Справа № 802/4879/13-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4879/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Могилів-Подільському районі
Вінницької області на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду у
Чернівецькому районі Вінницької
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Могилів-Подільському районі
Вінницької області про стягнення
заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Чернівецькому районі
Вінницької області звернулося до суду
з позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Могилів-Подільському районі
Вінницької області про стягнення
заборгованості.

Відповідно до постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року адміністративний позов
задоволено, а саме стягнуто на користь
позивача 693,27 грн. сум витрат на виплату
пенсій громадянам держав-учасників СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
суду першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились
про дату, час та місце судового
розгляду були повідомлені завчасно та
належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п.п. 1,
2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем подано до
відповідача акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким в період з вересня 2013 року по
грудень 2013 року виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. За результатами звірки
відповідач не прийняв до відшкодування
693 грн. 27 коп. витрат проведених
управлінням Пенсійного фонду України в
Чернівецькому районі Вінницької
області.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції вказав, що вимоги
викладені в адміністративному позові є
законними та обґрунтованим, а тому
підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно статті 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України, а
згідно статті 8 Пенсійний фонд, поряд з
іншими надходженнями, формується за
рахунок коштів, що відраховуються
підприємствами на заходи соціального
страхування.

Відповідно до статті 81 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Статті 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачають обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
року зареєстрована постанова
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, якою затверджений "Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання".

Згідно п. 2 вказаного Порядку останній
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях.

Відповідно до п. 6 Порядку головні
управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі поданих актів
узагальнюють і узгоджують Довідку про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою відповідних
пенсій, та до 20 числа місяця, наступного
за звітним, подають її відповідно до
Пенсійного фонду та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі вищевказаної
Довідки на централізованому рівні до 25
числа місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Згаданий порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у п. 2 ст. 8 цього Закону), у тому числі
добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Таким чином, з огляду на вказану норму
Закону, громадяни, які отримали
каліцтво на території колишнього СРСР
мають право на відшкодування шкоди, за
законодавством України.

Відповідно до підпункту "г" п. 1 ч. 1 ст. 21
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що у разі
настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

У разі відсутності згоди на включення
до акту щомісячної звірки витрат по
особових справах з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, сторони в
судовому порядку мають вирішуватись
вимоги не про зобов'язання включити до
акту звірки певні суми, а про
відшкодування виплачених Пенсійним
фондом України коштів шляхом їх
стягнення з обґрунтуванням ціни позову
та наданням відповідних доказів (ст. 24
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності").

Разом з тим, міжнародно-правовим актом,
що регулює виниклі правовідносини, є
Угода про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року. Україною
вказана Угода підписана в день її
прийняття, а в дію Угода вступила з
моменту її підписання. У відповідності
до ст. 1 Угоди - пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Отже, пенсійне
забезпечення здійснюється за
законодавством країни-проживання
пенсіонера. При цьому, право на таке
забезпечення, яке встановлено в
Україні, не залежить від того, у якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві із
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

Відповідно до цієї Угоди,
держави-учасниці СНД мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД,
передбачено, що усі витрати, які
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення несе держава, що надає це
пенсійне забезпечення. Стаття 5 цієї
Угоди передбачає, що вона поширюється
на всі види пенсійного забезпечення
громадян. Статтею 6 передбачено, що
призначення пенсій громадянам держав -
учасниць Угоди проводиться за місцем
проживання.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
відшкодовувати пенсії, які виплачені
особам, що отримали каліцтво в державах
СНД.

Колегія судів робить висновок про те,
що вірним є рішення суду першої
інстанції, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
внаслідок нещасних випадків на
виробництві або професійних
захворювань, громадянам
держав-учасниць СНД та членів їх сімей,
які отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
до є Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Могилів-Подільському районі
Вінницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Курко О. П.