Справа № 818/8101/13-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.Справа № 818/8101/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

представника позивача Петрищева О.О.,

представника відповідача Сороколіт
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 13.11.2013р. по справі №
818/8101/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"

до Сумської митниці Міндоходів

про скасування рішення, стягнення
коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Сумихімпром", звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Сумської митниці Міндоходів, в якому
просив скасувати рішення відповідача
від 28.03.2013 року № 805130000/2013/000067/1 про
коригування митної вартості товарів та
стягнути суму надмірно сплаченого
ввізного мита в розмірі 5978 грн. 29 коп. та
податок на додану вартість 120761 грн. 61
коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013 в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Публічне акціонерне товариство
"Сумихімпром", не погоджуючись із
постановою суду першої інстанції,
подало апеляційну скаргу. Заявник
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права,
без врахування дійсних обставин
справи.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. 53, ч.4 ст. 54, ст. 318 Митного
кодексу України, що призвело до
неправильного вирішення справи, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на порушенні судом першої
інстанції, при прийнятті постанови,
норм матеріального права, просив
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи
на законності та обґрунтованості
постанови суду першої інстанції,
просив залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
01.10.2008 року між ПАТ "Сумихімпром"
(покупець) та компанією "Ransweel Trading Limited"
(продавець) укладено контракт № 27-01/10-08
(а.с.9-12).

Предметом вказаного контракту, згідно
п. 1.1, є сірка технічна газова грудкова,
чешуйована, рідка ГОСТ 127.1-93.

28.12.2012 року сторонами контракту було
підписано специфікацію № 31 до
контракту від 01.10.2008 року № 27-01/10-08 про
поставку в січні-березні 2013 року сірки
грудкової за ціною 102,50 доларів США за
тону в кількості 26000 тон на суму 2665000,00
доларів США (а.с.14).

Вищевказаний товар в кількості 5753400 кг
було імпортовано на митну територію
України залізничним транспортом до
станції "Баси", що підтверджується
копіями накладних (а.с.16-102).

Для митного оформлення імпортованого
товару позивачем було подано до
Сумської митниці митну декларацію від
28.03.2013 року № 805130000/2013/003347 (а.с.103-106).

Ціна товару визначена на рівні 4713659,94
грн. (589723,50 доларів за курсом долару США
7,993).

В ході митного оформлення товару
посадовою особою Сумської митниці
письмово витребувані документи для
визначення митної вартості товару
згідно ст. 53 Митного кодексу України
(а.с.109).

Додатково позивачем було подано
наступні документи: лист "Ransweel Trading Limited"
від 28.02.2013 року № 02, лист ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 25.03.2013
року №1230 (а.с.110, 111) та лист ПАТ
"Сумихімпром" від 25.03.2013 року № 27-828.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення товару документів,
посадовою особою митного поста
"Суми-центральний" прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 28.03.2013 року № 805130000/2013/000067/1, згідно
якого використано другорядний метод
визначення вартості товару - за ціною
договору щодо ідентичних товарів (а),
оскільки наявна інформація по
операціях з ідентичними товарами, які
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів та
є максимально наближеним до нього.

Підставою для визначення вартості
стала цінова інформація щодо імпортних
операцій ЄАІС ДМСУ: митна декларація
від 08.01.2013 року № 600080000/2013/000128 (а.с.112-113).

Ціну товару встановлено на рівні 115,50
доларів США.

Крім того, митним органом було винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 28.03.2013 року № 805130000/2013/00059 (а.с.114-117).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Сумською митницею, з
урахуванням приписів ст. ст. 51, 53-55, 59, 61
МК України та зважаючи на неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості, було
правомірно прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 28.03.2013 року № 805130000/2013/000067/1
відповідно за другорядним методом (за
ціною договору щодо ідентичних
товарів).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 318 Митного кодексу
України (далі - МК України) митному
контролю підлягають усі товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, які переміщуються через
митний кордон України. Митний контроль
здійснюється виключно митними
органами відповідно до цього Кодексу
та інших законів України.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 МК України митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9 МК
України, зокрема ч. 1 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні, зокрема: ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної тості
товарів митний орган визнає заявлену
декларантом, або уповноваженою ним
особою, митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Згідно ч.2 ст. 334 Митного кодексу
України, особи, які переміщують товари,
транспортні засоби комерційного
призначення через митний кордон
України, зобов'язані надавати митним
органам документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю, в усній, письмовій та/або
електронній формі.

Відповідно до підпунктів 2.4 - 2.7, 2.9 - 2.10
пункту 2 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 року № 362 (далі - Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів), робота посадових
осіб з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків здійснюється шляхом, зокрема:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів.

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено.

- перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця.

- перевірки інформації, наданої
декларантом або уповноваженою особою,
при продажу товарів між пов'язаними
особами, щодо наближеності митної
вартості товарів, визначеної основним
методом до однієї з операцій, які
наведені у частині вісімнадцятій
статті 58 Кодексу.

- перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів, перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну.

Судовим розглядом встановлено, що
поставка товару здійснювалась за
зовнішньоекономічним контрактом від
01.10.2008 року № 27-01/10-08, укладеного
позивачем з "Ransweel Trading Limited"
(Великобританія).

Для митного оформлення імпортованого
товару позивачем було подано до
Сумської митниці митну декларацію від
28.03.2013 року № 805130000/2013/003347 в якій ціну
товару визначена на рівні 4713659,94 грн.
(589723,50 доларів за курсом долару США 7,993).

При цьому, відповідно до експортної
накладної поставка товару
здійснювалася за іншим контрактом - №
ОК127647 від 22.12.2009 року (пункт 2 накладної).

Як підтверджується рахунком-фактурою
від 07.03.2013 року № 62 поставка товару
здійснюється відповідно до контракту
від 01.10.2008 року № 27-01/10-08 та специфікації
від 28.12.2012 року №31 (а.с.15).

Вага товару, згідно вказаного рахунку,
складає 9000 метричних тон по ціні 102,50
доларів США за тону всього на 922500,00
доларів США.

Вага товару, визначена в митній
декларації від 28.03.2013 року №
805130000/2013/003347, складає 5753400 кг, вартість
589723,50 доларів США.

Крім того, відправником товару
зазначено ТОВ "Тенгізшевройл"
(Республіка Казахстан) а не "Ransweel Trading
Limited" (Великобританія), що є стороною
контракту від 01.10.2008 року № 27-01/10-08.

Тобто зазначені товаросупровідні
документи містять розбіжності щодо
відправника, кількості та вартості
імпортованого позивачем товару.

Крім того, відповідно до пункту 3.6
контракту визначено, що протягом 3-х
календарних днів з дати відвантаження
продавець направляє покупцеві
кур'єрською поштою рахунок-фактуру на
фактично відвантажену кількість
товару.

Відповідно до пункту 3.4 контракту,
датою відвантаження є дата оформлення
митних документів в країні
вантажовідправника, відмічені
штемпелем митниці.

Так, відповідно до залізничних
накладних та митної декларації країни
відправлення (згідно відбитків штампів
комітету митного контролю Мінфіну
Республіки Казахстан) датою
відвантаження є 09.03.2013 року та 20.03.2013
року.

Тобто, рахунок-фактура на дану поставку
товару не може датуватися раніше, ніж
09.03.2013 року.

При цьому, ПАТ "Сумихімпром" було надано
до митного оформлення товару серед
товаросупровідних документів
рахунок-фактуру від 07.03.2013 року № 62.

Вартість попередньої партії
ідентичного вантажу складала 115,50
доларів США за тону і була випущена у
вільний обіг за митною декларацією
№805130000/2012/011913 від 30.11.2012 року.

Частиною 9 ст. 58 МК України передбачено,
що розрахунки згідно із цією статтею
(для застосування методу визначення
митної вартості за ціною договору)
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Згідно з частиною 2 ст. 58 МК України
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
зокрема, упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості
(частина п'ята статті 54 МК України).

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 53 МК
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати
додаткові документи.

