Справа № 810/5199/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5199/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Волков
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта Чех
А.С.

пр-к позивача
Радченко О.В.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Київської
митниці Міндоходів на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма»Нова лінія»
до Київської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про
визнання протиправним та скасування
рішення від 11.09.2013 року № 125110010/2013/010064/2
щодо коригування митної вартості
товарів та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 11.09.2013 року №
125110010/2013/00115, стягнення з Державного
бюджету України надмірно сплачених
коштів у сумі 10289,49 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня
2013 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач - Київська
митниця Міндоходів, подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
не повне з'ясування обставин справи,
просив скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову суду скасувати в частині
стягнення на користь позивача суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість та мита, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач подав до Київської
митниці Міндоходів митну декларацію
(МД) від 10.09.2013 № 125110010/2013/938377, в якій
задекларував товар (соуси овочеві
Пікантний Сальса «Salsa» та Луїзіана
«Louisiana «Original» Hot Sauce», виробник Bruce Foods
Corporation), заявив вартість товару на
загальну суму 26907,64 грн., що за офіційним
курсом НБУ на дату митного оформлення
(курс USD: 7,99) становить 3366,40 доларів США,
та визначив код товару згідно з УКТЗЕД.

В підтвердження митної вартості товару
позивач надав митному органу необхідні
для митного оформлення товару
документи: картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 16.11.2012
року № 500/2012/0000852 (код 1602); акт про
проведення огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу від 06.09.2013 року № б/н (код 1701);
міжнародну автомобільну накладну (CMR)
від 04.09.2013 № 4306953 (код 2730); документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару від 29.08.2013 року № 110-7513 (код 3007);
рахунок-фактуру від 23.08.2013 року № I170265
(код 3105); пакувальний лист від 14.08.2013
року № б/н (код 3141).

Згідно з даними митної декларації
контрактна вартість товарів становила
3366,40 доларів США на умовах поставки EXW З
урахуванням додаткових складових
(транспортних витрат) задекларована
митна вартість товарів становила: соус
овочевий Пікантний Сальса «Salsa» - 2753,71
доларів США за 1008 кг (2,73 доларів США за 1
кг); соус овочевий Луїзіана «Louisiana
«Original» Hot Sauce» - 1150,97 доларів США за 600 кг
(2,50 доларів США за 1 кг).

Київською митницею Міндоходів
додатково витребувано у позивача
висновок експертної організації.

Крім того, Київською митницею
Міндоходів було відмовлено позивачу в
митному оформлені товару та оформлено
картку відмови 11.09.2013 року №
125110010/2013/00115. Підставою для відмови було
рішення № 125110010/2013/010064/2 щодо
коригування митної вартості товарів,
згідно з яким вартість задекларованого
товару була визначена за резервним
методом (соус овочевий Пікантний
Сальса «Salsa» - 5682,88 доларів США за 1008 кг
(5,6358 доларів США за 1 кг); соус овочевий
Луїзіана «Louisiana «Original» Hot Sauce» - 2047,80
доларів США за 600 кг (3,41 доларів США за 1
кг).

Зазначене рішення прийнято у зв'язку з
тим, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, оскільки декларантом не
подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості; методи
визначення митної вартості за ціною
контракту не застосовуються у зв'язку з
невиконанням позивачем вимог Митного
кодексу України; методи визначення на
основі віднімання або додавання
вартості не застосовуються, оскільки
відсутня інформація щодо ціни
складових для визначення, тому був
використаний резервний метод на основі
наявної у митному органі інформації, а
саме: ВМД від 01.08.2013 № 125130003/2013/817837 та від
19.08.2013 № 100250000/2013/31793.

У зв'язку з цим позивач оформив митну
декларацію № 125110010/2013/938413, виходячи з
митної вартості товару, визначеної
відповідачем, сплатив митні платежі та
перерахував на депозитний рахунок 3734
Головного управління Державної
казначейської служби України в місті
Києві кошти у сумі 10289,49 грн. - різницю
між сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною декларантом, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом.

Не погоджуючись з рішенням відповідача
про коригування митної вартості
товару, позивач звернувся з вказаним
позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
по справі обставинам та фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 Митного Кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3)нести всі додаткові витрати, пов'язані
з коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що в разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 2 статті 54 Митного Кодексу
передбачається, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54
Митного Кодексу передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1)невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
встановлено, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, застосовуються
другорядні методи, зазначені у пункті 2
частини першої статті 57 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного Кодексу
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1)немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
від 24.05.2012 № 598 в графі 33 рішення про
коригування митної вартості товарів
«Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості»
зазначаються причини, через які митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості. Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 МК.

Відділом митного оформлення було
проаналізовано інформацію, що
містилася у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення, цінову інформацію ЄАІС
Держмитслужби України на аналогічні
товари, ввезені на митну територію
України у період заявлення вказаних
товарів до митного оформлення та
відомості митного оформлення
Київською регіональною митницею
раніше ввезеного позивачем товару.

В результаті чого з'ясовано, що рівень
митної вартості заявленого до митного
оформлення товару нижчий від рівня
митної вартості раніше ввезеного.

У відповідності до ч.3 ст. 53 МК позивачу
в письмовій формі в електронному
повідомленні було запропоновано
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

Декларантом додаткові документи були
надані не в повному обсязі, зокрема
відсутній висновок експертних
організацій про вартість товару, в
копії декларації країни експорту не
зазначено їхню вартість.

Оскільки, на вимогу митного органу не
надано всіх додаткових документів,
передбачених ч.3 ст.53 МК, митним органом
правомірно винесено рішення про
відмову в митному оформленні за ціною
договору.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідачем не надано
достовірних доказів неможливості
послідовного застосування інших
методів визначення митної вартості, в
тому числі щодо ідентичних та подібних
товарів.

Отже, застосування відповідачем в
даному випадку резервного методу є
необґрунтованим.

Враховуючи, що питання контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, як і визначення методу
її обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відноситься
виключно до компетенції митних
органів, встановивши протиправність
рішення митного органу за резервним
методом, суд не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачені суми, фактично
визначаючи про цьому інший метод
обчислення митної вартості.

Таким чином, апеляційну скаргу
потрібно задовольнити частково, а
оскаржувану постанову суду в частині
стягнення суми надмірно сплачених
коштів скасувати.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів задовольнити частковою.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня
2013 року в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма»Нова лінія»
надлишково сплачених коштів за митне
оформлення у сумі 10289,49 грн. - скасувати
та ухвалити в цій частині нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В іншій частині постанову - залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 10.02.2014 р.

Головуючий суддя

Грибан І.О.

Судді:

Беспалов О.О.

Парінов А.Б.