Справа № 809/130/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"07" лютого 2014 р.
Справа № 809/130/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.,

за участю представника позивача
Ковалюк Г.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в
сумі 635,73 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 635,73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є
платником податків і зборів відповідно
до вимог ст.16.1.4 Податкового кодексу
України. У відповідача на момент
звернення до суду наявний податковий
борг в загальній сумі 635,73 грн, по
наступних видах податків, зокрема: -
збір за провадження торговельної
діяльності (роздрібна торгівля) в сумі
109,31 грн; збір за провадження
торговельної діяльності (ресторанне
господарство) в сумі 524,42 грн, який виник
внаслідок проведеної позивачем
камеральної перевірки своєчасності
сплати збору за здійснення деяких
видів підприємницької діяльності за
липень, серпень, вересень 2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі. Посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просила суд задовольнити
адміністративний позов.

Відповідач в судове засідання без
поважних причин не з'явився, хоча про
час, дату та місце розгляду
адміністративної справи повідомлявся
належним чином. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи чи про
причини неявки суду не подав.

Так, судом 15.01.2014 року постановлено
ухвалу про відкриття провадження по
даній адміністративній справі, яку
направлено відповідачу для подання
заперечення або заяви про визнання
позову на адресу зазначену в позові та
підтвердженій витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с.5-6). Дані
матеріали 22.01.2014 року повернуто на
адресу суду із довідкою підприємства
поштового зв`язку, якою зазначено
причини повернення: "адресат не
проживає за адресою".

Частина 4 статті 33 КАС України
передбачає, що у разі відсутності осіб,
які не беруть участь у справі, за
адресою місцезнаходження (місце
проживання) зазначеного в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином. Відповідно до вимог
частини 11 статті 35 КАС України у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатись і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
доказів за відсутності відповідача.

Суд зазначає, що при вирішенні даної
справи керується нормами Закону та
інших підзаконних нормативно-правових
актів в редакції, чинній на час дії
спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази, судом встановлено
наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідач
зареєстрована як фізична
особа-підприємець та взята на облік
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську як платник податків.

На підставі ст. 19, ст. 20.1 та ст. 758
Податкового кодексу України, головним
державним ревізором-інспектором
відділу місцевих податків і зборів,
плати за землю ДПІ у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області проведено
камеральну перевірку з питань
перерахування у встановлений строк сум
збору за здійснення деяких видів
підприємницької діяльності за липень,
серпень, вересень 2013 року.

За результатами перевірки податковим
органом складено Акт за №2010/15-3/НОМЕР_1
від 01.10.2013 року (а.с.9).

Проведеною перевіркою встановлено
порушення термінів сплати збору за
здійснення деяких видів
підприємницької діяльності протягом
строків, визначених п.п. 267.54.2 п. 267.5 ст. 267
Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту перевірки
податковим органом винесено наступні
податкові повідомлення-рішення:
№, №.

Таким чином, збір за платежем
провадження торговельної діяльності
(ресторанне господарство), сплачений
відповідачем 08.07.2013 року частково, у
зв'язку з чим залишилась несплаченою
сума 67,42 грн, крім того, податковим
повідомленням-рішенням за № від
02.10.2013 року, збільшено грошове
зобов'язання за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) на суму 459 грн (а.с.
11);

Крім того, відповідачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
збір за провадження торгівельної
діяльність (роздрібна торгівля) №
від 02.10.2013 року, за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) на
суму 143,50 грн. В зв'язку з переплатою
борг по даному рішенню становить 109, 00
грн (а.с. 17).

Податкові повідомлення-рішення
направлені відповідачу, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.12).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Підпунктом 54.3.2 та 54.3.5 пункту 54.3 статті
54 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках; дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

Відповідно пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, сума
заборгованості відповідача в розмірі
635,73 грн, визначена вищевказаними
податковими повідомленням-рішеннями,
які відповідачем не оскаржувалися, а
тому у відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України, є узгодженою.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що відповідно до п.
59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у
зв'язку з наявністю податкового боргу
відповідачу було направлено податкову
вимогу від 29.10.2013 року № 1699-11 (а.с. 13). На
час розгляду справи вищезазначена
податкова вимога є не оскаржена та не
відкликана.

Відповідно до пункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання утворює
податковий борг.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно пункту 95.3 статті 95 Кодексу
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках обслуговуючих такого
платника податків, здійснюється за
рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4. статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який ним не сплачено та підлягає
стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід
бюджету податковий борг в сумі 635
(шістсот тридцять п'ять) гривень 73
копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
/підпис/ Грицюк
П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 12.02.2014 року.