На підставі ч. ч. 3, 4 ст. 53 МК України
28.03.2013 року інспектором митниці у
письмовому вигляді на зворотній
сторінці декларації митної вартості №
805130000/2013/003347 витребувано додаткові
документи, а саме:

- договір із третіми особами, пов'язаний
з договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця;

- рахунки про сплату комісійних послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору;

- виписки з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- довідкову інформацію щодо вартості у
країні експортері товарів, що є
ідентичними або подібними оцінюваним
товарам.

Також декларантові роз'яснено право
подання будь-яких інших документів, що
на його думку можуть мати значення для
митного оформлення товару та
проведення контролю правильності
визначення митної вартості товарів.

На виконання вимоги щодо надання
додаткових документів (зазначеній на
зворотному аркуші декларації митної
вартості № 805130000/2013/003347) декларантом
28.03.2013 року додатково надано такі
документи:

- лист "Ransweel Trading Limited" від 28.02.2013 року № 02;

- лист ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від
25.03.2013 року №1230;

- лист ПАТ "Сумихімпром" від 25.03.2013 року
№ 27-828.

При цьому декларантом також зазначено
про відсутність можливості надати інші
додатково затребувані документи.

Наданий митному органу висновок ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" від 04.12.2012
року № 5024 носить консультаційний
характер та містить положення про
можливість зміни ціни товару в
залежності від умов оплати. Також у
даному висновку не вказано аналіз яких
цінових пропозицій
підприємств-виробників та
постачальників проведено, у зв'язку з
чим належним чином не підтверджує
зроблений даним підприємством
висновок про відповідність заявленої
Позивачем ціни товару поточній
кон'юнктурі ринку.

Згідно ч. 21 ст. 58 МК України використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості повинні бути
об'єктивними, піддаватися обчисленню
та підтверджуватися документально.

У відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України
митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
зокрема, упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Разом з тим, п. 6 Указу Президента
України від 25.08.1994 року встановлено, що
при здійсненні суб'єктами
підприємницької діяльності України
експортних та імпортних операцій
безпосередньо або через
зовнішньоторговельного посередника
контактні (зовнішньоторговельні) ціни
мають відповідати цінам, що склалися чи
складатимуться на відповідний товар на
ринку експорту чи імпорту на момент
здійснення експортної, імпортної
операції. Відповідальність за
обґрунтування цін за
зовнішньоекономічними контрактами
покладається на суб'єктів
підприємницької діяльності.

Таким чином, декларантом позивача
заявлені неповні, необ'єктивні та
непідтверджені документально
відомості про митну вартість товару.

Частинами 2, 3 ст. 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом
застосовуються другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (частина
четверта статті 57 МК України).

У зв'язку з викладеним, з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між митним органом і декларантом
проведено консультацію, про що
зроблено відповідний запис на
зворотному боці вищезазначеної
декларації митної вартості.

При цьому, декларантом власноручно
вчинено запис такого змісту:
"Консультацію проведено".

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 МК України у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари. У разі відсутності
такого продажу використовується
вартість операції з ідентичними
товарами, що продавалися в Україну в
іншій кількості та/або на інших
комерційних рівнях. При цьому, їх ціна
коригується з урахуванням зазначених
розбіжностей незалежно від того, чи
веде це до збільшення або зменшення
вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Таким чином, враховуючи, що декларантом
не спростовано факт впливу
взаємозв'язку з продавцем товару на
ціну товарів, а надані до митного
оформлення документи містять
розбіжності щодо вартості товару,
тобто не є об'єктивними, заявлені
відомості не були підтверджені
документально та не піддавалися
обчисленню, Сумською митницею
правомірно було визначено митну
вартість товарів на підставі митної
декларації від 08.01.2013 року №
600080000/2013/000128 згідно ст. 59 МК України.

Отже, аналізуючи фактичні обставини
справи та наведені вище норми, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції та
вважавє, що Сумською митницею, з
урахуванням приписів ст. ст. 51, 53-55, 59, 61
МК України та зважаючи на неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості, було
правомірно прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 28.03.2013 року № 805130000/2013/000067/1
відповідно за другорядним методом (за
ціною договору щодо ідентичних
товарів).

Виходячи з вищезазначеного, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції підтверджує, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 13.11.2013р. по
справі № 818/8101/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Ральченко І.М. Бершов Г.Є. Повний
текст ухвали виготовлений 27.01.2014 р.