Справа № 2а-17255/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа №
95505/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 15 серпня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про перерахунок та виплату
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

21.07.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м.
Тернополі, в якому просить зобов'язати
відповідача здійснити їй перерахунок
пенсії з 01.06.2011 року (дати проведення
перерахунку) із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2010 рік та виплачувати в подальшому
пенсію у відповідності з проведеним
перерахунком застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 15 серпня 2011 року відмовлено
в задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески і яка враховується для
обчислення пенсії за 2010 рік -
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, позивач оскаржила
її, подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 15 серпня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що під час
розгляду справи судом першої інстанції
не враховано тієї обставини, що
відповідач неправомірно відмовив йому
у здійсненні перерахунку пенсії з
порушенням норм ст.ст. 40, 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», тому
було порушено її право, як громадянина
України, щодо перерахунку пенсії, що
призвело до безпідставного обмеження
його права на одержання більшого
розміру пенсії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,

їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Тернополі, позивач одержує пенсію. В
подальшому після призначення пенсії
позивач продовжувала працювати.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
порядок визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
встановлено частиною другою статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Перерахунок пенсій у
зв'язку зі збільшенням, зокрема
страхового стажу, встановлено частиною
четвертою статті 42 зазначеного Закону.

Так, частиною другою статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено формулу заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії.

У редакції Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року, яка
набрала чинності 1 січня 2004 року,
зазначена формула була такою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати
(доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3
+... + Кзn);

К - кількість місяців страхового стажу,
за які розраховано коефіцієнти
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи (абзаци
другий-шостий частини другої статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Частиною четвертою статті 42
зазначеного Закону (у редакції від 9
липня 2003 року) визначено, що у разі, якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Аналіз частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» свідчить, що при
перерахунку пенсії застосовується
заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку
він отримував до призначення пенсії,
або яку він отримував за період роботи,
який є періодом страхового стажу.

З огляду на викладене під час
перерахунку пенсії у формулі Зп = Зс х
(Ск : К) змінюються лише показники Ск та
К. Зокрема, у величину Ск додаються
коефіцієнти заробітної плати (доходу)
за кожен місяць страхового стажу, який
став підставою для перерахунку пенсії.
Що ж стосується показника К, то він
збільшується кількістю додаткових
місяців страхового стажу. Решта
показників залишається без змін.

Таким чином, під час перерахунку пенсії
величина середньої заробітної плати
(доходу) враховується та, яка
використовувалася під час призначення
пенсії, тобто це - середня заробітна
плата працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за календарний рік,
що передує року звернення за
призначенням пенсії (абзац четвертий
частини другої статті 40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»).

Підпунктом «б» підпункту 9 пункту 35
розділу II Закону «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
який набрав чинності з 1 січня 2008 року,
абзац четвертий частини другої статті
40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» було викладено в новій
редакції: «Зс (середня заробітна плата
(дохід) в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників
зазначеної заробітної плати
затверджується Пенсійним фондом
України за погодженням з центральними
органами виконавчої влади у галузях
статистики, економіки, праці та
соціальної політики і фінансів".

Цим же Законом (підпункт «б» підпункту
10 пункту 35 розділу II) частину четверту
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» викладено в такій
редакції: «У разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням не
менше ніж 24 місяців страхового стажу
після призначення (попереднього
перерахунку) пенсії незалежно від
перерв у роботі. Перерахунок пенсії
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок
пенсії провадиться із заробітної плати
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
цього Закону враховується для
обчислення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії. При
цьому з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для перерахунку
пенсії, період після призначення
пенсії не підлягає виключенню згідно
із абзацом третім частини першої
статті 40 цього Закону. У разі якщо
застрахована особа після призначення
(перерахунку) пенсії має менше ніж 24
місяці страхового стажу, перерахунок
пенсії провадиться не раніше як через
два роки після призначення
(попереднього перерахунку) з
урахуванням страхового стажу після
призначення (попереднього перерахунку)
з урахуванням заробітної плати, з якої
призначено (попередньо перераховано)
пенсію».

Тобто, з 1 січня 2008 року змінено
показник середньої заробітної плати
(доходу) - однієї із складових формули
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії та встановлено, що
цим показником має бути середня
заробітна плата (дохід) в середньому на
одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
положення підпункту «б» підпункту 9,
підпункту «б» підпункту 10 пункту 35
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

За таких умов, з 22 травня 2008 року
відновили дію положення частини другої
статті 40 та частини четвертої статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у первинній його
редакції, які й підлягають
застосуванню.

28 травня 2008 року Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову № 530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», яким встановлено
порядок перерахунку пенсій особам, які
після її призначення продовжували
працювати, відмінний від того порядку,
який визначений частиною четвертою
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції від 09 липня 2003
року).

В результаті, починаючи з 28 травня 2008
року діють два нормативно-правові акти
(Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та постанова Кабінету
Міністрів України № 530 від 28 травня 2008
року), які по-різному регулюють розмір
показника середньої заробітної плати,
що враховується для обчислення пенсії.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над іншими
підзаконними нормативними актами, в
даному випадку застосуванню підлягає
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме
нормативні положення статті 42 цього
Закону, що діяли в редакції до
скасування змін, внесених за Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», та були і
залишаються чинними на момент
проведення перерахунку пенсії. Як
зазначалося вище, зі змісту цих
положень випливає, що під час
перерахунку пенсії величина середньої
заробітної плати (доходу) враховується
та, яка використовувалася під час
призначення пенсії.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_1,
а тому судом першої інстанції
правомірно відмовлено в задоволенні
таких.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права:

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 15 серпня 2011
року у справі № 2-а-17255/11 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі про перерахунок
пенсії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник