Справа № 2-а-2095/11
Суддя: Янжула О. С.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули
О.С.,

при секретарі - Гащук І.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідачів -
Матвєєвої Я.В., Соловйова Є.Ф.,

представника третьої особи -
Сандул Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Марганець
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Марганецької міської ради, третя особа
Відділ державної виконавчої служби
Марганецького міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В
И В

ОСОБА_1 звернулася до Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області з позовом до Виконавчого
комітету Марганецької міської ради,
третя особа Відділ державної
виконавчої служби Марганецького
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

У позові посилаються на те, що вона
проживає у домі АДРЕСА_1, будинок
поділений на 4 господаря.

24 травня 1991 року, згідно акту комісії
Марганецької міської Ради народних
депутатів, була розглянута скарга
ОСОБА_7, який проживав в 2-й квартирі
вищевказаного будинку, де було
встановлено, що площа земельної
ділянки біля дому -1865 м. кв., у т.ч., під
будівлями - 478 м. кв., під двором - 1279 м.
кв., під городом - 586 м. кв..

Двір з господарськими будівлями,
площею 1279 м. кв., закріпити у сумісне
використання господарів дома АДРЕСА_1

Площа кожної квартири станове 14
частини будівлі.

Площа 586 м. кв., опреділити у сумісну
власність на цей дім тобто по 144 м. кв.

Про що свідчить рішення виконавчого
комітету Марганецької міської Ради
народних депутатів №2122 від 24 травня 1991
року.

Згідно протоколу погоджувальної
комісії від 08.02.1995 року, встановлено, що
ОСОБА_7 користується ділянкою площею 307
кв. м., а вона - ОСОБА_1 - 625 кв. м., і комісія
дійшла висновку про необхідність
поділу земельної ділянки площею 932
кв.м., пропорційно частинам в житловому
будинку, по 466 кв.м.

Згідно рішення Марганецького міського
суду від 11 червня 2010 року, вирішено
виділити з її земельної ділянки 185,515
кв.м., земельної ділянки, на користь
ОСОБА_8, яка прийняла спадок від ОСОБА_7.

Але при цьому ніхто не відміняв рішення
виконавчого комітету Марганецької
міської Ради народних депутатів №2122
від 24 травня 1991 року, розділення городу
по 144 кв.м., на господаря.

В ухвалі апеляційного суду від 09.12.2010
року вказано, що з документів, наданих
відділом земельних ресурсів, зокрема з
плану земельної ділянки, що надається у
власність ОСОБА_7, та плану земельних
ділянок сторін, вбачається, що
відповідно до вказаного рішення
виконкому ОСОБА_7, користувався
земельною ділянкою під город лише
площею біля 77,1 кв.м., для користування
землею площею 144 кв.м., йому слід було
виділити ще 66,9 кв.м., вдовж квартири
відповідача.

Але, всупереч вказаних документів,
представники відділу КП
«Марганецького міського
землевпорядного підприємства»
Дніпропетровської області, виділили з
її городу ОСОБА_8, - 158,515 кв. м., хоча, як
витікає з вищевказаних документів,
повинна була виділити з її городу - 66,9
кв.м., а з двору 118,615 кв.м..

23.03.2011 року вона звернулась в
Марганецький Держкомзем, з проханням
зробити перерозподіл земельної
ділянки, згідно існуючих документів,
тобто виділити з її городу - 66,9 кв. м., а з
двору 118,615 кв. м.., а не всі 158,515 кв.м. з
городу, однак відповіді так і не
дочекалась.

31.03.1011 року вона звернулась з цим
проханням в Марганецький виконавчий
комітет, однак їй відповіли, що вона
повинна звертатися в Держкомзем м.
Марганця.

11.05.2011 року, з цим проханням вона
звернулась до КП «Марганецьке міське
землевпорядне підприємство» однак їй
відповіли, що заміри проводились
згідно рішення Марганецького міського
суду, при цьому вони не взяли до уваги,
що суд прийняв рішення виділити 158,515
кв.м., з її ділянки на користь ОСОБА_8,
однак не зазначено з городу або з двору.
А суд не вказував це тому, що є рішення
№ 2122 від 24 травня 1991 року.

Під час перерозподілу її земельної
ділянки, з її городу було викорчувано
три дерева, викорчувані кущі полуниці,
кущі смородини, в неї слабе здоров'я, і
похилий вік, вона дуже переживала за те,
що незаконно в неї понищили городину, а
також незаконно відібрали більшу
частину городу, в неї боліло серце і
вона викликала швидку допомогу, вона
після цього не може спати, в неї дуже
болить душа, вона постійно приймаю
ліки, бо дуже за це переживає тому що, її
позбавили можливості мати вітаміни і
все це у результаті незаконних дій
робітників КП «Марганецьке міське
землевпорядне підприємство». Вона
вважає, що вищевказаними незаконними
діями їй заподіяна моральна шкода,
заподіяну їй таким чином моральну
шкоду відшкодувати адекватно та
повністю у матеріальній формі
неможливо, але суму, яка б могла
частково загладити її моральні
страждання, вона оцінює у 5000 гривень.
Згідно ст. 56 Конституції України, я маю
право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяних незаконними діями
органу влади або місцевого
самоврядування.

Просить суд визнати дії
виконавчого комітету Марганецької
міської ради в особі КП «Марганецьке
міське землевпорядне підприємство»,
щодо виділення з її городу, на користь
ОСОБА_8, земельної ділянки у розмірі
-185,515 м.кв. неправомірними. Зобов'язати
виконавчий комітет Марганецької
міської ради в особі КП «Марганецьке
міське землевпорядне підприємство»
здійснити перерозподіл її земельної
ділянки, з виділенням на користь ОСОБА_8
з її городу - 66,9 кв.м., а з двору 118,615 кв.м.
та за свій рахунок привести земельну
ділянку до належного стану. Стягнути з
виконавчого комітету Марганецької
міської ради 5000 (п'ять тисяч) гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали,
просили задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи в судовому
засіданні просила в задоволенні позову
відмовити, пояснила, що позивач сама
виділила по рішенню суду земельну
ділянку та ніхто ніяких претензій не
мав.

Суд вислухавши сторін, вивчивши
матеріали справи вважає за необхідне в
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі, виходячи з наступного:

11 червня 2010 року Марганецьким міським
судом Дніпропетровської області було
розглянуто справу за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ОСОБА_10, ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
зустрічному позову ОСОБА_1, ОСОБА_9 до
ОСОБА_8, виконавчого комітету
Марганецької міської ради про визнання
рішень виконкому Марганецької міської
ради від 22.02.95 року № 72/1 про
затвердження протоколу узгоджувальної
комісії від 08.02.95 р. та від 20.11.96 р № 485/1
про передачу земельної ділянки у
приватну власність незаконними,
визнання недійсним державного акту на
землю № 3582 від 04.12.96 р.

Рішенням Марганецького міського суду
Дніпропетровської області позовні
вимоги ОСОБА_8, по зазначеній справі -
задоволені, визнано право власності за
ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,0466
га, що розташована по АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_9 усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою і звільнити самовільно
зайняту територію прилеглу до АДРЕСА_1
земельну ділянку розміром 158,515 кв.м, яка
входить до земельної ділянки площею 466
кв.м. і належить на праві приватної
власності ОСОБА_8; в позові ОСОБА_1,
ОСОБА_9 до ОСОБА_8, Виконавчого комітету
Марганецької міської ради про визнання
рішень Виконкому Марганецької міської
ради від 22.02.95 .року № 72/1про
затвердження протоколу узгоджувальної
комісії від 08.02.95 р. та від 20.11.96 р. № 485/1
про передачу» земельної ділянки у
приватну власність незаконними,
визнання недійсним державно акту на
землю № 3582 від 04.12.96 р. - відмовлено.

09 грудня 2010 року апеляційним судом
Дніпропетровської області винесено
ухвалу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 11
червня 2010 року, якою апеляційну скаргу
відхилено, а рішення Марганецького
міського суду Дніпропетровської
області від 11 червня 2010 року - залишено
без змін.

Позивач посилається на те, що в ухвалі
апеляційного суду від 09.12.2010 року
вказано, що з документів, наданих
відділом земельних ресурсів, зокрема з
плану земельної ділянки, що надається у
власність ОСОБА_7, та плану земельних
ділянок сторін, вбачається, що
відповідно до вказаного рішення
виконкому ОСОБА_7, користувався
земельною ділянкою під город лише
площею біля 77,1 кв.м., для користування
землею площею 144 кв.м., йому слід було
виділити ще 66,9 кв.м., вдовж квартири
відповідача.

Але, всупереч вказаних документів,
представники відділу КП
«Марганецького міського
землевпорядного підприємства»
Дніпропетровської області, виділили з
її городу ОСОБА_8, - 158,515 кв. м., хоча, як
витікає з вищевказаних документів,
повинна була виділити з її городу - 66,9
кв.м., а з двору 118,615 кв.м..

Позивач просить суд визнати дії
виконавчого комітету Марганецької
міської ради в особі КП «Марганецьке
міське землевпорядне підприємство»,
щодо виділення з її городу, на користь
ОСОБА_8, земельної ділянки у розмірі
-185,515 м.кв. неправомірними та
зобов'язати виконавчий комітет
Марганецької міської ради в особі КП
«Марганецьке міське землевпорядне
підприємство» здійснити перерозподіл
її земельної ділянки, з виділенням на
користь ОСОБА_8 з її городу - 66,9 кв.м., а з
двору 118,615 кв.м. та за свій рахунок
привести земельну ділянку до належного
стану. Однак доказів того, що
виконавчим комітетом Марганецької
міської ради в особі КП «Марганецьке
міське землевпорядне підприємство»,
виділено з її городу, на користь ОСОБА_8,
земельну ділянку у розмірі -185,515 м.кв.
суду не надає, та не надає доказів, що
земельна ділянка була розподілена в
натурі.

Отже суд позбавлений можливості
зобов'язати здійснити перерозподіл
земельної ділянки, з виділенням на
користь ОСОБА_8 з городу позивачки - 66,9
кв.м., а з двору 118,615 кв.м., оскільки суду
не надано ні плану земельної ділянки,
що надається у власність особам, які є
власниками домоволодіння, ні
натурального акту розподілу земельної
ділянки, ні державного акту на землю,
тим більше, як вбачається з відповіді
на запит № 15/20-2567 (а.с.121) дані документи
взагалі відсутні та їх
місцезнаходження невідоме.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 5000 (п'ять тисяч) гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоду
задоволенню також не підлягають
виходячи з наступного:

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.95р.
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» - під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Необхідно з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
яві грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії).

Статтею 18 КАС України передбачено, що
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган місцевого
самоврядування.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. З КАС України
справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Даний спір є публічно-правовим,
оскільки виник з публічно-правових
відносин за участю суб'єкта владних
повноважень, а саме органу місцевого
самоврядування, який реалізовував у
цих відносинах владні управлінські
функції.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАСУ, розгляд і
вирішення справ здійснюється на
засадах змагальності сторін, а згідно
ч.1 ст.71 цього Кодексу кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Оскільки позивачем не надано доказів,
що здійснений розподіл її земельної
ділянки, при її розподілі порушено
право позивача, суд вважає за необхідне
в задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 6, 8, 9, 18, 69, 94, 104, 105,
106, 158, 159, 160, 162, 163 КАС України, - суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Марганецької міської ради, третя особа
Відділ державної виконавчої служби
Марганецького міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Марганецький міський суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя:
О. С. Янжула