Справа № 2а-4941/09/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 листопада 2013 року м.
Київ В/800/4269/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Бившевої Л.І., Голубєвої Г.К., Рибченка
А.О., Пилипчук Н.Г.,

перевіривши заяву Приватного
підприємства "Солекс"

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.07.2012 № К/9991/6989/11

у справі № 2а-4941/09/2670

за позовом Приватного
підприємства "Солекс"

до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва

про визнання протиправним
та скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Солекс"
звернулось до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.07.2012 № К/9991/6989/11.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів відзначає, що
судовими рішеннями, на які робиться
посилання для підтвердження підстав,
установлених п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу,
можуть бути рішення таких касаційних
судів (інстанцій): Вищого
адміністративного суду України, Вищого
господарського суду України, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України як касаційної (третьої)
інстанції, Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України як
касаційної (третьої) інстанції, а також
рішення апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом України від 22.02.2007 № 697-V "Про
внесення змін до Закону України "Про
судоустрій України" щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ".
Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.07.2012 № К/9991/6989/11 заявник послався на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції однієї й тієї
самої норми права щодо відносин у сфері
грального бізнесу, а саме фіскалізації
кожного грального апарату.

На підтвердження зазначеного заявник
надав постанову Верховного Суду
України від 18.12.2012 та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.07.2011 К-20756/10, від 24.04.2012 К-23733/10, від 17.01.2012
К-18716/10, від 20.03.2012 К-22059/10, від 03.12.2009
К-26405/09, від 17.06.2010 К-49232/09, 22.07.2010 К-19278/10,
від 13.12.2011 К-11005/10, в яких, на його думку,
інакше застосовано одні й ті самі норми
права.

Як вбачається зі змісту доданої до
заяви про перегляд судового рішення
копії постанови Верховного Суду
України від 18.12.2012, на яку заявник
посилається як на підтвердження
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
вона прийнята за результатом перегляду
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 26.06.2012, яку було скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції, тобто
ухвала Вищого адміністративного суду
України переглянута судом касаційної
(четвертої) інстанції.

Таким чином, зазначена вище постанова
Верховного Суду України не відноситься
до переліку рішень, на які можуть
робитися посилання для підтвердження
підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС
України.

Судовими рішеннями від 17.01.2012 (К-18716/10) та
від 20.03.2012 (К-22059/10), на які посилається
заявник як на приклад неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, справа по суті не
вирішувалась, а направлялась на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Слід зазначити, що ухвала Вищого
адміністративного суду України про
скасування ухвалених у справі судами
попередніх інстанцій рішень та
направлення справи на новий розгляд не
розв'язує спір по суті, оскільки
застосування норм матеріального права
можливе лише на підставі повного і
всебічного встановлення обставин
справи. Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим. Відповідно
такі ухвали не можуть переглядатися
Верховним Судом України, оскільки в них
не відбулося застосування норм
матеріального права для розв'язання
спору по суті.

При цьому, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
18.07.2012 № К/9991/6989/11, про перегляд якої
поставлено питання, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про правомірність
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій за використання
ним після 01.07.2008 гральних автоматів, у
яких не реалізовані фіскальні функції.

Вказана позиція Вищого
адміністративного суду України
узгоджується з рішеннями Верховного
Суду України, зокрема, з постановою від
05.06.2012 № 21-97а12 (305/12) у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСІ-У" до Державної
податкової інспекції у м. Краматорську
Донецької області та Державної
податкової інспекції Деснянського
району м. Києва про визнання
протиправним та скасування рішення про
застосування штрафних санкцій.

Аналізуючи положення Закону № 265/95-ВР,
Верховний Суд України дослідивши факт
надання послуг (зали гральних
автоматів) господарюючим суб'єктом
навіть з використанням реєстратора
розрахункових операцій типу МINI-600.02 МЕ,
який включений до Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій
наказом Державної податкової
адміністрації України, але не
забезпечивши фіскалізацію кожного
грального автомата, дійшов висновку, що
оскільки Наказом ДПА від 01.07.2008 № 430 "Про
затвердження Державного реєстру
реєстраторів розрахункових операцій у
новій редакції" до Державного реєстру
було включено комп'ютерно-касову
систему "Фіскал", яка призначена для
фіскалізації гральних автоматів,
автоматизації збору, обліку і контролю
даних про функціонування залів
гральних автоматів, то з цього часу
суб'єкт господарювання не має
можливості посилатися на невиконання
державою взятих на себе обов'язків з
організації розроблення автоматів з
продажу товарів (послуг), які
відповідатимуть передбаченим Законом
№ 265/95-ВР вимогам, а також
запам'ятовуючих пристроїв (фіскальної
пам'яті) для оснащення автоматів, що вже
діють,

Відповідно до ч. 1 ст. 2442 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Приватного
підприємства "Солекс" про допуск справи
до провадження Верховного Суду України
для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.07.2012 № К/9991/6989/11 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Бившева Л.І.

Голубєва Г.К.

Рибченко А.О.

Пилипчук Н.Г.