Справа № 2а-1750/10/0970
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
Справа № 29446/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головавтотрасінспекції в особі
Територіального управління
Головавтотрасінспекції в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
червня 2010 року у справі за позовом
Головавтотрасінспекції в особі
Територіального управління
Головавтотрасінспекції в
Івано-Франківській області до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 про стягнення фінансових
санкцій в сумі 1700 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Головавтотрасінспекції в особі
Територіального управління
Головавтотрасінспекції в
Івано-Франківській області звернулося
з позовом до суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 про
стягнення фінансових санкцій в сумі
1700грн..

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
червня 2010 року, в позові відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Головавтотрасінспекція в
особі Територіального управління
Головавтотрасінспекції в
Івано-Франківській області подала
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, хоч про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі документальними
доказами.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
працівниками територіального
управління Головавтотрансінспекції в
Івано-Франківській області складено
12.05.2009 року акт №084855 про порушення
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час надання громадянином
ОСОБА_1 послуг з перевезення вантажу
згідно накладної № РН-0001761
(постачальник - ДП "Спец залізобетон",
одержувач - ОСОБА_2). Під час перевірки
виявлено відсутність ліцензійної
картки. На підставі цього акта, 14.05.2010
року начальником територіального
управління Головавтотрансінспекції в
Івано-Франківській області щодо ОСОБА_1
винесено постанову № 068393 про
застосування фінансових санкцій в сумі
1700 грн. за порушення, передбачені абз. 3
ч. 1 ст. 60 Закону України "Про
автомобільний транспорт" від 23 лютого
2006 року.

Відмовляючи у задоволенні заявленого
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки СПД-ФО ОСОБА_1 не
будучи власником транспортного засобу,
не мав повноважень, визначених
цивільним законодавством, на
розпорядження вищевказаним
автомобільним транспортом при
здійсненні господарської діяльності
щодо надання послуг з перевезення
вантажів, в тому числі, видачі
довіреності від свого імені, а отже
водій автомобільного транспорту не мав
належних документів, що підтверджували
його повноваження у здійсненні
вантажних перевезень від імені
відповідача. З цього слідує, що при
складанні акту працівниками апелянта
були відображені недостовірні дані, що
виключають підстави для застосування
до відповідача фінансових санкцій в
розумінні Закону України „Про
автомобільний транспорт".

Колегія суддів вважає наведені
висновки такими, що відповідають
фактичним обставинам справи та нормам
чинного законодавства з огдяду на
наступне.

Статтею 14 Закону України "Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності" від 01.06.2000р.
№ 1775-ІН передбачено, що до ліцензій на
надання послуг на перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом додаються ліцензійні
картки на кожен автомобільний
транспортний засіб. Ліцензійна картка
є бланком суворої звітності, до якої
заносяться реєстраційні дані ліцензії
та автомобільного транспортного
засобу.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для фізичної особи, що
здійснює вантажні перевезення на
договірних умовах, є: для
автомобільного перевізника - ліцензія
та документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством України.

Згідно ст. 60 зазначеного Закону, за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за: надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 1 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що автомобільний перевізник - фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами.

Згідно акту проведення перевірки від
12.05.2009 №084855 водій, відносно якого
складено акт, здійснював перевезення
на підставі довіреності ВКС №516111 від
21.02.2008р., виданої відповідачем (ОСОБА_1).

Згідно наданої копії технічного
паспорту серії НОМЕР_1 від 08.11.2007р.
(а.с.22), власником транспортного засобу
марки „Камаз", модель 5511, зеленого
кольору, д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 - батько
відповідача, який не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа, не
виготовляв ліцензію на право
провадження господарської діяльності
щодо надання послуг з перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом та не перебував в трудових
відносинах з водієм транспортного
засобу, який перевірявся.

Відтак, апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції у відповідності до
вимог ст.200 КАС України, правильно
встановив обставини справи, ухвалив
законне та обґрунтоване судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.1 ст. 198,
ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Головавтотрасінспекції в особі
Територіального управління
Головавтотрасінспекції в
Івано-Франківській області - залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 червня 2010
року у справі № 2а-1750/10/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
С.М. Кузьмич

В.З. Улицький