Справа № 159/4982/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р.
Справа № 11382/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 15.08.2013р. у справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі про визнання
протиправними дій та зобов»язання
здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, мотивуючи свої вимоги тим, що
вона перебуває на обліку в УПФУ з 07.03.2002
року та отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання. Досягнувши пенсійного
віку 56 років, вона звернулася 12.07.2013
року до відповідача з проханням
здійснити їй розрахунок пенсії за
віком, враховуючи заробітну плату за
період з 01.07.2000 року по час виходу на
пенсію та стаж роботи. Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі позивачу було
відмовлено в підвищенні розміру пенсії
за віком у разі відстрочки часу її
призначення згідно з ч. 3 ст. 29 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки положення цієї статті не
поширюються на випадки при переведенні
з пенсії по інвалідності на пенсію за
віком.

Позивач просить визнати відмову
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі та Ковельському районі
Волинської області при проведенні
розрахунку її пенсії без врахування
підвищення розміру її пенсії згідно
частини 3 статті 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 2,5 % за кожні 6
місяців більш пізнього виходу на
пенсію, обчисленого відповідно до ст. 27
незаконною; зобов'язати відповідача
провести розрахунок пенсії з 12 липня 2013
року із застосуванням підвищення
розміру пенсії на 2,5 % за кожні шість
місяців більш пізнього виходу на
пенсію, а саме 5 % за більш пізній вихід
на пенсію на 1 рік, в порядку ч. 3 ст. 29
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 15.08.2013р. в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач - ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги покликається на те, що позивач
звернулась до суду не для перерахунку
пенсії по інвалідності, яку вона
отримує з 07.03.2002 року, а для призначення
пенсії за віком, а тому висновку суду
першої інстанції є неправомірними.

Заслухавши суддю - доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом визначає
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1058-IV,
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами, зокрема, диференціації
розмірів пенсій залежно від тривалості
страхового стажу та розміру заробітної
плати (доходу); державних гарантій
реалізації застрахованими особами
своїх прав, передбачених цим Законом;
відповідальності суб'єктів системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування за порушення
норм цього Закону, а також за
невиконання або неналежне виконання
покладених на них обов'язків.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV
передбачено, що відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV, особі, яка
має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, по інвалідності, у
зв'язку з втратою годувальника),
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV, особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. З 07.03.2002
року по 11.07.2013 року позивач отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
загального захворювання. 12 липня 2013
році після досягнення пенсійного віку
(56 років) позивач звернулась із заявою
щодо переведення її на пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з розпорядженням від 19.07.2013 року
позивачу припинено виплату пенсії по 3
групі інвалідності та з 12.07.2013 року
призначено пенсію за віком. Страховий
стаж позивача взятий для нарахування
пенсії становить 39 років 08 місяців 09
днів.

Статтею ст. 29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що особі, яка
набула право на пенсію за віком
відповідно до цього Закону, але після
досягнення пенсійного віку,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 26 цього Закону, виявила
бажання працювати і одержувати пенсію
з більш пізнього віку, пенсія за віком
призначається з урахуванням
страхового стажу на день звернення за
призначенням пенсії з підвищенням
розміру пенсії за віком, обчисленого
відповідно до статті 27 цього Закону, на
такий відсоток: на 0,5 % - за кожний повний
місяць страхового стажу після
досягнення пенсійного віку у разі
відстрочення виходу на пенсію на строк
до 60 місяців; на 0,75 % - за кожний повний
місяць страхового стажу після
досягнення пенсійного віку у разі
відстрочення виходу на пенсію на строк
понад 60 місяців. При цьому підвищення
розміру пенсії за неповний місяць
страхового стажу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст.29 Закону, жінкам, які
народилися у період по 31 грудня 1961 року,
після виходу на пенсію встановлюється
підвищення розміру пенсії, обчисленого
відповідно до статті 27 цього Закону, в
розмірі 2,5 відсотка за кожні шість
місяців більш пізнього виходу на
пенсію, починаючи з 55 років до
досягнення ними 60-річного віку.

Отже, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що оскільки
право на призначення пенсії за віком
ОСОБА_1 набула у віці 56 років
(ІНФОРМАЦІЯ_2), що сторонами не
заперечується, а заяву про призначення
пенсії за віком подала (12 липня 2013 року),
то підстав для підвищення пенсії за
шість місяців більш пізнього виходу на
пенсію в розмірі 2,5% немає.

Колегія суддів одночасно зазначає, що
згідно з ст. 29 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено право особи
на підвищення розміру пенсії за віком у
разі відстрочки часу її призначення,
однак воно виникає лише за умови
досягнення пенсійного віку, який
визначається жінкам 1961 року народження
і старшим, за шкалою відповідно до ст. 26
даного Закону, згідно з якою вік 55 років
- є початковим в переліку і відповідно 60
років-останнім.

Тобто, датою, з якої позивач набула
право на встановлення підвищення
розміру пенсії в розмірі 2,5 відсотка за
кожні шість місяців більш пізнього
виходу на пенсію - є дата досягнення нею
пенсійного віку, в даному випадку -
ІНФОРМАЦІЯ_2, коли їй виповнилось - 56
років, а відтак, саме з цього часу
повинен відраховуватися шестимісячний
період, за який позивач вправі отримати
підвищення до пенсії в розмірі 2,5%.

Таким чином, на момент звернення до
відповідача із заявою про встановлення
пенсії із врахуванням підвищення до
пенсії в розмірі 2,5%, позивач мала б мати
56 років 6 місяців.

Крім того, колегія суддів апеляційного
адміністративного суду звертає увагу
на те, що Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
передбачено, що до 1 січня 2015 року право
дострокового виходу на пенсію за віком
мають жінки, яким виповнилося 55 років,
за наявності страхового стажу не менше
30 років та за умови звільнення з роботи.
У цьому випадку розмір їх пенсії,
обчислений відповідно до статті 27 та з
урахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», зменшується на
0,5 відсотка за кожний повний чи
неповний місяць дострокового виходу на
пенсію. Зменшення розміру пенсії за
віком застосовується протягом усього
періоду отримання пенсії незалежно від
її виду.

Враховуючи наведені норми діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
відмова відповідача щодо здійснення
перерахунку призначеної пенсії за
віком з урахуванням її підвищення за
шість місяців більш пізнього виходу на
пенсію в розмірі 2,5% є законною та
обґрунтованою, а тому підстав для
задоволення позовних вимог немає.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 15.08.2013р. у справі № 159/4982/13-а -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник