Справа № 813/8697/13-а
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2014 року 12 год. 29 хв. м. Львів
№ 813/8697/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В., секретар судового
засідання Жовковська Ю.В., розглянувши
в судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомфізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2
доДрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області, представник - Чижевський М.В.
проскасування податкових
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - ФО-П ОСОБА_1) звернувся до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - Дрогобицька ОДПІ) про
скасування податкових
Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що витрати та податковий кредит по
податку на додану вартість сформовано
на підставі належним чином оформлених
первинних бухгалтерських та
податкових документів; договори з
постачальниками є реальними; придбані
товарно-матеріальні цінності та
послуги використав у підприємницькій
діяльності; постачальники відобразили
в податковій звітності операції з
позивачем. Також зазначає, що
відповідач невірно застосував ставку
податку на доходи фізичних осіб до
визначеного ним заниженого позивачем
чистого доходу в 2010 році.
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав і просив
його задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив з підстав,
викладених в запереченні на позов.
Посилається на акти перевірок
податкових органів постачальників ФО-П
ОСОБА_1 в яких зазначено, що укладені
ними угоди є нікчемними, та робить
висновки про нікчемність угод,
укладених ФО-П ОСОБА_1 з
постачальниками та покупцями. Також
зазначає, що Позивач не надав
товарно-транспортні накладні на
перевезення товарно-матеріальних
цінностей від постачальників.
Враховуючи зазначене просить
відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані сторонами
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, суд встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований виконавчим комітетом
Дрогобицької міської ради 17.07.2005 р. і є
платником податку на додану вартість з
03.07.2005, свідоцтво НОМЕР_4,
індивідуальний податковий номер
За результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки ФО-П
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаєморозрахунках з ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ» за період
з 01.01.2010 по 31.12.2011 Дрогобицькою ОДПІ був
складений акт від 22.06.2012 № 176/17-2/НОМЕР_3.
В акті зазначено, що перевіркою
встановлено порушення:
- пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 6.1.1
п. 6.1 ст. 6, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1, 7.4.4, 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п.
187.1 ст. 187, пп. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, чим
занижено податок на додану вартість в
березень 2010 - 559,17 грн, листопад 2010 - 5003,19
- ст.ст. 216, 228 Цивільного кодексу
України, п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України, чим завищено валові
витрати за 2010 - 2011 на суму 415374,12 грн, що
призвело до заниження податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
На підставі акту перевірки
Дрогобицькою ОДПІ були винесені:
- податкове повідомлення-рішення
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 105921,00 грн, в тому числі основний
- податкове повідомлення-рішення
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
103844,00 грн, в тому числі основний платіж
Як вбачається з матеріалів справи
позивач з метою провадження
підприємницької діяльності з оптової
та роздрібної торгівлі уклав договори
на придбання товарно-матеріальних
цінностей та послуг з ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ».
На підтвердження позовних вимог
позивач надав копії:
- договору № 2301 від 31.01.2011 про надання
послуг, виконання робіт з ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-55 від 31.01.2011, № ОУ-23 від 14.02.2011, №
ОУ-28 від 28.02.2011, податкових накладних
від 31.01.2011 № 12, від 14.02.2011 № 44, від 28.02.2011
№ 46, виписки із банківських рахунків
від 02.03.2011, від 11.03.2011, від 15.03.2011;
- договору № 5 від 04.01.2011 на поставку
будівельних матеріалів з ТОВ
«МКМ-СЕРВІС», видаткових накладних від
09.11.2010 № РН-11-0909, від 13.12.2010 № РН-12-1310, від
27.12.2010 № РН-12-2710, від 30.12.2010 № РН-12-3025,
податкових накладних від 09.11.2010 №
банківських рахунків від 24.11.2010, від
14.12.2010, від 05.01.2011, від 18.01.2011;
- видаткової накладної на придбання
товарів у ПП «Фінансово-промислова
компанія «Каскад» від 12.03.2010 № РНЗ-1200004,
податкової накладної від 12.03.2010 №
- договору № 43/02 від 07.02.2011 р. на
придбання будівельних матеріалів з ТОВ
«ПРОМТЕХМЕТАЛ», видаткових накладних
накладних від 07.02.2011 № 33, від 28.02.2011 №113,
від 17.03.2011 № 153, виписок із банківських
рахунків від 02.03.2011, від 04.03.2011, від
12.03.2011, від 23.03.2011, від 15.04.2011.
Товарно-матеріальні цінності отримані
від ПП «ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ
«МКМ-СЕРВІС», ПП «Фінансово-промислова
компанія «Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ»
ФО-П ОСОБА_1 реалізував УМ-22 ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд», БМУ № 8 Філія БМФ
«Укргазпромбуд», ПМК-72 ВАТ
«Львівводбуд», ТОВ «Парк здоров'я», ПП
«Талант авто», ТОВ «БФ Габори», ТОВ
«Спеціалізований будівельно-монтажний
поїзд № 816, МПП «Беркут», ПП «Лімниця»,
ТОВ «Ремтехсервіс», ТОВ «Агрофірма
«Південна», ПП «Прилуцьке лісове
господарство», ТОВ «БІЦ-ЛТД», що
підтверджується копіями видаткових
накладних від 27.12.2010 № РН-0000345, від 27.12.2010
№ РН-0000346, від 27.12.2010 № РН-0000347, від 27.12.2010
№ РН-0000348, від 27.12.2010 № РН-0000349, від 27.12.2010
№ РН-0000350, від 29.12.2010 № РН-0000356, від 30.12.2010
№ РН-0000364, від 30.12.2010 № РН-0000368, від 28.02.2011
№ РН-0000045, від 25.03.2011 № РН-0000069, від 25.03.2011
№ РН-0000070, від 28.03.2011 № РН-0000074, від 06.04.2011
№ РН-0000093, від 25.02.2011 № РН-0000033, від 29.04.2011
№ РН-0000119, від 07.02.2011 № РН-0000016, від 14.02.2011
№ РН-0000024, від 25.03.2011 № РН-0000069, від 31.01.2011
№ РН-0000011, від 08.02.2011 № РН-0000018, від 14.02.2011
№ РН-0000021, від 18.02.2011 № РН-0000028, від 28.02.2011
№ РН-0000036, від 17.03.2011 № РН-0000057, від 21.03.2011
№ РН-0000060, від 30.03.2011 № РН-0000077, від 30.03.2011
№ РН-0000081, від 19.04.2011 № РН-0000107, від 29.04.2011
№ РН-0000114, від 11.05.2011 № РН-0000130.
Господарські операції з
постачальниками та покупцями
товарно-матеріальних цінностей ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ», УМ-22 ПАТ
«Фірма «Нафтогазбуд», БМУ № 8 Філія БМФ
«Укргазпромбуд», ПМК-72 ВАТ
«Львівводбуд», ТОВ «Парк здоров'я», ПП
«Талант авто», ТОВ «БФ Габори», ТОВ
«Спеціалізований будівельно-монтажний
поїзд № 816», МПП «Беркут», ПП «Лімниця»,
ТОВ «Ремтехсервіс», ТОВ «Агрофірма
«Південна», ПП «Прилуцьке лісове
господарство», ТОВ «БІЦ-ЛТД» позивач
відобразив у бухгалтерському та
податковому обліках.
Витрати, понесені у зв'язку з
придбанням товарно-матеріальних
цінностей та послуг, ФО-П ОСОБА_1
включив до витрат в 2010 році в сумі 118500,00
грн та в 2011 році в сумі 296874,12 грн, а
податок на додану вартість, сплачений
постачальникам, включив до податкового
кредиту в березні 2010 року в сумі 559,17
грн, в листопаді 2010 року в сумі 5003,19 грн,
2011 року в сумі 1250,00 грн, в лютому 2011 року
На вартість реалізованих
товарно-матеріальних цінностей
позивач збільшив дохід та податкові
зобов'язання по податку на додану
Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з поставки товарів та послуг,
місце поставки яких знаходиться на
митній території України.
Пунктом 4.1 ст. 4 Закону №168/97-ВР
визначено, що база оподаткування
операції з поставки товарів (послуг)
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, визначеної за
вільними цінами, але не нижче за
звичайні ціни, з урахуванням акцизного
збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону №
168/97-ВР датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата Інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;
або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.
Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій:
або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;
або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4. ст. 7 Закону №
168/97-ВР податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Згідно з пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону № 168/97-ВР
податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.
Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.
Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону №
168/97-ВР якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.
Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).
У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.
Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового
кодексу України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Пунктом 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
Відповідно до п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.
Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів та
Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).
Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.
З аналізу вищенаведених норм випливає,
що обов'язковою умовою отримання
позивачем права на збільшення витрат
та податкового кредиту є наявність
первинних бухгалтерських та
податкових документів, а також
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах підприємницької діяльності.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач збільшив витрати та податковий
кредит на підставі належним чином
оформлених видаткових накладних, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податкових накладних, платіжних
доручень. Придбані товарно-матеріальні
цінності були реалізовані покупцям в
межах здійснення позивачем
підприємницької діяльності.
Вартість товарно-матеріальних
цінностей та послуг, реалізованих
позивачу, ПП «ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ
«МКМ-СЕРВІС», ПП «Фінансово-промислова
компанія «Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ»
включили до зобов'язань в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість, що підтверджується актом
перевірки та не спростовано
відповідачем в судовому засіданні.
На момент здійснення господарських
операцій з позивачем ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ» були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та були зареєстровані
платником податку на додану вартість.
Суд вважає безпідставними посилання
відповідача в акті перевірки та в
запереченні проти позову на акти
- ДПІ у Сихівському районі м.
Львова від 04.11.2011 № 4124/23-408/37398974 «Про
проведення аналізу діяльності ТОВ
«ПРОМТЕХМЕТАЛ» щодо підтвердження
відображення у податковій декларації з
податку на додану вартість податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
декларації за лютий - травень 2011 р.»;
- ДПІ у Франківському районі м.
Львова від 25.02.2011 № 214/23-2/35382611 «Про
результати документальної невиїзної
перевірки ПП «Фінансово-промислова
компанія «Каскад» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків згідно додатку № 5 до
декларації з ПДВ за березень 2010 р.»;
- ДПІ у Галицькому районі м. Львова
від 23.06.2011 № 1649/23-2/35383180 «Про проведення
аналізу діяльності ТОВ «МКМ-СЕРВІС»
щодо підтвердження відображення у
податкові декларації з податку на
додану вартість податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
декларації з 01.04.2008 р. по 16.06.2011 р.»;
- ДПІ у Залізничному районі м.
Львова від 11.04.2011 № 827/15-2/31442493 «Про
результати документальної невиїзної
перевірки ПП «ЗАХІДБУДСЕРВІС» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків згідно додатку
№ 5 до декларації з ПДВ за січень, лютий
Відсутність постачальників позивача
за місцезнаходженням на дату
проведення перевірки ФО-П ОСОБА_1 не
може слугувати підставою для
позбавлення позивача права на
формування витрат та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
разі, коли він виконав усі, передбачені
законами вимоги, та має усі документи
щодо підтвердження витрат та
податкового кредиту, а також про
недійсність усіх угод, укладених
постачальниками з позивачем. Також
проведеними перевірками
постачальників позивача не
перевірялося дотримання ними норм
законодавчих актів, що регулюють
адміністрування податку на доходи
Суд вважає неправомірними зроблені
відповідачем висновки про нікчемність
договорів, укладених ФО-П ОСОБА_1 з
постачальниками та покупцями.
Статтею 204 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Згідно ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
З вищенаведених норм вбачається, що
головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсніть, яка може
бути встановлена тільки законом, а не
актами, зокрема, податкового органу.
У матеріалах справи відсутні, а в
судових засіданнях відповідачем не
надано докази наявності у ФО-П ОСОБА_1
та його контрагентів під час укладання
договорів умислу, завідомо
суперечливого інтересам держави і
суспільства, що укладені договори
порушують публічний порядок,
суперечать інтересам держави і
суспільства, та укладені з метою
заволодіти майном держави. Також
Відповідач не надав судові рішення про
визнання недійсними вчинених
правочинів між Позивачем та ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ».
Суд вважає помилковими твердження
відповідача про нікчемність договорів,
укладених позивачем з постачальниками,
у зв'язку з відсутністю
товарно-транспортних накладних та
посилання при цьому на Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 № 363, оскільки
доставку товарно-матеріальних
цінностей та надання послуг
постачальники здійснювали власним
автотранспортом, що відповідає умовам
Відповідно до Правил № 363
товарно-транспортна накладна
призначена для обліку перевезення
товарно-матеріальних цінностей
автомобільним транспортом, а її
відсутність не може свідчити про
нереальність (безтоварність)
фінансово-господарських операцій між
продавцями та постачальниками, про не
підтвердження факту оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей на
складі підприємств за умови наявності
інших первинних документів на
придбання товарно-матеріальних
Також судом встановлено, що відповідач
невірно застосував ставку податку на
доходи фізичних осіб до визначеного
ним заниженого оподатковуваного
доходу (чистого доходу) в 2010 році у
розмірі 17 відсотків, яка почала
застосовуватися лише з 01.01.2011 у зв'язку
з прийняттям Податкового кодексу
Проте, у 2010 році були чинними положення
п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 р. №
889-IV, відповідно до якого ставка податку
з доходів фізичних осіб становить 15
відсотків від об'єкта оподаткування.
Даючи правову оцінку наведеним доказам
суд вважає, що прямими доказами в
підтвердження обставин правомірності
формування витрат та податкового
кредиту з податку на додану вартість є
надані позивачем первинні документи
бухгалтерського обліку. Подані
відповідачем докази не є прямими та в
своїй сукупності не можуть свідчити
про протиправність дій позивача при
відображенні вказаних вище
господарських операції в податковому
Таким чином, висновки відповідача,
викладені в акті перевірки, щодо
безтоварності господарських операцій
між ФО-П ОСОБА_1 та ПП «ЗАХІДБУДСЕРВІС»,
ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ»,
нікчемності укладених сторонами угод
не підтверджуються належними та
допустимими доказами і спростовуються
фактичними обставинами справи,
встановленими судом під час розгляду
справи.
Виходячи з норм Податкового кодексу
України, Закону України «Про податок на
додану вартість», Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», враховуючи
наявні в матеріалах справи належним
чином засвідчені копії первинних
бухгалтерських і податкових
документів на придбання
товарно-матеріальних цінностей та
послуг і їх використання в
підприємницькій діяльності позивача,
та беручи до уваги, що укладені
договори між ФО-П ОСОБА_1 та ПП
«ЗАХІДБУДСЕРВІС», ТОВ «МКМ-СЕРВІС», ПП
«Фінансово-промислова компанія
«Каскад», ТОВ «ПРОМТЕХМЕТАЛ» є
реальними суд вважає дані господарські
операції з постачальниками товарними,
а збільшення позивачу грошового
зобов'язання з податку на доходи
податку на додану вартість в розмірі
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
У відповідності до вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
1. Адміністративний позов задовольнити
2. Визнати протиправними і скасувати
податкове повідомлення - рішення
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби
3. Визнати протиправними і скасувати
податкове повідомлення - рішення
Дрогобицької об'єднаної державної
податкової інспекції Львівської
області Державної податкової служби
4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_3, АДРЕСА_1) 430 (чотириста
тридцять) гривень 00 копійок судового
Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі
10.02.2014 року.

Суддя
Кедик М.В.