Справа № 2а-2295/12/0170/6
Суддя: Латинін Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

м. Сымферополь

05 лютого 2014 року 13:55 Справа №2а-2295/12/0170/6

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Латиніна Ю.А., за
участю секретаря судового засідання
Музика О.С., прокурора Блохіної Г.В.,
представника позивача Закі`я С.С.,
представника Кореїзської селищної
ради Чапух Е.У.,представника третьої
особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Заступника прокурора м.
Ялта в інтересах держави в особі
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища

до Кореїзської селищної ради,
Управління Держземагенства у м. Ялта АР
Крим

треті особи на стороні відповідача, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, - Державна адміністрація
Лівадійського, Масандрівського,
Місхорського парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення, ОСОБА_3

про визнання протиправним та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м Ялта в інтересах
держави в особі Республіканського
комітету по земельних ресурсах АР Крим
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Кореїзської селищної ради,
Управління Держземагенства у м. Ялта АР
Крим та просить визнати протиправним
та скасувати рішення Кореїзської
селищної ради № 1286 від 24.12.2008р.;
зобов'язати Управління
Держземагенства у м. Ялта АР Крим
вчинити дії щодо скасування реєстрації
запису про державну реєстрацію
договору оренди земельної ділянки (кад.
№ :01:003:0388), який укладено між
Кореїзською селищною радою та ОСОБА_3,
який зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю на право постійного
користування землею, договорів оренди
за № 10 від 05.03.09.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2008
року Кореїзською селищною радою було
прийнято рішення № 1286 "Про
затвердження проекти землеустрою по
відводу земельної ділянки ОСОБА_3 та
передачі в оренду земельної ділянки з
земель Кореїзської селищної ради».
Прокурор посилався на те, що вказане
рішення суперечить вимогам Земельного
кодексу України та нормам Закону
України "Про природно - заповідний фонд
України" і вказує, що оскаржуване
рішення прийнято відповідачем з
перевищенням наданих законодавством
повноважень, що полягає у тому, що
надана вказаним рішенням у власність
громадянину земельна ділянка
відноситься до земель
природно-заповідного фонду - території
Місхорського парку-пам'ятки
загальнодержавного значення до ст. 150
Земельного кодексу України, віднесені
до особливо цінних земель і вилучення
таких земель допускається тільки для
конкретно встановлених законом потреб
за постановою Кабінету Міністрів
України або за рішенням відповідної
місцевої ради, якщо питання про
вилучення (викуп) земельної ділянки
погоджується Верховною Радою України.
Оскільки відповідної постанови КМУ або
погодження ВРУ про передачу земельної
ділянки в оренду ОСОБА_3 отримано не
було, відповідачем не було дотримано
положень діючого земельного
законодавства, у зв'язку з чим рішення
від 24.12.2008 року № 1286 є протиправним та
підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 19.04.2012 року було
призначено судово-землевпорядну
експертизу.

Ухвалою суду від 19.09.2013 року було
поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 20.05.2013року було
замінено відповідача по справі
Управління Держкомзему у м. Ялта АР
Крим його правонаступником
Управлінням Держземагенства у м. Ялта
АР Крим.

Ухвалою суду від 17.07.2013 року було
призначено додаткову
судово-землевпорядну експертизу.

Ухвалою суду від 02.12.2013 року було
поновлено провадження по справі

В судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримав.

Представник позивача на задоволені
позовних вимог наполягав, з підстав
викладених у позові та поясненнях до
нього.

Представник Кореїзської селищної ради
в судовому засіданні просив у
задоволенні позову відмовити, надав
письмові заперечення, з яких слідує, що
оскаржуване рішення прийнято з
додержанням норм законодавства та у
межах наданих Кореїзській селищній
раді повноважень, оскільки на даний час
проект відведення земельних ділянок
парків-пам'яток Державною
адміністрацією Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
знаходиться у стадії розробки, а тому
документ, який би встановлював чіткі
межі земельної ділянки парку
"Місхорський", не існує. Отже, неможливо
встановити, що земельна ділянка,
передана в оренду ОСОБА_3, знаходиться
на території зазначеного
парку-пам'ятника.

Представник Управління Держкомзему у
м. Ялта АР Крим у судове засідання не
з'явився, про розгляд справи був
повідомлений належним чином, будь-яких
клопотань до суду не надав.

Представник третьої особи Державної
адміністрації Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
в судове засідання не з'явився, надав
клопотання про розгляд справи за його
відсутністю.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у
судовому засіданні просив відмовити у
задоволені позову. Представник вважає,
що правокористування набуте на
законних підставах.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі, суд
вважає можливим на підставі статті 128
КАС України розглядати справу за
відсутністю неприбувшего відповідача
та 3-ої особи, на підставі наявних
доказів.

Розглянув матеріали справи, дослідив
зібрані докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд -

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування їх
посадові особини зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що земля є основним
національним багатством, що
знаходиться під особливою охороною
держави. Право на землю набувається і
реалізується громадянами і суб'єктами
господарської діяльності (юридичними і
фізичними особами) виключно відповідно
до закону.

Статтею 140 Конституції України
встановлено, що місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

Територіальні громади села, селища,
міста відповідно до ст. 143 Конституції
України безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; вирішують
інші питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції.

Згідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
від 21.05.1997, № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні", встановлено,
що виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Згідно до п. "а", "б" ч. 1 ст. 12 ЗК України,
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: а) розпорядження землями
територіальних громад; б) передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України (в
редакції на момент винесення
відповідачем оскаржуваного рішення)
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до частин 6-10 ст. 118 ЗК
України (в редакції на момент
винесення відповідачем оскаржуваного
рішення), Громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Судом встановлено, що 06.12.2007року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, було укладено договір
купівлі -продажу, відповідно до якого
ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив будівлю
складу, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 73,9 кв.м.

Згідно листа Державної адміністрації
Лівадійського, Масандрівського,
Місхорського парків-пам'ятників
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення № 106 від
08.07.2008 року, відведена ОСОБА_3 земельна
ділянка орієнтированою площею 0,0715 га,
на якому розташована будівля за
адресою: АДРЕСА_1 не входить до
землевідводу Місхорського парку для
державної адміністрації
парків-памяток

У зв'язку з зазначеним, ОСОБА_3
звернувся до Кореїзської селищної ради
з заявою про складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду на землях смт. Кореїз,
площею 0,0715 га, яка знаходиться під
придбаним ним будівлею.

Рішенням Кореїзської селищної ради №
692 від 29.12.2008 року йому було надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою по відведенню прошуваної
земельної ділянки в оренду для
будівництва та обслуговування
пансіонату. (а.с. 48 т.1).

На підставі цього рішення ОСОБА_3 була
розроблена технічна документація по
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в довгострокову оренду строком
на 49 років для будівництва та
обслуговування пансіону та зібрані
необхідні узгодження (а.с. 41-71 т.1).

Крім інших документів, ОСОБА_3 07.11.2008
року від Державної азово-чорноморської
екологічної інспекції був розроблений
акт обстеження зелених насаджень, що
приймаються на відповідальне
зберігання 12.06.08г.(а.с.67 т.1).

З довідки про склад земельних угідь
Ялтинського міського управління
земельних ресурсів від 16.05.2008 року
слідує, що вказана земельна ділянка до
тієї чи іншої категорії земель не
віднесена, дані про склад ґрунтів
відсутні (а.с. 63-64 т.1).

05.05.2008 року Управління головної
архітектурної Ялтинської міської ради
розроблено висновок про можливість
цільового використання земельної
ділянки ОСОБА_3

Згідно з рішенням Кореїзської селищної
ради 33 сессії 5 скликання № 692 від
29.01.2008року земельна ділянка площею 0,0715
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1
має кадастровий номер :01:003:0388.

Рішенням Кореїзської селищної ради №
1286 від 21.12.2008 року було затверджено
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду на землях
смт. Кореїз, площею 0,0715 га для
будівництва та обслуговування
пансіону, код цільового призначення
УКЦІЗ -1.11.6., за адресою: АДРЕСА_1. та
передано ОСОБА_3 в довгострокову
оренду строком на 49 років земельну
ділянку кадастровий номер :01:003:0388,
з земель Кореїзської селищної ради, в
тому числі по угіддям згідно форми
6-зем: строка 12.3 шифр 96 - "Землі не
передані у власність, не надані у
користування в межах населеного
пункту", категорія земель не
встановлена , по угіддям «забудовані
землі комерційного використання»,
форми 6-зем: ф. 34, в т.ч. 42, по проектним
угіддям «участь у здійснення
несільськогосподарської
підприємницької діяльності» строка 2.9
шифр 39, графи 34, «забудовані землі в
тому числі комерційного використання».
Категорія земель-рекреаційне
призначення (а.с. 6 т.1).

Так, 05.03.2009року було укладено договір
оренди земельної ділянки, за яким
Кореїзська селищна рада (орендодавець)
надає, а ОСОБА_3 (орендар) приймає в
строкове платне користування строком
на 49 років земельну ділянку площею 0,0715
га, розташованую за адресою: АДРЕСА_1 із
земель Кореїзської селищної ради для
будівництва та обслуговування
пансіонату (а.с. 48 т.1).

В обґрунтування протиправності
рішення Кореїзської селищної ради № 1286
від 21.12.2008 року прокурор посилається на
те, що надана в оренду третій особі
земельна ділянка була розташована в
межах природно-заповідного фонду, а
саме на території парку - пам'ятника
садово-паркового мистецтва
"Місхорський", з приводу чого суд
зазначає наступне.

За актом приймання-передачі від 08.04.1998
року Ялтинське об'єднання
санаторно-курортних установ
профспілок АТ лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" передало, а
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України прийняло на баланс
парки-пам'ятники садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
площею 108,9 га, з них Лівадійський - 45,7 га,
Місхорський - 21,3 га, Масандрівський - 41,9
га.

Відповідно до договору від 04.06.1998 року
ЗАТ "Украпрофоздоровниця" передала, а
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України прийняло на баланс
майно Управління "Курортзеленгосп" (а.с.
135 т.1).

Розпорядженням Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України № 23 від
09.06.1998 року Міністерство передало в
оперативне управління Адміністрація
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
майно, прийняте від ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" по акту
приймання-передачі від 08.04.1998 року (а.с.
138 т. 1) .

У 1999 році Кримським інститутом
екології та проектування був складений
звіт науково-дослідницької роботи
"Розробка та внедріння проектів
організації території парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
(Масандрівського, Лівадійського,
Місхорського) АРК". Згідно тому 7 звіту
"Проекту організації території
Місхорського парка-пам'ятки
садово-паркового мистецтва", були
встановлені зовнішні межі парку, які
пронумеровані та нанесені на
картографічну основу. Даним звітом
встановлено, що в межах Місхорського
парку-пам'ятки знаходяться земельні
ділянки землекористувачів, в тому
числі, земельна ділянка орієнтованої
площі у постійному користуванні
Адміністрації парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
Місхорський, Масандрівський,
Лівадійський.

Згідно акту від 07.04.2005 року
приймання-передачі під охорону
унікальних зразків садово-паркового
мистецтва Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'ятників, зазначені парки
були передані від Адміністрації
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
Місхорський, Масандрівський,
Лівадійський до Державної
адміністрації Місхорського,
Масандрівського, Лівадійського
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
.

26.05.2008 року Республіканський комітет з
охорони навколишнього природного
середовища АРК видав Державній
адміністрація парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення охоронне
зобов'язання № ППСПИ/з-6-1 на парк
"Місхорський" площею 23 га.

Інших документів, які б підтверджували
право постійного користування
Державної адміністрації
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення та межі парку-пам'ятника
"Місхорський" суду надано не було.

20.02.2002 року Верховна рада АРК своїм
рішенням № 2278-2/02 вирішила встановити
межі селища Кореїз загальною площею 355
га, в тому числі 23 га - землі
природоохоронного значення
(Місхорський парк) (а.с. 141 т.1).

Рішенням Кореїзської селищної ради № 1
від 08.02.2011 року Державній адміністрації
Місхорського, Масандрівського,
Лівадійського парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення було
дозволено складання проекту
землеустрою по організації та
встановленню меж в натурі на
місцевості Місхорського
парку-пам'ятника орієнтованою площею 23
га (а.с. 142 т.1).

Відповідно до частини 1 статті 193
Земельного кодексу України державний
земельний кадастр - це єдина державна
система земельно-кадастрових робіт,
яка встановлює процедуру визнання
факту виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою (стаття 194
Земельного кодексу України).

Основними завданнями ведення
державного земельного кадастру є:

а) забезпечення повноти
відомостей про всі земельні ділянки;

б) застосування єдиної системи
просторових координат та системи
ідентифікації земельних ділянок;

в) запровадження єдиної системи
земельно-кадастрової інформації та її
достовірності (стаття 195 Земельного
кодексу України).

Згідно до положень ст. 150 ЗК України (в
редакції, яка діяла на час прийняття
оскаржуваного рішення), до особливо
цінних земель відносяться: чорноземи
нееродовані несолонцюваті на лесових
породах; лучно-чорноземні незасолені
несолонцюваті суглинкові ґрунти;
темно-сірі опідзолені та чорноземи
опідзолені на лесах і глеюваті; бурі
гірсько-лісові та дерновобуроземні
глибокі і середньоглибокі;
дерново-підзолисті суглинкові ґрунти;
торфовища з глибиною залягання торфу
більше одного метра і осушені
незалежно від глибини; коричневі
ґрунти Південного узбережжя Криму;
дернові глибокі ґрунти Закарпаття;
землі дослідних полів
науково-дослідних установ і навчальних
закладів; землі природно-заповідного
фонду; землі історико-культурного
призначення. Вилучення особливо цінних
земель для несільськогосподарських
потреб не допускається, за винятком
випадків, визначених частиною другою
цієї статті. Земельні ділянки особливо
цінних земель, що перебувають у
державній або комунальній власності,
можуть вилучатися (викуплятися) для
будівництва об'єктів
загальнодержавного значення, доріг,
ліній електропередачі та зв'язку,
трубопроводів, осушувальних і
зрошувальних каналів, геодезичних
пунктів, житла, об'єктів
соціально-культурного призначення,
нафтових і газових свердловин та
виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, за постановою Кабінету
Міністрів України або за рішенням
відповідної місцевої ради, якщо
питання про вилучення (викуп) земельної
ділянки погоджується Верховною Радою
України. Погодження матеріалів
вилучення (викупу) земельних ділянок
особливо цінних земель, що перебувають
у власності громадян і юридичних осіб,
провадиться Верховною Радою України за
поданням Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, обласної, Київської і
Севастопольської міських рад.

На час прийняття оскаржуваного рішення
діяла редакція ст. 7 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України",
згідно з якою землі
природно-заповідного фонду - це ділянки
суші і водного простору з природними
комплексами та об'єктами, що мають
особливу природоохоронну, екологічну,
наукову, естетичну, рекреаційну та іншу
цінність, яким відповідно до закону
надано статус територій та об'єктів
природно-заповідного фонду. Землі
природно-заповідного фонду України, а
також землі територій та об'єктів, що
мають особливу екологічну, наукову,
естетичну, господарську цінність і є
відповідно до статті 6 цього Закону
об'єктами комплексної охорони,
належать до земель природоохоронного
та історико-культурного призначення.
На землях природоохоронного та
історико-культурного призначення
забороняється будь-яка діяльність, яка
негативно впливає або може негативно
впливати на стан природних та
історико-культурних комплексів та
об'єктів чи перешкоджає їх
використанню за цільовим призначенням.
На використання земельної ділянки або
її частини в межах
природно-заповідного фонду може бути
встановлено обмеження (обтяження) в
обсязі, передбаченому законом або
договором. Обмеження (обтяження)
підлягає державній реєстрації і діє
протягом строку, встановленого законом
або договором. Завдані обмеженням
(обтяженням) у землекористуванні
втрати підлягають відшкодуванню
згідно із Земельним кодексом України.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про
природно-заповідний фонд України" від
21.01.2010 року №1826-VI, який набрав чинності
16.02.2010року, статтю 7 Закону доповнено
частиною четвертою такого змісту: "Межі
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду".

Прокурор в своїх поясненням вказує на
те, що звітом створення території
Місхорського парку-памятника від 1999
року визначено територію, яка
відноситься до об'єкту
природно-заповідного фонду
загальнодержавного значення, а
знаходження спірної земельної ділянки
на території парку підтверджується
даними тому № 7 звіту "Проект
організації території Місхорського
парку-пам'ятника садово-паркового
мистецтва".

Суд не може прийняти такі доводи,
оскільки ст. 7 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України" було
доповнено частиною 4 у 2010 році, а
оскільки оскаржуване рішення
Кореїзської селищної ради № 1286 було
винесено у 2008 році, вказана норма не
могла бути прийнята до уваги
відповідачем.

Отже, на час прийняття оскаржуваного
рішення, межі природно-заповідного
фонду Місхорського парку-пам'ятника
садово-паркового мистецтва не були
встановлені в натурі, а діючим на той
час законодавством не було
врегульовано питання визначення меж
природно-заповідного фонду у разі не
встановлення їх в натурі.

За таких підстав, суд робить висновок,
що матеріали справи не містять доказів
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення з порушенням вимог ст. 150 ЗК
України з перевищенням наданих
повноважень.

Також, відповідно до проекту
землеустрою з відведення земельної
ділянки гр.-у ОСОБА_3, спірна земельна
ділянка віднесена до земель
рекреаційного призначення
(земельно-кадастрові дані по проекту),
цільове призначення: 1.17 «Рекреаційне
призначення».

У листі Державної Адміністрації парків
- пам'яток садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
«Місхрський», «Масандрівський»,
«Лівадійський» за вих. номером 106 від
08.07.08 дана відповідь про те, що
відведена ОСОБА_3 спірна земельна
ділянка орієнтовною площею 0,0715 га, на
якому розташована будівля за адресою:
АДРЕСА_1, не входить до землевідводу
Місхорського парку для державної
адміністрації парків - пам'яток.

Відповідно до визначень, що містяться у
статті 1 Закону України «Про
землеустрій», під проектом землеустрою
слід розуміти сукупність
нормативно-правових, економічних,
технічних документів щодо
обґрунтування заходів з використання
та охорони земель, які передбачається
здійснити протягом 5 - 10 і більше років.

Таким чином, ОСОБА_3, при розробці і
погодженні проекту землеустрою з
відведення спірної земельної ділянки
для надання її в оренду під будівництво
і обслуговування пансіонату не
порушував приписів діючого
законодавства та довів достатність
всіх правових підстав для його
затвердження, при цьому відповідачем
було також враховано знаходження на
цій земельній ділянці зареєстрованого
за ОСОБА_3 на праві приватної власності
об'єкту нерухомого майна - складу, який
спірним рішення третій особі надано
дозвіл на демонтаж.

Крім того, за висновками проведених у
справі судово - землевпорядних
експертиз від 28.11.13 № 167/501-2013 та 14.03.13 №
223-05/10 зазначено, що надані на
дослідження матеріалаи містять
суперечливі дані про площу та
конфігурацію земельної ділянки
Місхорського парку, не містять
інформацію про місце розташування
земельної ділянки (не має прив'язки її
меж і крайніх точок до державної мережі
координат (геодезичної мережі)),
визначення та винесення її меж. Також
ці документи не є землевпорядною або
технічною документацією щодо
встановлення меж земельної ділянки, та
не можуть бути використані за цільовим
призначенням.

Так, питання стосовно того чи
розташована земельна ділянка площею
0,0715 га розташована за адресою: м. Ялта,
смт. Кореїз, вул. Місхорський парк, 15,
яка надана ОСОБА_3 в оренду для
будівництва і обслуговування
пансіонату на підставі рішення
Кореїзської селищної ради №1286 від
24.12.2008р. та договору оренди земельної
ділянки зареєстрованого у державному
реєстрі земель за №10 від 05.03.2009р. у
межах об'єкту природно-заповідного
фонду Місхорського парку-пам'ятки
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення не
надається можливим. (а.с. 11 т. 2).

Допитаний у суді судовий експерт
ОСОБА_6 підтримала експертні висновки
від 28.11.13 та 14.03.13, вказавши на
врахування при досліджені місця
розташування земельної ділянки
переданої в оренду ОСОБА_3 всіх наявних
документів щодо її знаходження по
відношенню до земель Кореїзської
селищної ради та Місхорського парку.

Суд знаходить висновок експерта
обґрунтованим та підтвердженим у ході
судового розгляду справи, приймає його
як належний доказ, в доведеності якого
сумнів не виникає.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у ч.
3 ст. 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Станом на час винесення Кореїзською
селищною радою оскаржуваного рішення
діяла редакція ч. 1 ст. 125 ЗК України,
відповідно до якої право власності та
право постійного користування виникає
після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України,
право власності на земельну ділянку і
право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державними актами. Форми державних
актів затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Тобто, станом на 24.12.2008 року - на день
прийняття радою рішення про передачу
ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку,
повинен був існувати державний акт на
право постійного користування
Державної адміністрації
парків-пам'ятників землями
Місхорського парку, тоді як доказів
існування такого документу суду не
надано.

Аналіз викладених норм свідчить, що
належним доказом віднесення тієї чи
іншої земельної ділянки до певної
категорії є дані державного земельного
кадастру, проте прокурор таких доказів
суду не надав, у зв'язку з чим не довів
належним чином обґрунтованість своїх
вимог.

Суд, враховуючи викладені висновки
щодо відсутності правових підстав для
скасування оскаржуваного рішення
Кореїзської селищної ради, вважає
безпідставними позовні вимоги до
Управління Держземагенства у м. Ялті АР
Крим про скасування реєстрації запису
про державну реєстрацію договору
оренди земельної ділянки за № 10
від 05.03.09.

Таким чином позивач, в силу ст. 71 КАС
України, не надав доказів розташування
земельної ділянки, наданої в оренду
ОСОБА_3 на підставі рішення Кореїзської
селищної ради від 24.12.2008 року № 1286, в
межах земельної ділянки
природно-заповідного фонду
Місхорського парку-пам'ятнику, що
свідчить про відсутність порушень
інтересів Республіканського комітету
АР Крим з охорони навколишнього
природного середовища , а тому у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити.

Відносно порушених строків звернення
до суду прокурором, слід зазначити
наступне.

Так, Прокуратурі м. Ялта про існування
оскаржуваного рішення Кореїзської
селищної ради № 1286 від 24.12.2008 року стало
відомо про відведення земельної
ділянки ОСОБА_3 з листа Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 23.02.2012 за вих. №
34.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог. Цим Кодексом та іншими
законами можуть також встановлюватися
інші строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.

Згідно зі ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Судом встановлено, що заступник
прокурора м. Ялта звернувся з даним
адміністративним позовом 27.02.2012 року,
що підтверджується відповідним
штампом суду.

Тому, судом прийнято до уваги, як
обґрунтовані доводи позивача щодо
наявних підстав для врахування
поважними причин пропуску строку
звернення до суду та поновлення строку
звернення до суду в межах строку
передбаченого ст.99 КАС України, які
відповідно до вимог ст.100 КАС України
визнанні судом поважними.

В судовому засіданні були проголошені
вступна і резолютивна частини
постанови. У повному обсязі постанову
складено 10.02.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Латинін Ю.А.