Справа № К/9991/70964/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/70964/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06 жовтня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Дніпропетровського міського
управління земельних ресурсів,
Дніпропетровської міської ради про
визнання недійсним рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
14 лютого 2006 року позов ОСОБА_4
задоволено. Визнано частково недійсним
рішення Дніпропетровської міської
ради від 20.04.2005 року № 414 і скасувано
пункт 1 рішення в частині визначення
коду цільового використання землі 1.11.16
(інша комерційна діяльність).
Зобов'язано Дніпропетровську міську
раду при визначенні коду цільового
використання земельних ділянок
розмірами 0.0571 га і 0.1384 га, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1, що
виділені їй, застосувати код цільового
використання землі як землі
автомобільного транспорту. Зобов'язано
Дніпропетровське міське управління
земельних ресурсів при визначенні
грошової оцінки указаних земельних
ділянок застосувати коефіцієнт
функціонального використання землі
КФ-08 - землі автомобільного транспорту,
з моменту державної реєстрації, тобто з
09.08.2005 року. Зобов'язано
Дніпропетровську міську раду внести
зміни в п.1.2 договору оренди вказаних
земельних ділянок від 20.06.2005 року,
вказавши код цільового використання
землі, як землі автомобільного
транспорту.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06 жовтня 2011 року рішення суду
першої інстанції скасовано, в позові
відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням апеляційного суду, позивач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить його скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, згідно прийнятого
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради від
20.12.2001 року приватному підприємцю
ОСОБА_4 надано в оренду строком на один
рік для будівництва тимчасової
автостоянки земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 0.1955, код цільового
використання землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша
комерційна діяльність). Право
користування земельною ділянкою саме з
таким цільовим використанням
зареєстровано у Державному земельному
кадастрі 26 грудня 2001 року.

Відповідно до рішення
Дніпропетровської міської ради від
20.04.2005 року затверджено проект
відведення земельних ділянок,
розроблений Дніпропетровським міським
управлінням Дніпропетровської
регіональної філії Держаного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних ресурсах
та передано ОСОБА_4 в оренду строком на
п'ять років земельні ділянки площею
0.0571 га і 0.1384 га по фактичному
розміщенню її автостоянки за адресою
АДРЕСА_1, код цільового використання
землі (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна
діяльність), у тому числі: 0.0633 га - за
рахунок земель, не переданих у
власність або користування, 0.1322 га - за
рахунок земель, раніше наданих ОСОБА_4
Цим же рішенням зобов'язано позивача
у двомісячний термін укласти з міською
радою договори оренди земельних
ділянок.

20 червня 2005 року між ОСОБА_4 та
Дніпропетровською міською радою
укладено договір оренди земельних
ділянок площею 0.0571 га і 0.1384 га, які
знаходяться за адресою АДРЕСА_1
строком на п'ять років. Відповідно до
п.1.2 розділу 1 договорів цільове
використання земельних ділянок за цими
договорами (УКЦВЗ) 1.11.6 (інша
комерційна діяльність).

Цими ж договорами визначена нормативна
грошова оцінки земельних ділянок на
час їх укладення (п.2.3 розділу 2,) та
річна орендна плата (п.4.1 розділу 4) ,
яка позивачем згідно заявлених вимог
не оскаржувалась.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Дніпропетровська міська рада
безпідставно застосувала у даних
правовідносинах положення графи 42
Наказу Держкомстату № 377 від 05.11.1998
року, оскільки відповідно до графи 49
цього Наказу при визначенні
коефіцієнта функціонального
використання землі автостоянки
відносяться до земель автомобільного
транспорту, тому відповідачі повинні
були застосувати до даних земельних
ділянок коефіцієнт функціонального
використання землі 0.8, як землі
автомобільного транспорту.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в позові,
апеляційний суд вказав на
правомірність прийнятого відповідачем
рішення. Поряд з цим, зобов'язуючи
Дніпропетровську міську раду при
визначенні коду цільового
використання виділених позивачці
земельних ділянок із застосуванням
коду цільового використання землі
(УКЦВЗ) 1.11.6 (інша комерційна
діяльність), змінити вказаний код і
застосувати до цих ділянок інший код
цільового використання землі - як землі
автомобільного транспорту, суд першої
інстанції перебрав на себе невластиві
йому повноваження та фактично прийняв
рішення за суб'єкта владних
повноважень щодо зміни цільового
призначення землі, та зобов'язав
державний орган - Дніпропетровське
міське управління земельних ресурсів,
виконати прийняте поза межами своїх
повноважень рішення - застосувати при
визначенні грошової оцінки указаних
земельних ділянок коефіцієнт
функціонального використання землі -08 -
землі автомобільного транспорту, з
моменту державної реєстрації, тобто, з
09.08.2005 року, що є недопустимим.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками апеляційного суду та вбачає
за доцільне зазначити про таке.

Статтею 20 Земельного кодексу України
передбачено, що віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве
самоврядування» до повноважень
сільських, селищних, міських ради
віднесено підготовка і внесення на
розгляд ради пропозицій щодо
встановлення ставки земельного
податку, розмірів плати за
користування природними ресурсами,
вилучення (викупу), а також надання під
забудову та для інших потреб земель, що
перебувають у власності
територіальних громад; визначення в
установленому порядку розмірів
відшкодувань підприємствами,
установами та організаціями незалежно
від форм власності за забруднення
довкілля та інші екологічні збитки;
встановлення платежів за користування
комунальними та санітарними мережами
відповідних населених пунктів;

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
встановлено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання щодо
регулювання земельних відносин у
відповідності до закону

Отже, приймаючи рішення щодо
затвердження проекту відведення
позивачці земельних ділянок, надання
їх у оренду та визначаючи код
цільового використання землі та
орендну плату за користування цими
земельними ділянками у розмірі
земельного податку, який обчислюється
відповідно до вимог чинного
законодавства -Дніпропетровська
міська рада діяла в порядку та у спосіб,
передбачений законодавством.

Стаття 19 Земельного кодексу України
визначає, що землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення

Згідно статті 67 Земельного кодексу
України до земель транспорту належать
землі, надані підприємствам, установам
та організаціям залізничного,
автомобільного транспорту і
дорожнього господарства, морського,
річкового, авіаційного,
трубопровідного транспорту та
міського електротранспорту для
виконання покладених на них завдань
щодо експлуатації, ремонту і розвитку
об'єктів транспорту.

Частина перша статті 71 Земельного
кодексу України дає визначення земель
автомобільного транспорту, де
зазначено, що до земель автомобільного
транспорту належать землі під
спорудами та устаткуванням
енергетичного, гаражного і
паливороздавального господарства,
автовокзалами, автостанціями,
лінійними виробничими спорудами,
службово-технічними будівлями,
станціями технічного обслуговування,
автозаправними станціями,
автотранспортними,
транспортно-експедиційними
підприємствами, авторемонтними
заводами, базами, вантажними дворами,
майданчиками контейнерними та для
перечеплення, службовими та
культурно-побутовими будівлями й
іншими об'єктами, що забезпечують
роботу автомобільного транспорту.

ОСОБА_4 згідно свідоцтва про державну
реєстрацію зареєстрована у Реєстрі як
фізична особа - підприємець без права
юридичної особи.

Згідно положень вказаних статей не
передбачено можливість надання у
користування фізичним
особам-підприємцям без створення
юридичної особи земель транспорту,
крім того, не зазначено, що до земель
автомобільного транспорту належать
землі під автостоянками.

Такий висновок підтверджено і
роз'ясненнями Держкомзему від 16.07.2004
року № 6/22-371, де зазначено, що у випадку
надання земельних ділянок суб'єктам
підприємницької діяльності для
розміщення автостоянок і при наявності
в довідках, наданих їм державними
органами статистики, кодів видів
економічної діяльності, зазначених у
секціях G, H,J, Інструкції з заповнення
державної статистичної звітності з
кількісного обліку земель, ці земельні
ділянки відносяться до графи 42 форми
6-зем (землі транспорту, що
використовуються в комерційних цілях)
і при проведенні їх грошової оцінки
застосовується Кф-2,5.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційним
судом вірно встановлені обставини
справи, судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків суду
апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: