Справа № 812/8673/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Островська
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
справа №812/8673/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією у складі
суддів:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Гайдара А.В.

Яковенка М.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову

Луганського окружного
адміністративного суду

від

10 грудня 2013 року (повний текст
складений та підписаний 13 грудня 2013
року)

по адміністративній справі

№ 812/8673/13-а (суддя Островська О.П.)

за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до

Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції

про

визнання протиправними дій, скасування
наказу про проведення перевірки та
скасування податкового
повідомлення-рішення № 0
від 25 квітня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року з підстав
безпідставності заявлених вимог
відмовлено у задоволенні позову
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 (далі
позивач у справі) до Алчевської
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі інспекція, відповідач у
справі) про визнання дій протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 25 квітня 2013
року № 0, яким збільшені грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість.

Ухвалюючи постанову суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано первинних бухгалтерських
документів на підтвердження
здійснення господарських операцій з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрспецстройтранс».

В апеляційній скарзі
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, скаржник просить
скасувати постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року, ухвалите нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі (том 2 арк. справи 86-87).

У відповідності до пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, встановила
наступне.

Позивач є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрованою
Виконавчим комітетом Алчевської
міської ради 31.10.2000 р. за номером запису
в держаному реєстрі №2 004061,
перебуває на податковому обліку в
Алчевській об'єднаній державній
податковій інспекції з 09.11.2000 р.,
реєстраційний номер облікової карти
платника податків НОМЕР_1.

Як встановлено судом першої інстанції
та не оспорюється сторонами, згідно
наказу Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції від 15 січня 2013
року за №13 (том 1 а.с.48), виданого на
підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1.
статті 78 Податкового кодексу України,
наказу від 22 лютого 2013 року №185 (том 2
а.с.69) відповідачем призначена та у
період з 06 березня 2013 року по 14 березня
2013 року проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка дотримання
позивачем вимог податкового
законодавства з 01 квітня 2010 року по 30
червня 2010 року по взаємовідносинах з
контрагентом товариством з обмеженою
відповідальністю
«Укрспецстройтранс».

Про призначену перевірку позивач
повідомлений письмовим повідомленням
від 16 січня 2013 року за №4/172, яке поштою
вручено позивачеві 12 лютого 2013 року та
повідомленням №11/172 від 25 лютого 2013
року, яке особисто вручено позивачеві 25
лютого 2013 року (том 1 а.с. 50, 51).

Підставами для проведення вказаної
перевірки стало отримання від
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Донецька
податкової інформації № 3336/7/22-4
від 28 серпня 2012 року про надання акту
перевірки з додатком акту перевірки
від 27 серпня 2012 року №1809/15-4/36615845 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Укрспецстройтранс» з питань
дотримання податкового законодавства,
правильності визначення, повноти
нарахування та своєчасності сплати
податку на додану вартість за період з
01 серпня 2009 року по 31 липня 2012 року та
податку на прибуток за період з 01
серпня 2009 року по 30 червня 2012 року»,
протоколу допиту директора товариства
з обмеженою відповідальністю
«Укрспецстройтранс», з яких
вбачається, що здійснення
господарських операцій вказаним
товариством з придбання та продажу
товарів у взаємовідносинах з цілою
низкою контрагентів, у тому числі у
квітні 2010 року з позивачем, не
підтверджується, що потребує
перевірки цих операцій у контрагентів,
для висновків щодо правильності
визначення податкового кредиту та
податкового зобов'язання. На звернення
податкового органу до позивача
стосовно надання пояснень з цього
приводу з відповідним документальним
підтвердженням
фінансово-господарських відносин з
товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрспецстройтранс»
за квітень 2010 року позивач ніяких
пояснень не надав, пославшись, що може
надати копію акту документальної
планової виїзної перевірки від 29
листопада 2010 року за № 2933-171-, у
якому за вказаний період виявлені усі
взаємовідносини з вказаним
контрагентом.

Про призначення перевірки позивача
належним чином повідомлено, що
підтверджується наявними матеріалами
справи (том 1 а.с. 50, 51).

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складено акт перевірки
№570/172/ від 14 березня 2013 року (том 1
а.с.54-68), за висновками якого перевіркою
встановлено порушення позивачем,
підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4. статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» в частині включення до
податкового кредиту сум по
господарських операціях, які не
здійснювалися, не пов'язані з
господарською діяльністю, до пункту 44.6
статті 44 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. №2755-УІ зі змінами та
доповненнями, та не підтверджені
податковими накладними, що призвело до
завищення податкового кредиту у сумі
ПДВ - 10351 гр., у тому числі за квітень 2010
року - 10351 грн.; завищення суми
податкового кредиту привело до
заниження податку, що підлягає сплаті у
бюджет, чим порушено підпункт 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»; частини 1
статті 203, частини 1 статті 207, статті 215,
пункту 1 статті 216, статті 228 Цивільного
кодексу України в частині додержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецстройтранс» з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3

На підставі даного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25
квітня 2013 року з зазначенням суми
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 10351 грн. та за штрафними
санкціями у розмірі 5175, 50 грн. (том 1
а.с.8).

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності проведення позапланової
невиїзної документальної перевірки.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючі органи
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового
кодексу України визначено, що
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпунктів 78.1.1 та 78.1.4
пункту 78.1. статті 78 Податкового кодексу
України, документальна позапланова
перевірка здійснюється за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту та виявлено недостовірність
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків, якщо платник податків не
надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на письмовий запит
контролюючого органу протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, у даному випадку податковий
орган діяв як суб'єкт владних
повноважень, в межах наданих йому
компетенції, реалізуючи владні
управлінські функції, тому доводи
апелянта про відсутність законних
підстав для проведення перевірки є
необґрунтованими.

Стосовно посилань апелянта на
протиправність прийнятого
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 7.4.1. пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997р. №168/97-ВР,
який діяв на час спірних правовідносин
(надалі - Закон №168/97-ВР), податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5
цього Закону, чи основні фонди
переводяться до складу невиробничих
фондів, то з метою оподаткування такі
товари (послуги), основні фонди
вважаються проданими за їх звичайною
ціною у податковому періоді, на який
припадає початок такого використання
або переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

За приписами підпункту 7.4.5. пункту 7.4.
статті 7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Для банківських установ при одержані
ними права власності на заставлене
майно з метою подальшого продажу таке
право зберігається до моменту продажу
такого заставленого майна.

Відповідно до підпункту 7.5.1. пункту 7.5.
статті 7 Закону №168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.2.1. пункту 7.2.
статті 7 Закону №168/97-ВР платник податку
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, що має містити зазначені
окремими рядками: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дату
виписування податкової накладної; в)
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість; г)
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); д) місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; е) опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); є) повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача.

За вимогами підпункту 7.2.3. пункту 7.2.
статті 7 Закону №168/97-ВР податкова
накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надається
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг).

Для операцій, що оподатковуються і
звільнені від оподаткування,
складаються окремі податкові накладні.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати
податкові накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

За приписами підпункту 7.2.6. пункту 7.2.
статті 7 Закону №168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або персональними
чеками у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено наявними матеріалами
справи та не спростовано доводами
апелянта, що 31 березня 2010 року між
позивачем та постачальником,
товариством з обмеженою
відповідальністю «Укрспецстройтранс»
було укладено договір № 31/3-1, строком на
один рік, згідно якого постачальник
зобов'язався поставити позивачеві
товарно-матеріальні цінності (том 1, а.с.
121).

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, позивач посилається на
наявність в матеріалах справи
первинних бухгалтерських документів,
які свідчать про здійснення
господарських операцій за договором
від 31.03.2010р. №31/3-1.

В матеріалах справи наявні податкові
накладні від 15.04.2010 року №1058964 на суму
8133,60 грн., в тому числі ПДВ 1355,60 грн.
(а.с.123 т.1 ), від 22.04.2010 року №1958965 на суму
4428 грн., в тому числі ПДВ 738 грн. (а.с.126 т.1
), від 26.04.2010 року №1058966 на суму 14760 грн., в
тому числі ПДВ 2460 грн. (а.с.129 т.1 ), від
12.04.2010 року № 1058969 на суму 4101,60 грн., в
тому числі ПДВ 683,60 грн. (а.с.132 т.1 ), від
28.04.2010 року № 1058972 на суму 10650 грн., в тому
числі ПДВ 1775 грн. (а.с.135 т.1 ), від 19.04.2010
року № 1058977 на суму 4723,20 грн., в тому
числі ПДВ 787,20 грн. (а.с.139 т.1 ), від 06.04.2010
року № 1058975 на суму 3636 грн., в тому числі
ПДВ 606 грн. (а.с.142 т.1 ), від 16.04.2010 року №
1058976 на суму 1812 грн., в тому числі ПДВ 302
грн. (а.с.146 т.1 ), від 01.04.2010 року № 1058968 на
суму 2814 грн., в тому числі ПДВ 469 грн.
(а.с.148 т.1), від 22.04.2010 року № 1058971 на суму
2670 грн., в тому числі ПДВ 445 грн. (а.с.151
т.1), від 16.04.2010 року № 1058970 на суму 2580
грн., в тому числі ПДВ 430 грн. (а.с.154 т.1),
від 28.04.2010 року № 1058967 на суму 1795,20 грн., в
тому числі ПДВ 299,20 грн. (а.с.157 т.1), від
16.04.2010 року № 1058979 на суму 1269,60 грн., в
тому числі ПДВ 211,60 грн. (а.с.160 т.1), від
01.04.2010 року № 1058973 на суму 1572 грн., в тому
числі ПДВ 262 грн. (а.с.163 т.1), від 01.04.2010
року № 1058974 на суму 186 грн., в тому числі
ПДВ 31 грн. (а.с.166 т.1), від 06.04.2010 року №
1058978 на суму 684 грн., в тому числі ПДВ 114
грн. (а.с.169 т.1), від 09.04.2010 року № 1058963 на
суму 1570,80 грн., в тому числі ПДВ 261,80 грн.
(а.с.172 т.1 ). Вказані позивачем
податкові накладні відображено в
реєстрах отриманих податкових
накладних та відповідно віднесено до
складу податкового кредиту.

За даними Додатку 5 «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів»,
фактично позивач включив до складу
податкового кредиту суму податку на
додану вартість по податковим
накладним, отриманим від товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрспецстройтранс» за квітень 2010 року
у розмірі 10351 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що факт
отримання податкових накладних не є
безумовною підставою для віднесення
певних сум до податкового кредиту з
огляду на таке.

Абзацом третім підпункту 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 Закону №168/97-ВР визначено, що
податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Приписами статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначені вимоги
стосовно первинних та облікових
документів, зокрема про обов'язкове
зазначення посади особи,
відповідальної за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 18 Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 30
травня 1997 р. № 165, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 23 червня
1997 р. за N 233/2037, який діяв на момент
виникнення спірних правовідносин, всі
складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку продавця.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
зазначені суми податку на додану
вартість не підтверджуються
первинними документами та не
відображають поставки товарів від
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрспецстройтранс», оскільки
позивачем відповідачеві не було надано
первинних бухгалтерських документів
на підтвердження здійснення
господарських операцій з вказаним
контрагентом.

З матеріалів справи також вбачається,
що стосовно цього контрагента порушено
кримінальну справу за ознаками
фіктивного підприємництва проти його
керівника, у ході розслідування якої
керівник вказаного контрагента, від
імені якого підписано вказані
податкові накладні, пояснив, що
накладні від імені товариства з
обмеженою відповідальності
«Укрспецстройтранс» він не підписував,
ніяких товарів він нікому не поставляв
та роботи не виконував (том 1 а.с.98-100), що
свідчить про те, що від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецстройтранс»
діяли особи, які не мали законних
повноважень на його представництво, на
вчинення від його імені юридично
значимих дій, оскільки не були наділені
такими повноваженнями засновником
підприємства.

Отже, податкові накладні, виписані від
імені цього підприємства такими
особами, не мають значення звітного
податкового документа та
розрахункового документа, з яким
підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№168/97-ВР пов'язує право платника
податку на додану вартість на
включення сум податку до податкового
кредиту.

Наведене підтверджує те, що податкові
накладні товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрспецстройтранс»,
суми по яким були включені позивачем до
складу податкового кредиту за квітень
2010 року, складені у порушення вимог
чинного законодавства і тому вони не є
первинними документами, які
підтверджують право позивача на
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість у розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні».

Колегія суддів погоджується з доводами
скаржника, що він діяв добросовісно,
проте у даному випадку має місце
оформлення та підписання документів
стосовно здійснення цієї
господарської операції особами, які не
мали відношення до законної
господарської діяльності суб'єкта
господарювання, а тому не можуть
взагалі вважатися вчиненими від імені
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Укрспецстройтранс», та належно
оформленими.

Таким чином, у даному випадку у
позивача немає права на формування
податкового кредиту по вказаним
господарським операціям, в тому числі
на підставі спірної податкової
накладної, виданої та підписаної не
уповноваженою на це особою, оскільки
відповідно до вимог статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
вказаний документ не може вважатися
первинним документом, що фіксує факти
здійснення господарських операцій та є
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій.

Бюджетне відшкодування податкового
кредиту державою здійснюється тільки
за належно оформленими документами,
підтвердженими у встановленому
порядку, у разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими первинними
документами, платник податку також
несе відповідальність у вигляді
фінансових санкцій, установлених
законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену
первинними документами. Реальність
угод, та добросовісність виконання їх
позивачем, не доводить належності
первинних документів, які надають
право на формування податкового
кредиту.

Посилання апелянта на те, що в минулому
відповідачем вже проводилась
перевірка повноти сплати податків по
зазначеним в акті перевірки
№570/172/ від 14 березня 2013 року
фінансовим операціям, про що останнім
складався інший акт перевірки від
29.11.2010 року № 2933-171-, колегією
суддів не приймаються до уваги,
оскільки чинне законодавство не
містить категоричної заборони щодо
проведення перевірки по
взаємовідносинах, що вже були
предметом дослідження іншої перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог стосовно визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№0 від 25.04.2013 року.

З врахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 11, 24, 89, 94, 184, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі № 812/8673/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року у справі № 812/8673/13-а -
залишити без змін.

Ухвала постановлена та
підписана 5 лютого 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Р.Ф.
Ханова

Судді:
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко