Справа № 810/4345/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/65015/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Логвиненка А.О.,

Мороза В.Ф.,

при секретарі
Антипенку В.В.,

за участю представника управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області Кизима О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області про
скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області про
скасування вимоги.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2013 року
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 було
задоволено частково. Визнано
протиправною та скасовано вимогу
управління Пенсійного фонду у м. Білій
Церкві районі Київської області про
сплату боргу від 02.08.2013 року № Ф-1856, в
частині нарахування фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 єдиного внеску
у розмірі 3075,81 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області було
задоволено. Постанову Київського
окружного адміністративного суду від
12.09.2013 року скасовано та ухвалено нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
відмовлено.

У касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_3, не
погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанції, посилається на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
та залишити в силі постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2013 року.

Перевіривши наведені в касаційній
скарзі доводи, рішення судів щодо
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 01.04.1997 року ОСОБА_3
виконавчим комітетом Білоцерківської
міської ради Київської області
зареєстрована як фізична
особа-підприємець. З 01.01.2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 є платником
єдиного податку.

З 03.05.2012 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області і
отримує пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах зі зниженням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

02 серпня 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області сформовано та
направлено позивачеві вимогу про
сплату боргу № Ф-1856 на суму
4572,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанцій виходив з того, що
частиною 4 статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначені
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску, а саме: особа
обрала спрощену систему оподаткування
і є пенсіонером за віком або інвалідом
та отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу. Тому, суд
дійшов висновку про те, що позивач
звільнена від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки є
пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи постанову про
відмову у задоволенні позовних вимог,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що наявність у особи пенсійного
посвідчення підтверджує лише право на
одержання пенсії та факт її
призначення, а не статус пенсіонера за
віком, а отже фізичні особи-підприємці,
які отримують пенсію, призначену за
віком на пільгових умовах, згідно із
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та обчислені за Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
сплачують єдиний внесок на загальних
підставах.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку: 55 років - які
народилися до 30.09.1956 року включно; 55
років 6 місяців - які народилися з 01.10.1956
року по 31.03.1957 року; 56 років - які
народилися з 01.04.1957 року по 30.09.1957 року; 56
років 6 місяців - які народилися з 01.10.1957
року по 31.03.1958 року; 57 років - які
народилися з 01.04.1958 року по 30.09.1958 року; 57
років 6 місяців - які народилися з 01.10.1958
року по 31.03.1959 року; 58 років - які
народилися з 01.04.1959 року по 30.09.1959 року; 58
років 6 місяців - які народилися з 01.10.1959
року по 31.03.1960 року; 59 років - які
народилися з 01.04.1960 року по 30.09.1960 року; 59
років 6 місяців - які народилися з 01.10.1960
року по 31.03.1961 року; 60 років - які
народилися з 01.04.1961 року по 31.12.1961 року.

Згідно із абзацом 1 статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Судами встановлено, що позивачу у
відповідності до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

При цьому, правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

06 серпня 2011 року набрала чинності
частина 4 статті 4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», відповідно до
якої особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 не може бути
застосовано положення частини 4 статті
4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
оскільки вона не досягла 60-річного віку
є безпідставними, у зв'язку із тим, що
вказана норма не пов'язує звільнення
від сплати єдиного внеску із
досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів того, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 у
відповідності до статті 12 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» уклала
з Пенсійним фондом договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
оскільки частина 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не містить
застережень щодо її незастосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на підставі Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», то суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що з
серпня 2011 року позивач не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок.

Таким чином, судом апеляційної
інстанції дана неправильна правова
оцінка обставин по справі, помилково
застосовані норми матеріального права
при розгляді апеляційної скарги по
даній справі, а тому касаційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 слід
задовольнити, рішення суду апеляційної
інстанції - скасувати,
залишивши в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - задовольнити
.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.12.2013 року -
скасувати.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013 року
у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області про
скасування вимоги - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Є. Донець

судді:
А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз