Справа № 2а-3291/09
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м.Львів №
9104/19255/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів Коваля
Р.Й., Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м.Львова на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року в адміністративній справі №
2а-3291/09/1370 за позовом ОСОБА_4 до
державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова про
визнання податкового повідомлення та
податкових вимог нечинними,

В С Т А Н О В И В :

13.05.2009 р. ОСОБА_4 звернулася до
Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом, у якому просила визнати
нечинними податкове повідомлення за №
/0 від 17.10.2008 р., першу податкову
вимогу за № 1/4 від 15.01.2009 р. та другу
податкову вимогу за № 2/10 від 06.03.2009 р.,
які були прийняті державною податковою
інспекцією у Залізничному районі
м.Львова (далі - ДПІ у Залізничному
районі м.Львова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
податкове повідомлення не містить
підстави для нарахування податкового
зобов'язання, посилання на норму
податкового закону, відповідно до якої
був зроблений розрахунок, граничного
строку погашення податкового
зобов'язання. У першій податковій
вимозі не було встановлено строку для
сплати податкових зобов'язань, тому
вона такого строку не пропустила.
Податкові вимоги не визначають розміру
штрафу та пені, які необхідно сплатити,
містять інші підстави для нарахування
податкового зобов'язання, ніж
податкове повідомлення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржила ДПІ у Залізничному районі
м.Львова, яка вважає, що дане рішення є
незаконним та необґрунтованим,
винесене з порушенням норм
матеріального права та за
невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. Тому просить оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що до поданої ОСОБА_4
декларації про доходи не було додано
документів, які б підтверджували суму
понесених витрат зі сплати внесків до
статутного фонду ТзОВ «Чародійка».

І лише під час розгляду даної справи
представником позивача були надані
копії реєстрів іменних
приватизаційних майнових сертифікатів
від 14.01.1997 р. за №№ 570 та 571, які
засвідчують, що ОСОБА_4 набула частку
статутного фонду ТзОВ «Чародійка», яка
складає 0,209% статутного фонду (капіталу)
ТзОВ «Чародійка» в цілому, шляхом
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифікату серії ВВ № 0046497.
З урахуванням наданих копій реєстрів
іменних приватизаційних майнових
сертифікатів, про існування яких на
день подачі декларації про доходи
податковому органу не було відомо, сума
податкового зобов'язання ОСОБА_4 мала б
підлягати перерахунку.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Як видно із матеріалів справи,
позивачем разом з іншими працівниками,
на базі державного комунального
підприємства побутового
обслуговування салону-перукарні
«Чародійка» було створене товариство
покупців, яке для викупу цього
підприємства вклало приватизаційні
майнові сертифікати. На підставі цього
на базі викупленого цілісного
майнового комплексу підприємства його
працівниками було створено ТзОВ
«Чародійка», що підтверджується
договором купівлі-продажу від 26.12.1996 р.
за № 1034, укладеним між представництвом
Фонду державного майна України в
м.Львові та Товариством покупців
членів трудового колективу ДКППО
салону-перукарні «Чародійка», актом
прийому-передачі № 103-Ц від 27.01.1997 р.,
свідоцтвом на власність від 29.12.1997 р. №
103-Ц, реєстраційними посвідченням на
об'єкт нерухомого майна (а.с.70 - 77).

Таким чином, позивач стала засновником
та учасником ТзОВ «Чародійка» і набула
відповідну частку в цьому товаристві в
розмірі 1,065% статутного фонду, що
підтверджується свідоцтвом про сплату
внесків до статутного фонду (капіталу)
ТОВ «Чародійка». При цьому загальна
частка ОСОБА_4 у статутному фонді ТзОВ
«Чародійка» ділиться таким чином: 0,859% -
це частка, яка придбана позивачем за
готівкові кошти в сумі 2050,00 грн. та 0,209% -
частка, набута позивачем шляхом
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифікату на суму 500,00 грн.
(а.с.81).

01.03.2007 р. між ОСОБА_4 та ТзОВ «Торговий
дім «Софі»» укладено договір
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», відповідно до
п.1 якого продавець продав, а покупець
купив частку в статутному фонді ТзОВ
«Чародійка», що відповідно до
відомостей, викладених у новій
редакції Статуту ТзОВ «Чародійка»,
котра зареєстрована 22.11.2002 р. відділом
реєстрації та ліцензування управління
промисловості та підприємництва
Львівської міської ради, номер запису
12304, становить 1,065% і складає 2550,00 грн.
Згідно із п.3 даного договору, сторони
оцінюють частку в статутному фонді
ТзОВ «Чародійка», що відчужується за
даним договором в 111007,08 грн., які
продавець одержав від покупця до
підписання цього договору (а.с.30).

30.10.2008 р. між ОСОБА_4 та ТзОВ «Торговий
дім «Софі»» укладено договір про
внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», посвідченого
01.03.2007 р., у п.1 якого вказано про
доповнення пункту 3 договору наступним:
«При визначенні ціни договору сторони
виходили з того, що продавець набув
право на участь у ТзОВ «Чародійка» в
процесі приватизації державного майна
з використанням приватизаційного
майнового сертифікату та доплати
готівковими коштами. Отже частка
учасника, яка набута продавцем за
готівкові кошти в сумі 2050 грн., що
відповідає 0,859% Статутного фонду ТзОВ
«Чародійка» оцінюється в 3050,00 грн.
Решту суми договору складає вартість
частки учасника, котра відповідає 0,209%
Статутного фонду ТзОВ «Чародійка», і
котра була набута продавцем шляхом
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифікату серії ВВ № 0046497
(а.с.31).

23.09.2008 р. позивач подала декларацію про
доходи, одержані у 2007 році, в якій
задекларовано дохід від продажу частки
у сумі 108457,08 грн. (111007,08 грн. - 2550 грн.)
(а.с.78 - 79).

17.10.2008 р., на підставі даних, вказаних
позивачкою у цій декларації, ДПІ у
Залізничному районі м.Львова винесено
податкове повідомлення за № /0,
яким визначено позивачу суму
податкового зобов'язання із податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 16651,06
грн. відповідно до ст.7 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(а.с.7).

У зв'язку із несплатою позивачкою
вказаної заборгованості в
добровільному порядку ДПІ у
Залізничному районі м.Львова надіслала
позивачці податкові вимоги: першу - за
№ 1/4 від 15.01.2009 р., та другу - за № 2/10 від
06.03.2009 р.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції мотивував
його тим, що згідно із договором від
30.10.2008 р. про внесення змін та доповнень
до договору купівлі-продажу частки в
статутному фонді ТзОВ «Чародійка»,
укладеним між ОСОБА_4 та ТзОВ «Торговий
дім «Софі»», яким сторони здійснили
тлумачення умов договору
купівлі-продажу в частині визначення
ціни, позивачка свою частку в
статутному фонді ТзОВ «Чародійка» в
розмірі 0,859%, набуту за грошові кошти в
сумі 2050 грн., продала за 3050 грн., а частку
в розмірі 0,209%, набуту за рахунок
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифіката номінальною
вартістю 500 грн., - продала за 107957,08 грн.

А згідно із пп.9.6.8 п.9.6 ст.9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» вказана сума не
підлягає оподаткуванню та не
включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу,
оскільки такий дохід отриманий
платником податку від продажу
інвестиційних активів у випадку,
визначеному пп.4.3.18 п.4.3 ст.4 цього
Закону, а такі доходи не підлягають
відображенню в його річній податковій
декларації.

Умовою звільнення від оподаткування є
набуття акцій або інших корпоративних
прав у процесі приватизації та
використання під час приватизації
приватизаційного сертифікату. За цим
Законом акції або корпоративні права,
набуті в процесі приватизації з
використанням приватизаційного
сертифікату, при подальшому відчуженні
не оподатковуються.

Крім того, не відповідає дійсності
твердження відповідача про самостійне
узгодження позивачем податкового
зобов'язання.

В порушення вимог ст.ст.11, 11-1 Закону
України «Про державну податкову
службу» податковим органом не було
проведено жодної перевірки ОСОБА_4, не
було відібрано пояснень за фактом
виплати доходів, тому правові підстави
для визначення податкових зобов'язань
та винесення податкового повідомлення
й податкових вимог в цьому випадку
відсутні.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступного.

Правові засади спірних правовідносин
визначено Законом України «Про податок
з доходів фізичних осіб» № 889-ІV від
22.05.2003 р. (у редакції чинній на час
виникнення цих спірних правовідносин -
далі Закон № 889-ІV).

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону № 889-ІV
загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року, а також іноземних
доходів, одержаних протягом такого
звітного року.

Згідно з пп.4.2.13 п.4.2 ст.4 Закону № 889-ІV, до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються
інвестиційний прибуток від здійснення
платником податку операцій з цінними
паперами та корпоративними правами,
випущеними в інших, ніж цінні папери,
формах, крім доходу від операцій,
зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї
статті.

Положеннями пп.9.6.2 п.9.6 ст.9 Закону № 889-ІV
встановлено, що інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

При цьому під терміном «інвестиційний
актив» за змістом абз.«а» пп.9.6.7 п.9.6 ст.9
цього Закону розуміється пакет цінних
паперів чи корпоративні права,
виражені в інших, ніж цінні папери,
формах, випущені одним емітентом, а
також банківські метали, придбані у
банку, незалежно від місця їх
подальшого продажу.

Отже, з огляду на наведені законодавчі
норми, колегія суддів дійшла висновку,
що відчуження позивачем своєї частки у
статутному фонді ТзОВ «Чародійка» є за
своєю правовою сутністю операцією з
продажу інвестиційного активу, дохід
від якого підлягає включенню до
річного оподатковуваного доходу.

Відповідно до вимог пп.4.3.18 п.4.3 ст.4
Закону № 889-ІV до складу загального
місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включається сума доходу,
отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Отже, при обчисленні загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами у вигляді
корпоративних прав у статутному фонді
підприємства підставою для
невключення до об'єкта оподаткування
податком з доходів фізичних осіб сум
доходу внаслідок відчуження таких
активів є використання у процесі
приватизації підприємства
приватизаційного сертифікату фізичної
особи - продавця цих активів.

Як видно із матеріалів справи,
документи про використання ОСОБА_4 у
процесі приватизації підприємства
приватизаційного сертифікату, що дає
право на застосування зазначеної
пільги, позивачем не були надані до
податкового органу і були відсутні у
останнього на час прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що податкове рішення
прийняте ДПІ у Залізничному районі
м.Львова в межах визначених
Конституцією та законами України
повноважень, у визначений законом
спосіб та з урахування усіх обставин,
що мали значення для прийняття
оскаржуваного рішення.

Разом з тим, матеріали про використання
ОСОБА_4 у процесі приватизації
підприємства приватизаційного
сертифікату, надані останньою до суду,
могли бути підставою для перерахунку
суми податкових зобов'язань, проте, як
видно із матеріалів справи, позивач із
даного приводу до податкового органу
не зверталася, уточнену декларацію про
доходи та необхідні матеріали щодо
цього останньому не подавала.

Щодо наявного у справі договору від
30.10.2008 р., укладеного між ОСОБА_4 та ТзОВ
«Торговий дім «Софі»» про внесення
змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», посвідченого
01.03.2007 р., колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Така домовленість
між сторонами була досягнута та
зафіксована у договорі від 01.03.2007 р.
Відповідно до ч.3 цієї статті зміна ціни
в договорі після його виконання не
допускається.

Колегія суддів вважає, що сторони в
договорі не можуть відступати від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Крім того, ТзОВ «Торговий дім «Софі»»
придбало у ОСОБА_4 її частку в
статутному фонді ТзОВ «Чародійка»
повністю (1,065%), а не окремо її частку,
яка набута за готівкові кошти в сумі
2050,00 грн., що відповідає 0,859% статутного
фонду ТзОВ «Чародійка» та частку, яка
відповідає 0,209% статутного фонду ТзОВ
«Чародійка» і яка була набута
позивачем шляхом внесення іменного
приватизаційного майнового
сертифікату.

Враховуючи, що договір від 30.10.2008 р. про
внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», посвідченого
01.03.2007 р., укладений після фактичного
виконання зазначеного вище договору
купівлі-продажу та подання позивачем
декларації про доходи, колегія суддів
вважає, що зміст договору від 30.10.2008 р.
суперечить вимогам ст.632 Цивільного
кодексу України.

Внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу за своєю правовою
природою не є тлумаченням правочину
(договору) в розумінні ст.213 Цивільного
кодексу України, тому доводи позивача в
цій частині є безпідставними.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі ст.202 КАС України підставами
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права й невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду належить до
скасування з прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м.Львова задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2010
року в адміністративній справі №
2а-3291/09/1370 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова про
визнання нечинними податкового
повідомлення та податкових вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя Р.Й.
Коваль Р.Й. Коваль
Р.Й.Коваль Судді
В.В.Гуляк Н.М.Судова-Хомюк
Р.М. Шавель В.М.
Каралюсь ___________
____________