Справа № 826/18198/13-а
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2014 року 11:04 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Мазур
А.С., при секретарі Хильницькій В.О., за
участю позивача - ОСОБА_1, представника
відповідача - Шевченко Л.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністраціїпро
визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
дії,На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Виготовлення постанови у
повному обсязі відкладено, про що
повідомлено сторін після проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови в судовому засіданні з
урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС України.
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації з
позовом про визнання незаконною
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, допущену при розгляді
його звернення від 11.09.2013 щодо
встановлення йому статусу учасника
Великої Вітчизняної війни та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації (Комісію для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») надати
(встановити) йому статус учасника
Великої Вітчизняної війни.
У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, зазначивши, що його
звернення по суті не було розглянутим,
відповідач неправильно зробив
висновки при аналізі наданих ним
документів, у зв'язку з чим просив
Представник відповідача у судовому
засіданні позов заперечив, зазначивши,
що питання надання позивачеві статусу
учасника війни відповідно Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
неодноразово розглядалось Комісією
для розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації і рішеннями від 25.03.2010 та
від 07.06.2011 заяви ОСОБА_1 були залишені
без задоволення. На звернення позивача
до Начальника Управління праці та
соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації від 11.09.2013
останньому надана відповідь від 20.09.2013
№7442/М-451/18 з роз'ясненням, що правові
підстави для встановлення статусу
учасника війни відсутні. Крім того,
було зазначено, що інших документів,
ніж тих, які були предметом розгляду
Комісією для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
позивач не надавав, у своєму зверненні
позивач не ставив питання про розгляд
його питання на засіданні Комісії.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню, з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи,
25.03.2010 за заявою ОСОБА_1 від 22.03.2010
рішенням №1 Комісії для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації відмовлено
ОСОБА_1 у наданні статусу учасника
війни відповідно до п.2 ст.9 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», з
підстав відсутності документів, які б
підтверджували його безпосередню
участь у сільськогосподарських
роботах під час навчання у середній
школі в період 1944-1945р.р.

За заявою ОСОБА_1 від 30.05.2011 щодо
встановлення статусу учасника Великої
Вітчизняної війни, Комісією для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації прийнято рішення від
07.06.2011 №1 про відмову ОСОБА_1 у
встановленні статусу учасника війни,
так як відсутні документи та інші
докази, що незаперечно підтверджують
факт його роботи в період 1944-1945 р.р.

11.09.2013 ОСОБА_1 письмово звернувся до
Начальника Управління праці та
соціального захисту населення
Федькевич О.Г. із проханням ще раз
уважно розглянути його прохання щодо
надання статусу учасника Великої
Вітчизняної війни.

20.09.2013 позивачу надано відповідь
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації, в
якій зазначено про відсутність
правових підстав для встановлення
позивачу статусу учасника війни з
посиланням на норми Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»(п.2 ст..9) та
Типового положення про Комісії для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (п.15) та повторно
проаналізовано документи, подані
позивачем для розгляду його питання,
які вже були предметом розгляду
Комісії для розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусу учасника
війни відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» Печерської
районної у м. Києві державної
адміністрації і стали підставою для
прийняття рішень.

Згідно п 2 ст. 9 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (ВР України, від
22.10.1993, № 3551-XII) учасниками війни
вважаються особи, які в період Великої
Вітчизняної війни 1941 - 1945 років та війни
1945 року з імперіалістичною Японією
працювали в тилу на підприємствах, в
установах, організаціях, колгоспах,
радгоспах, індивідуальних сільських
господарствах, на спорудженні
оборонних рубежів, заготівлі палива,
продуктів, переганяли худобу,
навчались у цей період в ремісничих,
залізничних училищах, школах і
училищах фабрично-заводського
навчання та інших закладах
професійно-технічної освіти, на курсах
професійної підготовки або під час
навчання в школах, вищих і середніх
спеціальних навчальних закладах
працювали в народному господарстві та
на відбудові об'єктів господарського і
культурного призначення.

До учасників війни належать
також особи, які в період Великої
Вітчизняної війни працювали на
територіях, що після 1944 року ввійшли до
складу колишнього Союзу РСР, а також
громадяни, які за направленням
державних органів колишнього Союзу РСР
працювали в державах - союзницях СРСР.

Особам, які народилися до 31
грудня 1932 року включно і з поважних
причин не мають можливості подати
документи, що підтверджують факт
роботи в період війни, статус учасника
війни може бути встановлено за
поданням відповідних комісій у
порядку, визначному Кабінетом
Міністрів України.

Особам, які народилися після 31
грудня 1932 року, статус учасника війни
може бути встановлено лише за
наявності документів та інших доказів,
що незаперечно підтверджують факт
роботи в період війни.

Учасниками війни визнаються
особи, нагороджені орденами і медалями
колишнього Союзу РСР за самовіддану
працю і бездоганну військову службу в
тилу в роки Великої Вітчизняної війни
та війни з імперіалістичною Японією.

Статус учасника війни особам,
визначеним у пункті 2 статті 9 Закону,
які в період Великої Вітчизняної війни
та війни з імперіалістичною Японією 1941
- 1945 років працювали в тилу в
індивідуальних сільських
господарствах, установлюється на
підставі посвідчень, актів, довідок
заготівельних організацій, управлінь
сільського господарства, органів
місцевої влади, уповноважених
державних органів та громадських
організацій; даних погосподарських
книг, довідок, виданих архівами та
іншими органами, а також рішень зборів
селян та показань свідків.

Відповідно до п.15 Типового
положення про комісії для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(Наказ|Положення, Мінсоцзахист, від
30.05.1996, № 79 "Про затвердження Типового
Положення про комісії для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту"") статус учасника війни особам,
які навчались в період війни у вищих,
середніх спеціальних та
загальноосвітніх навчальних закладах,
установлюється у разі наявності
архівних документів про залучення під
час навчання до роботи в народному
господарстві, направлення на практичні
роботи. Підставою для встановлення
статусу учасника війни в цьому разі
може бути наказ (інший документ) по
навчальному закладу про залучення до
роботи, а також документ, що
підтверджує факт навчання студента або
учня у цьому навчальному закладі, або
показання свідків.

Відмовляючи ОСОБА_1 у наданні
статусу учасника війни, Управління
праці та соціального захисту населення
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації виходило з
того, що документи, подані позивачем і
які надійшли на запити управління, не
підтверджують незаперечно
безпосередню участь позивача у роботах
в період війни, зокрема відсутні накази
щодо залучення до
сільськогосподарських робіт у період
1944-1945 р.р. учнів школи, в якій навчався
позивач, списки молоді, що
безпосередньо приймали участь в цих
роботах, а оскільки позивач народився
18.02.1934 року, показання свідків, які
працювали разом з ним в період Великої
Вітчизняної війни, не приймались до
уваги.

У судовому засіданні представник
відповідача заявляла клопотання про
залишення позовної заяви ОСОБА_1 без
розгляду у зв'язку з пропуском ним
строку звернення до адміністративного
суду, з огляду на те, що позивач
дізнався про порушення свого права ще у
2011 році після отримання другого
рішення Комісії від 17.06.2011 №1 про
відмову у встановленні йому статусу
учасника війни, проте судом не прийнято
до уваги такі підстави для залишення
позову без розгляду, оскільки
позивачем оскаржується бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації, що
допущена при розгляді його звернення
від 11.09.2013, на яке 20.09.2013 позивачеві
надана відповідь, а тому строк
звернення до суду, визначений ст..99
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивачем не пропущено.

Відповідно до п. 6 Типового положення
районні, міські, районні в містах,
відомчі комісії зобов'язані уважно
вивчити документи, заслухати пояснення
громадян, які їх подали, свідків,
представників державних органів і
громадських організацій, рад
ветеранів, дослідити інші докази,
надати допомогу громадянам у розшуку
документів, інших доказів, необхідних
для встановлення статусу учасника
війни, та в 10-денний термін з дня
подання документів прийняти
відповідне рішення, про що інформувати
громадянина.

Комісія в обов'язковому порядку
приймає документи та розглядає питання
встановлення статусу учасника війни на
своєму засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 11.09.2013 року звернувся з листом
до начальника Управління праці та
соціального захисту населення
Печерського району м. Києва, однак
жодних документів, інших доказів,
необхідних для встановлення статусу
учасника війни до даного звернення не
долучив, тому 20.09.2013 року на його
звернення була надана відповідь і
питання щодо встановлення статусу
учасника війни на засіданні комісії не
розглядалось.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідач діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та чинним законодавством
України, з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надане,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття такого рішення, а тому в
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись статтями 11, 69, 70, 71 та 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції в порядку та строки,
встановлені статтями 185-187 цього
Кодексу шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги з
одночасним надсиланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
відкладення складення постанови у
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
А.С. Мазур

Дата складення та підписання постанови
в повному обсязі - 11.02.2014 року.