріусом
Четвертої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Циганко О.В.;

· скасовано державну реєстрацію
права власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, здійснену
Комунальним підприємством
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації» на підставі
свідоцтва про право власності на
спадщину за законом, виданого 20.10.2009
року державним нотаріусом Четвертої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Писарєвою Н.С.

27.02.2013р. позивач звернувся до
реєстраційної служби з заявою про
здійснення державної реєстрації права
власності на вищезазначений об'єкт
нерухомого майна на підставі заочного
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14.11.2011р. у справі №2-2418/11.

Рішенням Державного реєстратора прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції - Ланської С.В. №1026710
від 20.03.2013р. позивачу відмовлено у
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 /
а.с. 12/.

Як вбачається з наданої суду
ксерокопії вищезазначеного рішення
відповідача / а.с. 12/ однією з підстав
для відмови позивачу у державній
реєстрації права власності на спірний
об'єкт нерухомого майна стало те, що
станом на 20.03.2013р. у Державному реєстрі
речових прав відсутні відомості щодо
права власності на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, що робить неможливим
проведення реєстраційних дій щодо
скасування записів про право власності
на цей об'єкт нерухомого майна, як це
передбачено п. 5 та п. 6 резолютивної
частини заочного рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11 / а.с. 12/.

Під час розгляду даної справи, як судом
першої інстанції так і апеляційним
судом, встановлено, що позивач у справі
- ОСОБА_1, зверталась до Реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції лише з заявою про
реєстрацію права власності на спірний
об'єкт нерухомого майна на підставі
заочного рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11 та нею не подавались
відповідачу будь-які заяви щодо
скасування реєстрації права власності
на спірний об'єкт нерухомого майна.

Правовідносини, які виникли між
сторонами у даній справі, з приводу
виникнення права власності у позивача
на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1,
здійснення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно, до яких
чинним законодавством зокрема
віднесено право власності на об'єкти
нерухомого майна, врегульовані
нормами Конституції України, ЦК
України, Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (далі - Закон),
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, яке
затверджено постановою Кабінету
міністрів №703 від 22.06.2011р. (далі -
Порядок).

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Відповідно до норм ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб ( стаття 316 цього кодексу) ,
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном, на зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна (стаття 317 цього
кодексу), власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд, власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону (стаття 319
цього кодексу), право власності є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні ( ч. 1 ст. 321
цього кодексу), право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів, право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом (стаття 328 цього кодексу).

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Нормами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» передбачено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень (далі -
державна реєстрація прав) це офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень (ст. 2
цього Закону); державний реєстратор
прав у межах своїх повноважень, серед
іншого, здійснює державну реєстрацію
прав власності, інших речових прав на
нерухомість, їх обмежень, правочинів
щодо нерухомого майна або відмовляє в
такій реєстрації та встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законів та інших
нормативно-правових актів, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
речовими правами на об'єкт нерухомого
майна, наявності інших підстав для
державної реєстрації прав або відмови
в такій реєстрації (стаття 8 цього
Закону), державній реєстрації
підлягають заявлені речові права на
нерухоме майно за наявності
документів, що підтверджують вчинення
правочинів щодо таких об'єктів,
посвідчених відповідно до закону, або
свідчать про наявність інших,
передбачених законом підстав ( ч. 3 ст. 17
цього ж Закону), для державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно до
місцевого органу державної реєстрації
прав разом із заявою про державну
реєстрацію прав подаються документи
про правочини щодо такого об'єкта
нерухомого майна та їх копії або інші
документи, що свідчать про
встановлення, зміну чи припинення
речового права (частина 4 ст. 18 цього ж
Закону), ст. 19 цього закону визначено
перелік підстав (документів) для
державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід,
припинення речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, серед яких
також передбачено і рішення суду
стосовно речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, що набрали
законної сили, також нормами цієї
статті передбачено перелік підстав за
наявності яких у державній реєстрації
права може бути відмовлено і цей
перелік, є виключним і розширеному
тлумаченню не підлягає, крім цього
відмова в державній реєстрації прав із
підстав, зазначених в абзаці
четвертому частини першої цієї статті,
не позбавляє особу права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
підстав для відмови у державній
реєстрації прав (ч.1 та ч. 2 ст. 24 цього ж
Закону).

Аналіз вищенаведених норм чинного
законодавства дає можливість зробити
висновок про те, що право власності на
спірне нерухоме майно підлягає
державній реєстрації і право власності
позивача на це майно виникає з моменту
його державної реєстрації, орган, який
компетентний здійснювати державну
реєстрацію права власності у даному
випадку (на спірне нерухоме майно) з
урахуванням дати звернення позивача з
заявою про здійснення державної
реєстрації права власності є
відповідач у справі - Державна
реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, заочне рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11, яке є одним з видів
рішення суду і яке набрали законної
сили, у даному випадку є
правовстановлюючим документом, який
повинен надаватись для здійснення
державної реєстрації права власності
на спірний об'єкт нерухомого майна та є
підставою для реєстрації права
власності позивача на спірне нерухоме
майно, за умови:

· наявності в Державному реєстрі
речових прав відомостей щодо права
власності на спірне нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1 на попередніх
власників;

· звернення до Державної
реєстраційної служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції у державного
реєстратора - відповідача у справі, з
заявою про скасування записів про
право власності на спірний об'єкт
нерухомого майна за попередніми
власниками відповідно до заочного
рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
14.11.2011р. у справі №2-2418/11 ( п.5 та п. 6
резолютивної частини рішення суду).

З огляду на вищенаведені обставини, які
були встановлені судом під час
розгляду даної адміністративної
справи та підтверджені належними
письмовими доказами, які долучено до
матеріалів справи, колегія суддів
вважає, що відсутність у Державному
реєстрі речових прав відомостей щодо
права власності на нерухоме майно -
квартиру АДРЕСА_1, та відсутність заяви
позивача про скасування попередніх
реєстраційних дій щодо реєстрації
права власності на спірний об'єкт
нерухомого майна робить неможливим
проведення реєстраційних дій щодо
реєстрації за позивачем права
власності на спірний об'єкт нерухомого
майна на підставі заочного рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 14.11.2011р. у
справі №2-2418/11 і відповідач у справі,
який у спірних правовідносинах
виступає у якості суб'єкта владних
повноважень, під час прийняття рішення
про відмову позивачу у державній
реєстрації прав та їх обтяжень №1026710
від 20.03.2013р. діяв у межах повноважень та
спосіб, які визначенні чинним
законодавством, а тому суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив
позивачу у задоволенні заявлених ним
позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені обставини,
норми чинного законодавства, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення даної адміністративної
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права, які регулюють саме ці
правовідносини, зробив висновки, які
відповідають фактичним обставинам
справи та підтверджуються зібраними у
справі доказами, та ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про відмову у
задоволенні заявлених позивачем у
даній адміністративній справі
позовних вимог, оскільки під час
розгляду справи апеляційним судом
будь-яких порушень норм матеріального
або процесуального права судом першої
інстанції під час розгляду даної
справи не було встановлено, тому
рішення суду першої інстанції від
17.04.2013р. р. у даній адміністративній
справі необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача необхідно
залишити без задоволення, оскільки
доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування законної постанови суду
першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 196,198,200,205,206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.04.2013р. р. у справі № №804/5031/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення ухвали в повному обсязі
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст виготовлено - 13.01.2014р.

Головуючий:
А.О. Коршун

Суддя:
Я.В. Семененко

Суддя:
В.Є. Чередниченко