Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/26554/12

К/9991/28177/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Львівської
митниці та Державної митної служби
України на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 04
листопада 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної митної служби України,
Львівської митниці про скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу,

встановила:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано наказ Державної митної
служби України №798-к від 18.04.2011 в
частині припинення перебування на
державній службі в митних органах
України провідного інспектора сектору
контролю за правильністю визначення
митної вартості та класифікації
товарів Львівської митниці ОСОБА_2,
поновлено позивача на займаній
посаді на посаді провідного
інспектора сектору контролю за
правильністю визначення митної
вартості та класифікації товарів
Львівської митниці та стягнуто з
Львівської митниці на користь ОСОБА_2
заробітну плату за час вимушеного
прогулу в сумі 17018,40 грн.

Львівська митниця та Державна митна
служба України подали касаційні
скарги, в яких, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просять
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2012 року скасувати, та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги задоволенню не
підлягають, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційних скарг є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
в митих органах з 12.07.1999, прийняв
присягу державного службовця. З 01.11.2010
ОСОБА_2 обіймав посаду провідного
інспектора сектору контролю за
правильністю визначення митної
вартості та класифікації товарів
Львівської митниці та стягнуто з
Львівської митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 18.04.2011 № 798-к « Про
припинення перебування на державній
службі» за порушення Присяги державних
службовців, відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу», припинено
перебування на державній службі в
митних органах України провідного
інспектора сектору контролю за
правильністю визначення митної
вартості та класифікації товарів
Львівської митниці.

Підставою для видання наказу стали
висновки комплексної перевірки
службової діяльності Львівської
митниці за період її роботи з 2008 року
по 11 березня 2011 року, внаслідок якої
виявлено чисельні порушення вимог
законодавства України.

В наказі зазначено, що під час
проведення комплексної перевірки
комісією виявлені факти не притягнення
до відповідальності окремих посадових
осіб Львівської митниці за вчинення
ними порушень законодавства України,
що були виявлені під час службових
розслідувань і перевірок, проведених
Львівською митницею, а також факти
застосування стягнень, які не
відповідають тяжкості вчинених
порушень та ступеню вини посадових
осіб.

Водночас в наказі Державної митної
служби України № 798-к від 18.04.2011 не
вказано, які саме вчинки позивача є
перешкодою для його перебування на
службі в митних органах, відсутні
посилання на конкретні порушення
позивачем вимог Закону України "Про
державну службу".

Судами встановлено, що згідно
висновків службового розслідування,
призначеного наказом Львівської
митниці від 14.10.2008 №503, та перевірки,
призначеної наказом Львівської
митниці від 03.06.2009 №361, комісією
підтверджено факт невірної
класифікації товарів «монітори
рідкокристалічні для комп'ютерів»,
проте до осіб, стосовно яких
проводилося службове розслідування (в
тому числі і до позивача),
дисциплінарні стягнення не були
застосовані через сплив строку
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

Разом з цим, при здійснені контролю
правильності класифікації та
кодування товарів «монітори
рідкокристалічні для комп'ютерів»
ОСОБА_2 користувався даними, які були
наявні в локальній комп'ютенрній
мережі митниці та застосовувались
працівниками митних органів на всій
території України. Робоче місце
позивача на той час не було обладнане
мережею Інтернету, за допомогою якої
позивач міг визнати додаткові технічні
характеристики моніторів. Крім того,
позивач не приймав безпосередньо
участі в митному огляді товарів, а
визначав класифікацію та код товару на
підставі наданих йому документів.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу"
крім загальних підстав, передбачених
Кодексом законів про працю України,
державна служба припиняється у разі
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону.

Згідно статті 17 вищенаведеного Закону
під прийняттям Присяги передбачено:
вірно служити народові України, суворо
дотримуватися Конституції та законів
України, сприяти втіленню їх у життя,
зміцнювати їх авторитет, охороняти
права, свободи і законні інтереси
громадян, з гідністю нести високе
звання державного службовця, сумлінно
виконувати свої обов'язки.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
звільнення за порушення Присяги
можливо лише в разі невиконання особою
обов'язків, передбачених статтею 17
Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону
України "Про державну службу"
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

Припинення державної служби на
підставі пункту 6 частини 1 статті 30
Закону України "Про державну службу"
(порушення присяги) є крайнім заходом
відповідальності державного
службовця, який виходить за межі
дисциплінарної відповідальності, а
тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни, неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу, повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідач тим
самим позбавив позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

При цьому неможливість застосування
щодо позивача положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України відповідачем не мотивовано.

Аналогічна правова позиція
застосування норм матеріального права
також висловлена Верховним Судом
України в Постанові від 21 травня 2013
року по справі №21-403а12.

Судами встановлено, що в діях позивача
відсутні порушення вимог Посадової
інструкції та інших нормативних актів,
а відтак припинення його державної
служби за порушення Присяги є
незаконним, оскільки відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження факту вчинення
позивачем дій, які свідчили б про
порушення Присяги.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку про задоволення позовних
вимог позивача щодо скасування
оскаржуваного наказу Державної митної
служби України від 18.04.2011 № 798-к про
припинення перебування на державній
службі в митних органах ОСОБА_2. та
поновлення його на посаді.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційні скарги Львівської митниці та
Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної митної
служби України, Львівської митниці про
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній