Справа № К/9991/63371/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/63371/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Центрально-Міського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою Центрально-Міського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради Донецької області на постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 18 липня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона має статус учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, тому відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Проте Центрально-Міське
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради Донецької області виплатило цю
допомогу за 2002 - 2004 роки в розмірі по 21,50
грн щороку, за 2005 - 2010 роки в розмірі по
90 грн щороку. Просила визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у перерахунку та доплаті
недоотриманої суми щорічної допомоги
на оздоровлення за 2002 - 2005, 2007 - 2010 роки;
зобов'язати відповідача відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» провести доплату сум
щорічної допомоги на оздоровлення за
2002 - 2005, 2007 - 2010 роки в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат,
встановлених на час виплати, в розмірі
13 205,50 грн.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
18 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1
за 2002 - 2005, 2007 - 2009 роки залишено без
розгляду.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 18 липня 2011 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано
протиправними дії Центрально-Міського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради Донецької області щодо відмови
ОСОБА_1 провести перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік в
розмірі, встановленому статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано
Центрально-Міське управління праці та
соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької
області призначити та виплатити ОСОБА_1
за рахунок коштів Державного бюджету
України недоплачену щорічну допомогу
на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 3674
грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 вересня
2011 року апеляційну скаргу
Центрально-Міського управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької
області було залишено без задоволення,
а постанову Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 18 липня 2011 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Центрально-Міського управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради Донецької
області, судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1, є
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, та на підставі
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Управління праці та
соціального захисту населення
Дзержинської міської ради Донецької
області виплатило позивачу щорічну
допомогу на оздоровлення за 2010 рік в
розмірі 90 грн. Зазначені обставини
сторонами не оспорюються.

Згідно з положеннями абзацу третього
частини четвертої та частини сьомої
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (у редакції, чинній з 9 липня 2007
року) особам, що стали інвалідами ІІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачена щорічна
виплата допомоги на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ
(у редакції підпункту 11 пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІІ групи у розмірі
90 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про
неправомірність виплати позивачу
коштів на оздоровлення за 2010 рік у
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати йому коштів на
оздоровлення у розмірі, визначеному
абзацом третім частини четвертої
статті 48 Закону № 796-ХІІ. Оскільки
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI не внесено змін та не було
зупинено дію статті 48 Закону № 796-ХІІ,
то це дає підстави для застосування
зазначеної норми при виплаті позивачу
допомоги на оздоровлення за 2010 рік.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Центрально-Міського
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради Донецької області залишити без
задоволення, а постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 18 липня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.