Справа № 826/19503/13-а
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2013 року 15:58 справа №
Окружний адміністративний суд м.Києва
у складі судді Клименчук Н.М., за участю
секретаря судового засідання Мини І.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трейд-інвест» доДержавної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києва про визнання
протиправним та скасування рішення
представників сторін:
від позивача: Коломоєць Є.А.,
від відповідача: Марченко Р.В.
На підставі ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
О Б С Т А В И Н И С
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трейд-інвест» (надалі - ТОВ «Компанія
«Трейд-інвест», позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
м.Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києва
(надалі - ДПІ у Дніпровському районі ГУ
Міндоходів у м. Києва, відповідач) про
визнання протиправним та скасування
рішення №10452/10/26-53-18-00-11 від 15.11.2013.

Представником позивача зазначено, що
податковим органом протиправно не
визнано податкову декларацію з податку
на додану вартість за жовтень 2013 року.
Зазначена відмову викладено в листі
відповідача від 25.11.2013 №10452/10/26-53-18-00-11, в
якому зазначено, що податкова
декларація з ПДВ не відповідає вимогам
діючого законодавства.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував, суду
надано усні та письмові пояснення та
зазначено, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В
И В:

ТОВ «Компанія «Трейд-інвест»
зареєстроване Дніпровською районною
державною адміністрацією у м.Києві
12.08.2009 та взято на податковий облік в
ДПІ у Дніпровському районі м.Києва та є
платником податку на додану вартість.

Позивачем на адресу податкового органу
надіслано лист від 19.11.2013 №19/11/13, яким
ТОВ «Компанія «Трейд-інвест» просить
вважати здану декларацію з ПДВ за
жовтень 2013 року з додатками та реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних.

Листом ДПІ у Дніпровському районі ГУ
Міндоходів у м. Києва від 25.11.2013
№10452/10/26-53-18-00-11 повідомлено ТОВ
«Компанія «Трейд-інвест», що надіслана
декларація з ПДВ за жовтень 2013 року не
відповідає вимогам Наказу ДПА України
від 25.11.2011 №1492, а саме: невірно
зазначено обов'язкові реквізити,
зокрема, зазначені індивідуальний
податковий номер платника ПДВ та номер
свідоцтва про реєстрацію платника ПДВ
недійсні у зв'язку з анулюванням
реєстрації платника податку на додану
вартість від 05.04.2013.

Представник позивача вважає відмову
податкового органу необґрунтованою,
оскільки постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
31.10.2013 №826/8465/13-а позовні вимоги ТОВ
«Компанія «Трейд-інвест» до ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва ДПС про
визнання протиправним та скасування
рішення від 05.04.2013 №91/18433 про анулювання
реєстрації платника ПДВ ТОВ «Компанія
«Трейд-Інвест» задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
у Дніпровському районі м.Києва ДПС від
05.04.2013 №91/18433 про анулювання реєстрації
платника ПДВ.

Суд, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
таке.

Наказом Міністерства фінансів
України «Про затвердження Положення
про реєстрацію платника податку на
додану вартість» від 07.11.2011 №1394
передбачено, що реєстрація осіб
платниками податку на додану вартість,
перереєстрація та зміна свідоцтва про
таку реєстрацію проводяться шляхом
внесення записів до Реєстру із
формуванням за кожним таким записом
окремого номера свідоцтва і визначення
дати початку його дії та дати
зупинення.

Особа є зареєстрованою платником
податку на додану вартість з
відповідної дати реєстрації, внесеної
до Реєстру. Реєстрація платника
податку на додану вартість є
анульованою з дати анулювання
свідоцтва про таку реєстрацію та
виключенням цього платника податку на
додану вартість з Реєстру згідно з
Розділом V цього положення.

Відповідно до п.182.1 ст.182
Податкового кодексу України, якщо
особа, яка провадить оподатковувані
операції і відповідно до п.181.1 ст.181
цього Кодексу не є платником податку у
зв'язку з тим, що обсяги
оподатковуваних операцій є меншими від
встановленої зазначеною статтею суми,
вважає за доцільне добровільно
зареєструватися як платник податку,
така реєстрація здійснюється за
заявою.

Підпунктом «ж» р.184.1 ст.184 Податкового
кодексу України передбачено, що
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку і
відбувається у разі якщо в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців наявний
запис про відсутність юридичної особи
або фізичної особи за її
місцезнаходженням (місцем проживання)
або запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

За наявності зазначених документів
(відомостей) податковий орган приймає
рішення про анулювання реєстрації
особи - платника ПДВ незалежно від
здійснення податковим органом
документальних та камеральних
перевірок такої особи і їх результатів,
а також обов'язку такої особи бути
зареєстрованою та/або нараховувати чи
сплачувати податок на додану вартість
відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації
платника ПДВ за ініціативою
податкового органу може бути оскаржено
в адміністративному порядку
відповідно до вимог ст.56 Податкового
кодексу або до суду.

Підставою для внесення до Реєстру
запису про відміну анулювання
реєстрації, що відбулось за
ініціативою податкового органу, є
рішення суду, яке набрало законної
сили, або рішення податкового органу
про скасування рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість під час адміністративного
оскарження. Рішення із копіями
відповідних документів направляються
до центрального органу державної
податкової служби для внесення
відповідних змін до Реєстру.

Рішення податкового органу про
скасування рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість викладається з описом
ситуації, посиланням на Кодекс,
зазначенням мотивів та обґрунтувань
прийняття рішення такого рішення,
оформляється на бланку та підписується
керівником такого органу чи особою, яка
виконує його обов'язки або є
заступником керівника.

У разі відміни рішення про анулювання
реєстрації, якщо інше не визначено
судовими рішенням, податковий орган
видає платнику податку на додану
вартість нове Свідоцтво (за новим
номером) замість старого Свідоцтва на
підставі реєстраційної заяви з
позначкою «Перереєстрація» та
рішенням про відміну анулювання
реєстрації. При цьому дата реєстрації
платником податку на додану вартість
не змінюється, а датою початку дії
нового Свідоцтва та датою анулювання
старого Свідоцтва є дата внесення
відповідного запису до Реєстру.

Підпунктом 5.8.2 п.5.8 р.5 Положення про
реєстрацію платника податку на додану
вартість встановлено, що з дати
анулювання реєстрації особи як
платника податку така особа
позбавляється права на відсоння сум
податку до податкового кредиту,
виписку податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представника відповідача
позивачем на подавалась до податкового
органу заява про видачу нового
Свідоцтва (за новим номером) замість
старого Свідоцтва, як це передбачено
нормами Податкового кодексу України та
Положенням про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Суд також звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Згідно з п.1 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до п.8 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач - особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду

Таким чином судовому захисту в
адміністративних судах України
підлягає лише порушене право, а отже,
предмет оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Отже, до адміністративного суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється, та
підставою для звернення особи до суду з
позовом є її суб'єктивне уявлення,
особисте переконання в порушенні прав
чи свобод, однак обов'язковою умовою
здійснення такого захисту судом є
об'єктивна наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною
ознакою порушення права особи є зміна
стану суб'єктивних прав та обов'язків,
тобто припинення можливості чи
неможливість реалізації її законного
права таабо виникнення додаткового
обов'язку.

Отже, дії суб'єкта владних повноважень
є такими, що порушують права і свободи
особи в тому разі, якщо, по-перше, такі
дії вчинені владним суб'єктом поза
межами визначеної законом компетенції,
а по-друге, оспорюванні дії є юридично
значимим, тобто такими, що мають
безпосередній вплив на суб'єктивні
права та обов'язки особи шляхом
позбавлення можливості реалізувати
належне цій особі право або шляхом
покладення на цю особу будь-якого
обов'язку.

Лист відповідача від 25.11.2013
№10452/10/26-53-18-00-11 є лише службовою
діяльністю посадових осіб відповідача,
з огляду на що лист не є юридично
значеним для позивача, оскільки не має
безпосереднього впливу на суб'єктивні
права та обов'язки позивача шляхом
позбавлення його можливості
реалізувати належне йому право або
шляхом покладення на нього будь-якого
обов'язку, отже самі по собі не
породжують для позивача настання
будь-яких юридичних наслідків та не
впливає на його права та обов'язки.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку про те, що лист від 25.11.2013
№10452/10/26-53-18-00-11 сам по собі не породжує
для позивача настання будь-яких
юридичних наслідків та не впливають на
його права та обов'язки, то не виникає і
передумови для здійснення захисту
права або законного інтересу, шляхом
визнання зазначених дій
неправомірними, а отже позовні вимоги
щодо визнання вказаних дій відповідача
неправомірними є необґрунтованою та не
підлягає задоволенню.

Статтею 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) визначено, що суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові особи і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, суд за правилами,
встановленими ст.86 КАС України,
перевіривши наявні у справі докази та
заслухавши пояснення представників
сторін, вважає заявлені позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 11, 69, 70, 71, 94, 158-163,
167, 254 КАС України, суд

П О С Т
А Н О В И В:

у задоволенні позовних вимог
товариству з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Трейд-інвест» відмовити в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Н.М. Клименчук