Справа № 2-а-2508/966/2012
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а-2508/966/2012 Головуючий у
1-й інстанції: Соловей В.В.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Петрика
І.Й.,

суддів:
Борисюк Л.П., Собківа Я.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Козелецької РДА
Чернігівської області на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 27 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької РДА Чернігівської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести нарахування та
виплату недоотриманих сум щорічної
допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області, Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької РДА Чернігівської області
та просив визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати провести
нарахування та виплату недоотриманих
сум щорічної допомоги на оздоровлення
та пенсії відповідно до ст. ст. 37, 39, 48, 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2011 рік.

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 27
червня 2012 року позов задоволено в
частині зобов'язання провести
нарахування та виплати допомоги
відповідно до ст. ст. 37, 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в іншій
частині позову відмовлено.

На вказану постанову Управління праці
та соціального захисту населення
Козелецької РДА Чернігівської області
подало апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до п.1.ч.1 ст.197
КАС України, оскільки відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1)
та інвалідом ІІ групи.

Позивач за 2011 рік отримав щорічну
допомогу на оздоровлення передбачену
ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі, передбаченому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 90 грн..

Відповідно до абз.3 ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції, що діяла до 28.12.2007),
інвалідам ІІ групи виплачується
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Так, позивач має право на одержання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірах визначених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Всупереч ст. 48 Закону, позивачу щорічна
допомога на оздоровлення
виплачувалась відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 №
562.

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу в
порівнянні з Постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562,
позивачу неправомірно виплачувалась
щорічна допомога на оздоровлення в
меншому розмірі, ніж це передбачено ст.
48 зазначеного Закону.

Згідно матеріалів справи, позивач
постійно проживає на території, яка
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про організацію
виконання постанов Верховної Ради
Української РСР про порядок введення в
дію законів Української РСР «Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23 липня
1991 року № 106 віднесена до зони
посиленого радіоекологічного контролю
та є непрацюючим пенсіонером, що не
оскаржується відповідачем.

Відповідно до ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати; - у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати; - у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - 50 процентів від
мінімальної заробітної плати. Перелік
населених пунктів, жителям яких
виплачується щомісячна грошова
допомога, затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Проте, відповідач всупереч ст. 37
вказаного Закону виплачував позивачу
щомісячну грошову допомогу в меншому
розмірі, який встановлений постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 № 836, що є
неправомірним.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до однозначного висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення та
виплату пенсіонеру, що проживає на
території посиленого
радіоекологічного контролю у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства за
2011 рік у розмірах, визначених ст. ст. 37, 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької РДА Чернігівської області
на постанову Козелецького районного
суду Чернігівської області від 27
червня 2012 року залишити без
задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 27 червня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя
суддя І.Й. Петрик Л.П.
Борисюк Я.М. Собків

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Борисюк Л.П.

Собків Я.М.