Справа № 2-а-2422/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"03" лютого 2014 р.
Справа № 2-а-2422/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від "20" вересня 2011 р. у справі
за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Богунського районного суду
м. Житомира від 20.09.2011 року відмовлено в
задоволенні клопотання про поновлення
строку звернення до суду та залишено
без розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити дії.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, позивач у справі подала
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу скасувати , а справу повернути
до суду першої інстанції для
продовження розгляду. Обґрунтовуючи
апеляційну скаргу, позивач зазначає, що
про порушення свого права вона
дізналась лише в червні 2011 року після
отримання листа відповідача №1492/С-02
від 30.06.2011 року, і саме з цього часу
розпочався перебіг строку звернення до
суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши ухвалу суду першої
інстанції, та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції
України частиною національного
законодавства України є Конвенція про
захист прав і основних свобод людини 1950
року, ратифікована Верховною Радою
України (Закон України від 17.07.97 №
475/97-ВР) /далі Конвенція/. Юрисдикція
Європейського суду з прав людини є
обов'язковою в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення та застосування
Конвенції.

Колегія суддів також бере до уваги, що
п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції гарантує кожному
право на звернення до суду. Таким чином,
ця стаття проголошує "право на суд",
одним з аспектів якого є право на
доступ, тобто право подати до суду
позов.

Порядок розгляду та вирішення справ
адміністративним судом визначений КАС
України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом п'ятим частини першої
статті 107 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції, залишаючи позов без
розгляду, в порушення вимог статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України не звернув увагу та не надав
належної юридичної оцінки обставині
щодо пропуску позивачем строку
звернення до суду, встановленого
статтею 99 КАС.

Згідно із положенням ч.ч 1, 2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З урахуванням наведеного, для
вирішення питання про правильність
застосування судом строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи , слід з'ясувати яким
саме рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, та коли розпочався
перебіг цього строку.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що предметом
оскарження є бездіяльність Головного
управління ПФУ в Житомирській області,
що полягає у відмові в перерахунку
пенсії .

Суд першої інстанції, залишаючи позов
без розгляду, виходив з того, що позивач
знала про порушення своїх прав, свобод
та інтересів , отримуючи пенсійні
виплати в період 1987-1991 років.

Проте, судом не враховано, що позивач в
2011 році зверталась з відповідними
заявами до відповідача про усунення
порушень, які, на її думку, допущено при
обчисленні розміру пенсії.

На вказані звернення позивач отримала
відповіді у червні 2011 року, а з позовом
звернулась до суду 14 вересня 2011 року

З наведеного, колегія суддів приходить
до висновку, що спірні правовідносини
не припинили існування, а отже, носять
триваючий характер.

На вказані обставини суд належної
уваги не звернув, та постановив ухвалу
з помилковим застосуванням норм
процесуального права, фактично
обмеживши позивача у здійсненні прав,
передбачених ст. 55 Конституції України.

Колегія суддів вважає доводи
апеляційної скарги щодо неповноти
з'ясування обставин у справі і
порушення судом при постановленні
ухвали норм процесуального права
обґрунтованими.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Відповідно до п. 4 ст. 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставою для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
оскільки доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими та спростовують
висновки судді першої інстанції,
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а оскаржувана ухвала
судді суду першої інстанції підлягає
до скасування як така, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направленню справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.195,196, 199, 204-206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.
Житомира від "20" вересня 2011 р. скасувати
і направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "04" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області
вул.Ольжича,7,м.Житомир,10003