Справа № 804/8064/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2013 р. Справа № 804/8064/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріМединській А.О. за участю:
представника позивача представник
відповідача Куткової Н.Б. не
з'явився (заява про розгляд без його
участі) розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби з позовними вимогами
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
29.01.2013р. про збільшення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 88652,42грн., в тому числі
за основним платежем 74156,70грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
14495,72грн.

В обґрунтування адміністративного
позову, позивач зазначає, що за
результатами позапланової перевірки
ФОП ОСОБА_4 відповідачем складено Акт
перевірки №2766/172/НОМЕР_1 від 18.12.2012р.,
яким встановлено порушення ч.1 ст.203, ч.1
ст.207, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України в
наслідок чого зазначені правочини
мають ознаки нікчемності; п.п.198.1, 198.2,
198.3, 198.6 ст.198, п.п.201.1, 201.4, 201.11 ст.201
Податкового кодексу України, в
результаті чого підлягає
донарахуванню податок на додану
вартість на загальну суму 74156,70грн.
Правочини між позивачем та
контрагентами відповідають вимогам
чинного законодавства, при їх
укладенні сторонами було досягнуто
згоди з усіх суттєвих умов, правожчини
сторонами було виконано, грошові кошти
сплачено, що підтверджується наданими
позивачем первинними документами.
Право органу податкової служби в
позасудовому порядку визнавати
нікчемними правочини відсутнє, тому
висновки акту перевірки, щодо
безпідставності сформування
податкового кредиту за рахунок сум
податку на додану вартість позивача не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, а відповідно є
протиправними, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню.

Від відповідача надійшло заперечення в
яких він посилається на те, що
перевіркою встановлено, в порушення
п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 п.201.1, 201.4, 201.11 ст.201
Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_4
у перевіряємому періоді завищено
податковий кредит з ПДВ на загальну
суму 74156,70 грн., у тому числі по
взаємовідносинах з придбання товарів у
контрагентів-постачальника ТОВ
„Аксіома" та ТОВ ТВК "Базис-Трейд",
укладені правочини якого з
постачальниками та покупцями у
подальшому визнано "нікчемними", а
також у зв'язку з включенням до його
складу сум ПДВ, не підтверджених
відповідними податковими накладними.
ФОП ОСОБА_4 у зазначеному періоді
здійснював діяльність з використанням
автомобільного вантажного транспорту.
Формування податкового кредиту за
рахунок фінансово-господарської
діяльності з зазначеними суб'єктами
господарювання є неправомірними та
такими, що порушують податкове
законодавство. Таким чином, дії
податкового органу щодо проведення
перевірки та викладені висновки в Акті
перевірки №2766/172/НОМЕР_1 від 18.12.2012р.
відповідають вимогам чинного
законодавства, зокрема Податкового
кодексу України, а податкове
повідомлення-рішення № від
29.01.2013р. є правомірними, у зв'язку з чим,
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача надіслав до
суду клопотання вх.№56366/13 від 02.09.13р. в
якому просив розглянути справу без
його участі.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши чинне законодавство та
матеріали справи, суд доходить
наступних висновків.

У відповідності до вимог ст.55 КАС
України, суд допустив заміну
відповідача Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, його
правонаступником Нікопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців АВ №17163395 від 11.09.2013р.
ОСОБА_4 зареєстрований, як фізична
особа-підприємець 24.03.1995р., види
діяльності: 49.41 Вантажний
автомобільний транспорт, 49.42 Надання
послуг перевезення речей (переїзду), 45.19
Торгівля іншими автотранспортними
засобами, 45.20 Технічне обслуговування
та ремонт автотранспортних засобів, 77.12
Надання в оренду вантажних
автомобілів.

Судом встановлено, що в період з 05.12.2012р.
по 11.12.2012р., на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20,
п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79
Податкового кодексу України,
відповідно до Наказу №1331 від 05.12.12р. та
направлення №534/172 від 05.12.12р.
Нікопольською ОДПІ Дніпропетровської
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 вимог
податкового та іншого законодавства в
частині визначення правильності,
повноти нарахування та сплати податку
на додану вартість за період
діяльності з 01.01.2011р. по 28.02.2011р., та з
01.02.2012р. по 31.05.2012р., за наслідками якої
складено Акт №2766/172/НОМЕР_1 від 18.12.2012р.

Відповідно до вказаного Акту
перевірки, перевірка проведена на
підставі матеріалів отриманих від ДПІ
у Ленінському районі
Дніпропетровської області ДПС,
Дніпродзержинською ОДПІ
Дніпропетровської області ДПС, ІС
«Аудит», Бест Звіт, АІС «Перелік
платників податків за результатами
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», первинних
документів, які надані фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4

Відповідно до п.1.8. Акту перевірки,
згідно договору оренди нежитлових
приміщень від 01.01.11 з ВАТ
«Автомобіліст» ФОП ОСОБА_4 в своїй
господарській діяльності протягом
перевіряємого періоду використовував
приміщення в адміністративній будівлі
загальною площею 20,3 кв.м. в кількості 2-х
кабінетів, мийку для автомобілів
загальною площею 108 кв.м., приміщення
загальною площею 30 кв.м., відкритий
майданчик для стоянки автотранспорту
загальною площею 180 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1. Розмір орендної плати складає
1800,00грн. ФОП ОСОБА_4 протягом
перевіряємого періоду використовував
в своїй господарській діяльності
власні транспортні засоби, а саме,
вантажні автомобілі у кількості 10
одиниць, та орендовані вантажні
автомобілі у кількості 2-х одиниць.

Згідно вказаного Акту перевірки
позивача, враховуючи висновки
зазначені в акті перевірки
Дніпродзержинської ОДПІ
Дніпропетровської області від 31.05.2011
№2147/163/23-206/20251135, що угоди між ТОВ
«Аксіома» та контрагентами є
нікчемними, нікчемний правочин є
недійсним в силу закону, такий
нікчемний правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. В даному
випадку у підприємства ТОВ «Аксіома»
відсутні як база, так і об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток та
свідчить про відсутність наміру
створення правових наслідків, в тому
числі щодо сплати належних сум
податків та обов'язкових платежів.

Відповідно до вказаного Акту перевірки
позивача, в акті ДПІ у Ленінському
районі м.Дніпропетровська від 18.07.2012
№344/225/34984100 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«ТВК«Базис-Трейд» щодо
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення в обліку за січень, лютий,
березень, квітень, травень, червень
2012р.» викладене наступне: зустрічну
звірку неможливо провести у зв'язку з
тим, що ТОВ «ТВК «Базис-Трейд»
знаходиться на обліку у ДПІ
Ленінського району м.Дніпропетровська
зі станом 9 - направлено повідомлення
про відсутність за місцезнаходженням.
Враховуючи висновки зазначені в акті
перевірки ДПІ у Ленінському районі
м.Дніпропетровська від 18.07.2012
№344/225/34984100, що угоди поставки між ТОВ
«ТВК «Базис-Трейд» та контрагентами є
нікчемними, нікчемний правочин є
недійсним в силу закону, такий
нікчемний правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. В даному
випадку у підприємства ТОВ «ТВК
«Базис-Трейд» відсутні як база, так і
об'єкт оподаткування податком на
додану вартість та податком на
прибуток та свідчить про відсутність
наміру створення правових наслідків, в
тому числі щодо сплати належних сум
податків та обов'язкових платежів.
Поставки товарів та укладення угод з
метою настання реальних наслідків між
ТОВ «ТВК «Базис-Трейд» та ФОП ОСОБА_4 є
нікчемними, нікчемний правочин є
недійсним в силу закону, такий
нікчемний правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Згідно висновків вказаного Акту
перевірки позивача №2766/172/НОМЕР_1 від
18.12.2012р., позаплановою виїзною
документальною перевіркою встановлено
порушення: 1. Недодержання вимог ч.1
ст.203, ч.1 ст.207, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК
України в момент вчинення правочинів,
які не спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ФОП ОСОБА_4 з
постачальниками ТОВ «Аксіома» та ТОВ
«ТВК «Базис-трейд»; 2. п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст.198, п.п.201.1, 201.4, 201.11 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
підлягає донарахуванню податок на
додану вартість в загальній сумі
74156,70грн., в т.ч.: за січень 2011 - 12824,57грн.,
за лютий 2011 - 3353,29грн., за лютий 2012 -
9224,10грн., за березень 2012 - 12059,60грн., за
квітень 2012 - 20296,20грн., за травень 2012 -
16398,94грн.

На підставі вказаного Акту перевірки,
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від
29.01.2013р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_4 по податку на
додану вартість у сумі 88652,42грн., у т.ч.
за основним платежем - 74156,70грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 14495,72грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим
повідомленням-рішенням позивач
звернувся із скаргою до Державної
податкової служби у Дніпропетровській
області, за результатами розгляду якої
рішенням №1798/10/10-25 від 22.04.2013р. залишено
без змін податкове
повідомлення-рішення Нікопольської
ОДПІ від 29 січня 2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
88652,42грн. (у т.ч. штрафні (фінансові)
санкції 14495,72грн), а скаргу платника
податків - без задоволення.

Рішенням про результати розгляду
повторної скарги Міністерство доходів
і зборів України №1412/П/99-99/10-01-03-14 від
23.05.13р., залишено без змін податкове
повідомлення-рішення Нікопольської
ОДПІ Дніпропетровської області ДПС від
29.01.2013р. № та рішення ДПС у
Дніпропетровській області від 22.04.2013р.
№1798/10/10-25, прийняте за розглядом
первинної скарги, а скаргу ФОП ОСОБА_4 -
без задоволення.

Згідно наступних Свідоцтв про
реєстрацію транспортних засобів за
ОСОБА_4 зареєстровані такі транспортні
засоби: НОМЕР_2 Volvo сідловий тягач-Е,
НОМЕР_3 Kogel напівпричіп-бортовий-Е,
НОМЕР_4 Iveko сідловий тягач-Е, НОМЕР_5 Kaiser
напівпричіп-бортовий-Е, НОМЕР_6 Volvo
сідловий тягач-Е, НОМЕР_7 Trouillet
н/причіп-фургон ізотерм-Е, НОМЕР_8 Daf
сідловий тягач-Е, НОМЕР_9 Klaeser
напівпричіп-цистерна-Е, НОМЕР_10 Volvo
сідловий тягач-Е, НОМЕР_11 Vin цистерна-С,
НОМЕР_12 Maisonneuv напівпричіп-цистерна-Е,
НОМЕР_13 Volvo сідловий тягач-Е.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців АВ №17163306 станом на
31.05.2012р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгово-виробнича
компанія «Базис-Трейд» зареєстровано
12.03.2007р., відомості про перебування
юридичної особи у процесі припинення
відсутні.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців АВ №17163347
станом на 31.01.2011р. Товариство з
обмеженою відповідальністю «Аксіома»
зареєстровано 02.12.1997р., відомості про
перебування юридичної особи у процесі
припинення відсутні.

Згідно договору поставки №722 від
07.02.2012р. укладеного між ТОВ
«Торгово-виробнича компанія
«Базис-Трейд» (Продавець) та ФОП ОСОБА_4
(Покупець), предметом якого є: Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
купити товар згідно накладних, які
передбачають назву товару, одиницю
виміру, ціну за одиницю, кількість,
відпускну суму.

Відповідно до договору оренди
нежитлових приміщень №1 від 01.01.2011р.
укладеного між ВАТ «Автомобіліст»
(Орендодавець) та ПП ОСОБА_4 (Орендар),
предметом якого є: Орендодавець здав, а
Орендар прийняв в орендне користування
по АДРЕСА_1: приміщення в
адміністративній будівлі площею
20,3кв.м. в кількості 2 кабінетів;
приміщення 30кв.м.; мийка для
автомобілів загально площею 288кв.м.;
відкритий майданчик для стоянки
автотранспорту, загальною площею
180кв.м.

Судом також досліджені надані
сторонами докази: видаткова накладна №
256 від 05.01.11 на поставку від ТОВ
«Аксіома» ФОП ОСОБА_4 дизельного
палива; податкова накладна від 05.01.11
№256, виписаної ТОВ «Аксіома» ФОП
ОСОБА_4; акт приймання-передачі
виконаних робіт з ремонту автомобілів
від 12.01.11 № 2 між ТОВ «Аксіома» та ФОП
ОСОБА_4; податкова накладна від 12.01.11
№258, виписаної ТОВ «Аксіома» ФОП
ОСОБА_4; видаткова накладна №260 від
21.01.11р. на поставку від ТОВ «Аксіома»
ФОП ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 21.01.11р. №260, виписаної ТОВ
«Аксіома» ФОП ОСОБА_4; реєстр отриманих
та виданих ФОП ОСОБА_4 податкових
накладних за січень 2011р.; платіжне
доручення № 604 від 08.02.11р. про сплату ФОП
ОСОБА_4 вартості товарів та послуг за
видатковою накладною № 256 від 05.01.11р.,
актом приймання-передачі виконаних
робіт від 12.01.11р. № 2, видатковою
накладною № 260 від 21.01.11р.; видаткова
накладна №41 від 07.02.12р. на поставку від
ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4
запасних частин; податкова накладна
від 07.02.12 № 41, виписаної ТОВ «ТВК «Базис
Трейд» ФОП ОСОБА_4; видаткова накладна
№ 47 від 10.02.12 на поставку від ТОВ «ТВК
«Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4 запасних
частин; податкова накладна № 47 від 10.02.12
, виписаної ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4; видаткова накладна № 15 від 02.03.12
на поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд»
ФОП ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 02.03.12 № 15, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 41 від 06.03.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 06.03.12 № 41, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 93 від 15.03.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 15.03.12 № 93, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 143 від 22.03.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 22.03.12 № 143, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 221 від 18.04.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 18.04.12 № 221, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 246 від 20.04.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 20.04.12 № 246, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 267 від 23.04.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 23.04.12 № 267, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 293 від 26.04.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 26.04.12 № 293, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 57 від 10.05.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 10.05.12 № 57, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 80 від 14.05.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 14.05.12 № 80, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 121 від 17.05.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 17.05.12 № 121, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4;
видаткова накладна № 163 від 22.05.12 на
поставку від ТОВ «ТВК «Базис Трейд» ФОП
ОСОБА_4 запасних частин; податкова
накладна від 22.05.12 № 163, виписаної ТОВ
«ТВК «Базис Трейд» ФОП ОСОБА_4; реєстр
отриманих та виданих ФОП ОСОБА_4
податкових накладних за лютий,
березень, квітень, травень 2012 року;
рахунок № 29/02 від 07.02.12р.; платіжне
доручення № 1122 від 06.03.12 про сплату
вартості товару, отриманого по
накладній № 41 від 07.02.12; рахунок № 42/02
від 10.02.12р; платіжне доручення № 1121 від
06.03.12р. про сплату вартості товару,
отриманого по накладній № 47 від 10.02.12р.;
рахунок № 17/03 від 02.03.12р.; рахунок № 45/03
від 06.03.12р.; рахунок № 79/03 від 15.03.12р.;
рахунок № 152/03 від 22.03.12р.; платіжне
доручення № 1184 від 17.04.12р; платіжне
доручення № 1168 від 05.04.12р; платіжне
доручення № 1173 від 10.04.12р. про сплату
вартості товару, отриманого по
накладним № 15 від 02.03.12; № 41 від 06.03.12; №
93 від 15.03.12; № 143 від 22.03.12р.; рахунок №
166/04 від 18.04.12р.; рахунок № 200/04 від 23.04.12р.;
рахунок № 185/04 від 20.04.12р.; рахунок № 224/04
від 26.04.12р.; платіжне доручення № 1201 від
03.05.12; платіжне доручення № 1202 від 04.05.12
про сплату вартості товару, отриманого
по накладним № 221 від 18.04.12; № 246 від
20.04.12; № 267 від 23.04.12; № 293 від 26.04.12р.;
рахунок № 55/05 від 10.05.12; рахунок № 80/05
від 14.05.12; рахунок № 119/05 від 17.05.12;
рахунок № 116/05 від 22.05.12; платіжне
доручення № 1250 від 05.06.12; платіжне
доручення № 1251 від 05.06.12 про сплату
вартості товару, отриманого по
накладним № 57 від 10.05.12; № 80 від 14.05.12; №
121 від 17.05.12; № 163 від 22.05.12р.; свідоцтва
про реєстрацію транспортних засобів -12
шт.; чеки за період з 02.01.11 по 24.02.11 - на 15
аркушах; податкова накладна від 12.05.12 №
1689933, виданої ТОВ «Метро Кеш Енд Кері»
та копія чека № 000049933 від 12.05.12р.;
Податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку ОСОБА_4 за І квартал 2011 року,
за І квартал 2012 року, за ІІ квартал 2012
року; Подорожні листи: №6 з 05.01.2011р. по
05.02.2011р., №8 від 21.01.2011р., №12 від 10.02.2012р.,
від 07.03.2012р., від 15.03.2012р., від 23.03.2012р., від
20.04.2012р., від 27.04.2012р., від 10.05.2012р., від
18.05.2012р., від 23.05.2012р.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний забезпечувати збереження
документів, пов'язаних з виконанням
податкового обов'язку, протягом
строків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового Кодексу України (надалі -
ПК України), органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Згідно п.п.20.1.8 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право під час
проведення перевірок вивчати та
перевіряти первинні документи, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку, інші регістри,
фінансову, статистичну звітність,
пов'язані з обчисленням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового
кодексу України, платники податків
зобов'язані забезпечити зберігання
документів, визначених у пункті 44.1 цієї
статті, а також документів, пов'язаних
із виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності.

П.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України передбачено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок. Документальна
позапланова перевірка не
передбачається у плані роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Ст.78 Податкового кодексу України
регламентує порядок проведення
документальних позапланових перевірок
п.78.1 якої передбачено, що документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту;
п.п.78.4 про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної позапланової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому до початку
проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку копію наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки.

Аналогічні норми містить п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України яким
передбачено, що документальна
позапланова перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби виключно на підставі
рішення керівника органу державної
податкової служби, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу
України, платник податків зобов'язаний
надати посадовим (службовим) особам
органів державної податкової служби у
повному обсязі всі документи, що
належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності).

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст..201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього
кодексу.

Відповідно до п.201.4 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно п.201.6 ст.201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

П.201.10 ст.201 ПК України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.201.11 ст.201 ПК України,
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
без отримання податкової накладної,
також є: а) транспортний квиток,
готельний рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу, суму податку та
податковий номер продавця, крім тих,
форма яких встановлена міжнародними
стандартами; б) касові чеки, які містять
суму отриманих товарів/послуг,
загальну суму нарахованого податку (з
визначенням фіскального номера та
податкового номера постачальника). При
цьому з метою такого нарахування
загальна сума отриманих товарів/послуг
не може перевищувати 200 гривень за день
(без урахування податку).

У разі використання платниками для
розрахунків із споживачами
реєстраторів розрахункових операцій
касовий чек повинен містити дані про
загальну суму коштів, що підлягає
сплаті покупцем з урахуванням податку,
та суму цього податку, що сплачується у
складі загальної суми. Порядок
обчислення та накопичення
електронними контрольно-касовими
апаратами сум податку встановлює
Кабінет Міністрів України.

Статтею 1 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» передбачено, що
виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - документ, що містить
відомості про юридичну особу або її
відокремлені підрозділи, або фізичну
особу - підприємця, визначені цим
Законом, і використовується для їх
ідентифікації під час провадження
господарської діяльності та відкриття
рахунку в банку.

Статтею 21 вказаного Закону
передбачено, що у разі, коли юридична
особа знаходиться у процесі припинення
або фізична особа - підприємець
знаходиться у процесі припинення
підприємницької діяльності, а також у
разі, якщо підприємницьку діяльність
фізичної особи - підприємця припинено,
у виписці робиться відповідний запис.

Виписка з Єдиного державного реєстру
не видається юридичній особі у разі
наявності в Єдиному державному реєстрі
запису про: відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням;
відсутність підтвердження відомостей
про юридичну особу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон №996)
передбачено, що фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти
здійснення господарських операцій
фіксують первинні документи, які
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Відповідно до п.2
ст.9 даного закону первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: «назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції».

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним за ч.2 ст.215 Цивільного
кодексу України є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Згідно ч.5 ст.203 ЦК
України правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним, проте
недотримання цієї вимоги цивільного
законодавства не є ознакою
нікчемності договору визначеною
законом, оскільки такі ознаки
містяться в інших нормах. Згідно ч.1,2,3
ст.228 Цивільного кодексу України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Пленум Верховного Суду України в п.4
Постанови від 6 листопада 2009 року № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" вказав, що судам
відповідно до статті 215 ЦК необхідно
розмежовувати види недійсності
правочинів: нікчемні правочини - якщо
їх недійсність встановлена законом
(частина перша статті 219, частина перша
статті 220, частина перша статті 224 тощо),
та оспорювані - якщо їх недійсність
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує їх дійсність на
підставах, встановлених законом
(частина друга статті 222, частина друга
статті 223, частина перша статті 225 ЦК
тощо). Нікчемний правочин є недійсним
через невідповідність його вимогам
закону та не потребує визнання його
таким судом. Оспорюваний правочин може
бути визнаний недійсним лише за
рішенням суду

Пленум Верховного Суду України в п.18
Постанови від 6 листопада 2009 року N 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" зазначив, що перелік
правочинів, які є нікчемними як такі, що
порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини,
спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо".

Додаткові вимоги до первинних
документів встановлені п.2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995р. № 168/704),
відповідно до якого первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа, дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції, посада і
прізвища осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність оформлення, особистий чи
електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відносини в галузі діяльності з
надання послуг з перевезення вантажів
регулюються Цивільним кодексом
України (глава 64), Господарським
кодексом України (глава 32), Митним
кодексом України, Законами України
«Про транспорт», «Про
зовнішньоекономічну діяльність», «Про
транзит вантажів», «Про автомобільний
транспорт», «Про ліцензування певних
видів господарської діяльності»,
Правилами перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 14.10.1997 року № 363,
тощо.

Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.9
пункту 11 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля.

Таким чином, товарно-транспортна
накладна належить до первинної
бухгалтерської документації,
наявність якої для всіх суб'єктів
господарської діяльності незалежно
від форм власності є обов'язковою.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме акту перевірки позивача Акт
№2766/172/НОМЕР_1 від 18.12.2012р. перевіркою
встановлено порушення: 1. Недодержання
вимог ч.1 ст.203, ч.1 ст.207, ст.215, п.1 ст.216,
ст.228 ЦК України в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених ФОП ОСОБА_4 з
постачальниками ТОВ «Аксіома» та ТОВ
«ТВК «Базис-трейд»; 2. п.п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст.198, п.п.201.1, 201.4, 201.11 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
підлягає донарахуванню податок на
додану вартість в загальній сумі
74156,70грн.

Проте судом встановлено, що в
перевіряємий період позивач мав
господарські відносини з
постачальниками ТОВ «Аксіома» та ТОВ
«ТВК «Базис-трейд», що підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
належним чином оформленими доказами, а
саме: Договір поставки №722 від 07.02.2012р.
укладений між ТОВ «Торгово-виробнича
компанія «Базис-Трейд» (Продавець) та
ФОП ОСОБА_4 (Покупець); видаткова
накладна № 256 від 05.01.11 на поставку від
ТОВ «Аксіома» ФОП ОСОБА_4 дизельного
палива; податкова накладна від 05.01.11
№256, виписаної ТОВ «Аксіома» ФОП
ОСОБА_4; акт приймання-передачі
виконаних робіт з ремонту автомобілів
від 12.01.11 № 2 між ТОВ «Аксіома» та ФОП
ОСОБА_4 та іншими первинними
документами бухгалтерської звітності.

Суд зазначає, що, як встановлено
відповідачем під час перевірки, так і
не заперечувалось під час розгляду
справи, що ФОП ОСОБА_4 в період, що
перевірявся, мав необхідні ресурси та
основні засоби для здійснення своєї
господарської діяльності, а саме:
згідно договору оренди нежитлових
приміщень від 01.01.11 з ВАТ
«Автомобіліст» ФОП ОСОБА_4 в своїй
господарській діяльності протягом
перевіряє мого періоду використовував
приміщення в адміністративній будівлі
загальною площею 20,3 кв.м. в кількості 2-х
кабінетів, мийку для автомобілів
загальною площею 108 кв.м., приміщення
загальною площею 30 кв.м., відкритий
майданчик для стоянки автотранспорту
загальною площею 180 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1. Розмір орендної плати складає
1800,00 грн.; ФОП ОСОБА_4 протягом
перевіряємого періоду використовував
в своїй господарській діяльності
власні транспортні засоби, а саме,
вантажні автомобілі у кількості 10
одиниць, та орендовані вантажні
автомобілі у кількості 2-х одиниць.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4
у перевіряємий період здійснював
діяльність автомобільного вантажного
транспорту, що підтверджується Витягом
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців АВ
№17163395 від 11.09.2013р. ОСОБА_4
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець 24.03.1995р., види
діяльності: 49.41 Вантажний
автомобільний транспорт, 49.42 Надання
послуг перевезення речей (переїзду), 45.19
Торгівля іншими автотранспортними
засобами, 45.20 Технічне обслуговування
та ремонт автотранспортних засобів, 77.12
Надання в оренду вантажних
автомобілів.

Згідно наступних Свідоцтв про
реєстрацію транспортних засобів за
ОСОБА_4 зареєстровані такі транспортні
засоби: НОМЕР_2 Volvo сідловий тягач-Е,
НОМЕР_3 Kogel напівпричіп-бортовий-Е,
НОМЕР_4 Iveko сідловий тягач-Е, НОМЕР_5 Kaiser
напівпричіп-бортовий-Е, НОМЕР_6 Volvo
сідловий тягач-Е, НОМЕР_7 Trouillet
н/причіп-фургон ізотерм-Е, НОМЕР_8 Daf
сідловий тягач-Е, НОМЕР_9 Klaeser
напівпричіп-цистерна-Е, НОМЕР_10 Volvo
сідловий тягач-Е, НОМЕР_11 Vin цистерна-С,
НОМЕР_12 Maisonneuv напівпричіп-цистерна-Е,
НОМЕР_13 Volvo сідловий тягач-Е.

Таким чином фізична, технічна та
технологічна можливості до вчинення
дій, що становлять зміст спірних
господарських операцій за вказаним
договором, та наявність господарської
мети, знайшла своє підтвердження в ході
судового розгляду.

Щодо посилань відповідача на акт
перевірки Дніпродзержинської ОДПІ
Дніпропетровської області від 31.05.2011
№2147/163/23-206/20251135 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Аксіома»» та Акт ДПІ у
Ленінському районі м.Дніпропетровська
від 18.07.2012 №344/225/34984100 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«ТВК«Базис-Трейд», суд зазначає
наступне.

Перевірка контрагентів позивача - ТОВ
«Аксіома» та ТОВ «ТВК «Базис-трейд»
була проведена податковою інспекцією,
за відсутності первинних документів, у
зв'язку з чим, висновки у Акті перевірки
позивача ФОП ОСОБА_4 Акт №2766/172/НОМЕР_1
від 18.12.2012р. обґрунтовані посиланням на
акти перевірки ТОВ «Аксіома» та ТОВ
«ТВК «Базис-трейд», без дослідження
первинних документів платника
податків.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців АВ №17163306 станом на
31.05.2012р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгово-виробнича
компанія «Базис-Трейд» зареєстровано
12.03.2007р., відомості про перебування
юридичної особи у процесі припинення
відсутні.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців АВ №17163347
станом на 31.01.2011р. Товариство з
обмеженою відповідальністю «Аксіома»
зареєстровано 02.12.1997р., відомості про
перебування юридичної особи у процесі
припинення відсутні.

При винесенні рішення судом враховано,
що державна реєстрація юридичних осіб
ТОВ «Аксіома» та ТОВ «ТВК «Базис-трейд»
не скасована, що підтверджується
вищевказаними Витягами з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Фактичне виконання господарських
відносин з ТОВ «Аксіома» та ТОВ «ТВК
«Базис-трейд» оформлено первинними
документам які наявні в матеріалах
справи. Первинні документи - видаткові
накладні, податкові накладні, якими
оформлені господарські операції
складені у відповідності до вимог
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", тобто відповідають вимогам
чинного законодавства щодо надання
документу юридичної сили і
доказовості.

Контрагентами ФОП ОСОБА_4 - ТОВ
«Аксіома» та ТОВ «ТВК «Базис Трейд» при
оформленні податкових накладних на
поставку товарів та послуг дотримано
всіх встановлених Податковим кодексом
умов, податкові накладні складені
належним чином, містять всі необхідні
реквізити, підписані уповноваженими
особами та скріплені печаткою,
порушень щодо їх оформлення перевіркою
не встановлено, зауваження з боку
представника відповідача щодо форм та
змісту вказаних документів відсутні.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання, у випадку
неправомірних дій іншого зазначено в
практиці Європейського Суду з прав
людини. Так, в пункті 71 рішення у справі
"Булвес" АД проти Болгарії"
Європейський Суд з прав людини дійшов
такого висновку: "…Суд вважає, що
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре
проти Болгарії", пунктом 23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом.

Рішення Європейського Суду з прав
людини згідно зі статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського Суду з прав людини при
вирішенні справ.

Тобто доводи на які посилається
податковий орган в акті перевірки
позивача №2766/172/НОМЕР_1 від 18.12.2012р. та
запереченнях не відповідають
обставинам справи, та спростовуються
доказами наявними в справі та
дослідженими у судовому засіданні.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає, що позивач повністю виконав
свої зобов'язання перед його
контрагентами, що підтверджено
зазначеними вище документами та
правомірно сформував показники
податкової звітності відповідно до
вимог Податкового кодексу України.

Згідно ст.234 ЦК України правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлюються ним є
фіктивним. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним. Отже,
висновки відповідача зроблені в акті
перевірки в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, відображених в акті
перевірки, які не спрямовані на реальне
настання правових наслідків, між
позивачем та ТОВ «Аксіома», ТОВ «ТВК
«Базис-Трейд» не обґрунтовуються
законом.

Викладені в акті перевірки висновки
про порушення позивачем вимог ч.1 ст.203,
ч.1 ст.207, ст.215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України
зроблені відповідачем з перевищенням
компетенції органів державної
податкової служби, оскільки Податковий
кодекс України не надають податковим
органам повноважень на встановлення
фактів порушення платниками податків
норм цивільного або господарського
законодавства. За загальним
визначенням компетенцією є сукупність
повноважень, прав та обов'язків
державного органу, установи або
посадової особи, які вони зобов'язані
використовувати для виконання своїх
функціональних завдань.

Порядок дій органів ДПС під час
реалізації владної управлінської
функції контролю за правильністю та
повнотою справляння податкових
зобов'язань, у тому числі щодо спірних
зобов'язань, визначається Податковим
кодексом України. Зазначені
нормативно-правові акти не містили і не
містять норм, які б наділяли
відповідача повноваженнями на
визнання правочинів нікчемними або
такими, що не відповідають вимогам
законодавства та повноваженнями на
оцінку відповідності будь-якого
правочину вимогам ст. ст. 203, 215, 216 ЦК
України.

Таким чином, суд приходить до висновку
що відповідачем правомірність своїх
дій не доведена, а позовні вимоги
ОСОБА_4 до Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, отже підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 29.01.2013р. про збільшення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 88652,42грн., в тому числі
за основним платежем 74156,70грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
14495,72грн.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складений
27.09.2013р.

Суддя Н.В. Турлакова