Справа № 2а-2801/10/1970
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Справа №
7858/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача -
Денисюк Н.І.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
18.04.2013р. в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління Служби
безпеки України в Тернопільській обл.
про визнання відмови у наданні
інформації протиправною і зобов'язання
до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

11.08.2010р. позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати неправомірними
дії начальника Управління Служби
безпеки України в Тернопільській обл.
щодо відмови у наданні інформації на
звернення ОСОБА_2 № 9-16-Н-304-7 від 16.06.2010р.;
зобов'язати відповідача надати
інформацію про проведення
оперативно-розшукових заходів
працівниками вказаного управління за
зверненням жителя с.Устя-Зелене
Монастириського району ОСОБА_4 та інших
підставах, передбачених ст.6 Закону
України «Про оперативно-розшукову
діяльність», та письмові пояснення
щодо цих дій із зазначенням: дати
винесення та затвердження постанови
про заведення оперативно-розшукової
справи, періоду проведення
оперативно-розшукових заходів;
проведення та підставність заходів,
передбачених п.9 ст.8 Закону України
«Про оперативно-розшукову діяльність»;
а також допущення порушень вимог
Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність» під
час їх проведення (а.с.3-4).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.04.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено за безпідставністю (а.с.72-73).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ОСОБА_2, який покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким заявлений позов
задоволити (а.с.76-80).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що заявлені позовні вимоги
ґрунтуються виключно на визнанні дій
відповідача неправомірними щодо
відмови у наданні передбаченої законом
інформації; відмовляючи у наданні
інформації, відповідач порушив вимоги
ст.31 Закону України «Про інформацію»,
ст.9 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність» та
ст.5 Закону України «Про Службу безпеки
України». У своєму зверненні він не
ставив вимог про ознайомлення з
матеріалами оперативно-розшукової
справи у випадку її заведення, а
торкався надання інформації з приводу
проведення відносно нього
оперативно-розшукових заходів
працівниками відповідача та письмових
пояснень у випадку їх проведення.

Судом надано невірну оцінку вимогам
його запиту, а відмова у наданні
витребовуваної інформації перешкоджає
позивачу у зверненні до суду з
відповідним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, 16.06.2010р. позивач ОСОБА_2
звернувся до відповідача Управління
Служби безпеки України в
Тернопільській обл. із заявою, в якій
просив повідомити його про те, чи
проводилися відносно нього
оперативно-розшукові заходи,
передбачені п.п.8, 11 ст.8 Закону України
«Про оперативно-розшукову діяльність»
та чи не були при цьому порушені його
права, що гарантовані Конституцією
України (а.с.5).

Згідно відповіді Управління Служби
безпеки України в Тернопільській обл.
№ 69/16-Н-304/7 від 30.06.2010р. запитувані
заявником відомості не можуть бути
надані, оскільки відповідно до ст.37
Закону України «Про інформацію» не
підлягає обов'язковому наданню
інформація про оперативну роботу
органів Служби безпеки України; також
Управління Служби безпеки України в
Тернопільській обл. організовує свою
діяльність на засадах законності,
поваги до прав і гідності особи, а
обмеження конституційних прав та
свобод, як винятковий захід,
допускається виключно у випадках і
порядку, які передбачені Конституцією
України (а.с.6).

Розглядувані правовідносини
регулюються приписами Конституції
України, Законів України «Про
інформацію», «Про оперативно-розшукову
діяльність» та «Про державну таємницю»
(в редакції, діючій на момент
виникнення спірних відносин).

Зокрема, відповідно до ст.34 Конституції
України кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.
Здійснення цих прав може бути обмежене
законом в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя.

Згідно ст.9 Закону України «Про
інформацію» всі громадяни України,
юридичні особи і державні органи мають
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення та зберігання
відомостей, необхідних їм для
реалізації ними своїх прав, свобод і
законних інтересів, здійснення завдань
і функцій.

Реалізація права на інформацію
громадянами, юридичними особами і
державою не повинна порушувати
громадські, політичні, економічні,
соціальні, духовні, екологічні та інші
права, свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Кожному громадянину забезпечується
вільний доступ до інформації, яка
стосується його особисто, крім
випадків, передбачених законами
України.

Статтею 37 цього Закону передбачено, що
не підлягають обов'язковому наданню
для ознайомлення за інформаційними
запитами офіційні документи, які
містять у собі, зокрема, інформацію,
визнану у встановленому порядку
державною таємницею; інформацію про
оперативну і слідчу роботу органів
прокуратури, МВС, СБУ, роботу органів
дізнання та суду у тих випадках, коли її
розголошення може зашкодити
оперативним заходам, розслідуванню чи
дізнанню, порушити право людини на
справедливий та об'єктивний судовий
розгляд її справи, створити загрозу
життю або здоров'ю будь-якої особи.

Згідно ч.13 ст.9 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність» не
підлягають передачі і розголошенню
результати оперативно-розшукової
діяльності, які відповідно до
законодавства України становлять
державну таємницю, а також відомості,
що стосуються особистого життя, честі,
гідності людини. За передачу і
розголошення цих відомостей
працівники оперативних підрозділів, а
також особи, яким ці відомості були
довірені при здійсненні
оперативно-розшукової діяльності чи
стали відомі по службі або роботі,
підлягають відповідальності згідно з
чинним законодавством, крім випадків
розголошення інформації про незаконні
дії, що порушують права людини.

Пунктом 4 ч.1 ст.8 Закону України «Про
державну таємницю» до державної
таємниці у порядку, встановленому цим
Законом, відноситься, зокрема,
інформація про засоби, зміст, плани,
організацію, фінансування та
матеріально-технічне забезпечення,
форми, методи і результати
оперативно-розшукової діяльності; про
осіб, які співпрацюють або раніше
співпрацювали на конфіденційній
основі з органами, що проводять таку
діяльність; про склад і конкретних
осіб, що є негласними штатними
працівниками органів, які здійснюють
оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до наказу Служби безпеки
України № 440 від 12.08.2005р. «Про
затвердження зводу відомостей, що
становлять державну таємницю»
відомості про зміст, форми і методи,
організаційні положення
оперативно-розшукової діяльності
становлять державну таємницю.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене,
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про те, що надання
відомостей, які торкаються здійснення
органами Служби безпеки України (в тому
числі й відповідачем)
оперативно-розшукових заходів
розголошенню не підлягають.

Таким чином, Управління Служби безпеки
України в Тернопільській обл. у
встановлений законом строк та у
відповідності до вимог чинного
законодавства надало ОСОБА_2 відповідь
на його запит від 16.06.2010р.

В частині доводів апелянта про те, що у
своєму зверненні він вказував лише про
надання інформації з приводу
проведення відносно нього
оперативно-розшукових заходів
працівниками відповідача та письмових
пояснень у випадку їх проведення
колегія суддів виходить з того, що
інформація щодо проведених органом
Служби безпеки України
оперативно-розшукових заходів, їх види,
тривалість, кількість таких заходів
згідно вимог чинного законодавства не
підлягає розголошенню.

Також колегія суддів критично оцінює
покликання апелянта на те, що відповідь
Управління Служби безпеки України в
Тернопільській обл. створює йому
будь-які перешкоди для звернення до
суду із відповідним позовом, оскільки
будь-якого обґрунтування такого
твердження не наведено.

Доводи апелянта в іншій частині
на правомірність прийнятої постанови
не впливають та висновків суду не
спростовують.

За наведених обставин колегія суддів
вважає заявлений позов безпідставним
та необгрунтованим, а тому такий не
підлягає до задоволення, з
вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування постанови колегія
суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 18.04.2013р. в
адміністративній справі № 2а-2801/10/1970
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька