Справа № 813/9561/13-а
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/9561/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
секретар судового засідання
з участю представників:
від позивача - Пилат М.Я.,
від відповідача - Дац Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Перемишлянському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Перемишлянському районі Львівської
області про зобов'язання вчинити дії та
про стягнення коштів,-
Управління Пенсійного фонду України у
Перемишлянському районі Львівської
області звернулося в суд з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Перемишлянському районі Львівської
області про зобов'язання прийняти до
заліку суми пенсій, виплачені гр.ОСОБА_3
за період з 01.02.2013 року по 30.11.2013 року в
розмірі 918 грн. 00 коп., в тому числі
основний розмір пенсії - 878 грн. 10 коп.,
щомісячна цільова допомога на прожиття
- 39 грн. 90 коп. та включити до щомісячних
актів звірки; про стягнення сум
Ухвалою від 10.02.2014 року судом було
залишено без розгляду позовні вимоги в
частині спонукання до вчинення дій та
стягнення сум виплаченої пенсії за
лютий - травень 2013 року.
Позовні вимоги мотивовані тим,
зокрема, що відповідачем
необґрунтовано відмовлено позивачу у
включенні до щомісячних актів звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. При цьому, відмову
відповідач обгрунтовує тим, що
нещасний випадок стався поза межами
України (на території країн СНД). Також,
позовна заява мотивована нормами Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
за №16/98-ВР, Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць СНД в
галузі пенсійного забезпечення від
Представник поповича позов
підтримала з викладених міркувань,
просить його задоволити.
Відповідач в запереченні на позовну
заяву вважає, що позивачем пропущено
строк звернення до суду. Також,
відповідач вважає, що в даному спорі
немає належного відповідача та
позивача, оскільки механізм
відшкодування сум передбачений лише на
централізованому рівні. При цьому,
відповідач посилається на постанову
Верховного Суду України від 01.03.2005 року.
Представник відповідача дала
аналогічні пояснення, просить в
задоволенні позову відмовити.
Заслухавши представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
заслухавши представників сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд
виходив з наступного.
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 року
за №16/98-ВР встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.
Відповідно до статті 4 вищенаведених
Основ, залежно від страхового випадку є
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
Як передбачено статтею 12 зазначених
Основ, спори, що виникають із
правовідносин за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вирішуються в судовому порядку, якщо
законом не встановлено досудовий
порядок їх розгляду.
За пенсійним страхуванням, у
відповідності до ст.25 даних Основ,
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення,
зокрема, пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи
та допомога на поховання пенсіонерів.
Пунктом 4 цієї ж статті визначено, що за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року за
№1105-XIV, з наступними змінами та
доповненнями, закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.
Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.
Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
А відтак, вимоги про стягнення з
відповідача сум пенсій, виплачених
гр.ОСОБА_3 за період з червня 2013 року по
листопад 2013 року в розмірі 550 грн. 80 коп.,
є підставними та підлягають
Дана правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
21.05.2013 року у справі №21-129а13, а тому, у
відповідності до вимог ч.2 ст.161 КАС
України та ст.244-2 КАС України,
враховується судом при застосуванні
вищенаведених норм законодавства.
З врахуванням викладеного, судом не
беруться до уваги посилання
відповідача на відповідний механізм
відшкодування сум пенсій.
Також, судом не беруться до уваги
посилання відповідача на постанову
Верховного Суду України від 01.03.2005 року,
оскільки застосування згаданим судом
нормативно-правових актів на час
прийняття цієї постанови не було
обов'язковим для суду, згідно з
положеннями ст.244-2 КАС України.
Що стосується вимог про
зобов'язання прийняти до заліку та
включити до щомісячних актів звірки
виплачені суми внесків, то суд зазначає
Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України допомоги на поховання,
визначено „Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", що затверджений
спільною постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697.
Пунктом 5 згаданого Порядку визначено,
що територіальні органи Пенсійного
фонду України щомісяця, до 10 числа
місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що
головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. На підставі акту
звірення витрат проводиться
відшкодування виплачених сум пенсій на
централізованому рівні.
Однак, Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та Професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
не врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки він
встановлює лише механізм включення та
відшкодування витрат за особовими
справами потерпілих і розрахований на
У разі незгоди включити у щомісячний
акт звірки суми з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків, то вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
зобов'язання включення сум витрат у
Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
„Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.
Дана правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
06.06.2011 року у справі №21-116а11, а тому, у
відповідності до вимог ч.2 ст.161 КАС
України та ст.244-2 КАС України,
враховується судом при застосуванні
вищенаведених норм законодавства.
Таким чином, вимоги позивача про
зобов'язання прийняти до заліку суми
пенсій, виплачених гр.ОСОБА_3 за період
з 01.02.2013 року по 30.05.2013 року в розмірі 550
грн. 80 коп. та включити до щомісячних
актів звірки не підлягають
задоволенню, оскільки не врегульовують
спірних відносин, які виникли в даному
випадку, так як встановлений порядок
прийняття до заліку та включення даних
сум розрахований на відсутність спору.
З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов є
підставним та обґрунтованим в частині
вимог про стягнення з відповідача сум
пенсій, виплачених гр.ОСОБА_3 за період
з червня 2013 року по листопад 2013 року в
розмірі 550 грн. 80 коп., а тому в цій
частині підлягає задоволенню. В іншій
частині в задоволенні позову слід
Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, витрати у
формі судового збору зі сторін не
Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України,
суд -
1. Адміністративний позов
задовольнити частково.
2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Перемишлянському районі Львівської
знаходиться за адресою Львівська
область, м.Перемишляни,
вул.Привокзальна, 3 на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Перемишлянському районі Львівської
знаходиться за адресою Львівська
область, м.Перемишляни, вул.Галицька, 79,
550 грн. 80 коп. (п'ятсот п'ятдесят гривень
вісімдесят копійок) виплаченої пенсії.
3. В іншій частині в задоволенні
адміністративного позову відмовити.
2. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

3. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії повного тексту
постанови.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 11 лютого 2014 року.

Суддя
В.Я.Мартинюк