Справа № 813/9604/13-а
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2014 року м. Львів
№ 813/9604/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Москаль
Р.М., за участю секретаря судового
засідання Думич Х.М., представника
позивача Бойко Н.І., представника
відповідача Буняка С.О., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
прокурора Городоцького району
Львівської області до
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району Львівської
області про визнання протиправним і
В провадженні Львівського окружного
адміністративного суду перебуває
адміністративна справа за позовом
прокурора Городоцького району
Львівської області (далі - прокурор) до
Великолюбінської селищної ради
Городоцького району (далі -
Великолюбінська селищна рада) про
визнання протиправним і скасування
рішення позачергової сесії 6 скликання
Великолюбінської селищної ради № 1371
від 01.12.2013 року «Про розгляд
суспільно-політичної ситуації в
державі після подій 30 листопада 2013
року». Позовні вимоги мотивовано тим,
що в результаті перевірки
Великолюбінської селищної ради у
порядку нагляду за додержанням вимог
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
встановлено прийняття рішення № 1371 від
01.12.2013 року при відсутності
встановленої законодавством
компетенції селищної ради на прийняття
рішення щодо таких питань. Прокурор
наполягає, що селищна рада при
прийнятті оскарженого рішення вийшла
за межі наданих їй повноважень. Відтак,
оскаржене рішення не відповідає
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», у зв'язку з чим прокурор
просить його скасувати як протиправне.
Представник прокурора в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог, оскільки вважає, що оскаржене
рішення прийнято в межах повноважень
селищної ради відповідно до вимог
чинного законодавства, жодних
порушень, про які зазначає прокурор,
немає.

Суд заслухав пояснення присутніх
представників сторін, дослідив
долучені до матеріалів справи письмові
докази, оцінив їх в сукупності та
встановив наступні фактичні обставини:

20 грудня 2013 року прокурор Городоцького
району Львівської області на підставі
Закону України «Про прокуратуру» виніс
постанову № 149 про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
відповідно до якої постановив провести
перевірку в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
Великолюбінській селищній раді на
предмет додержання вимог Конституції
України та Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

В результаті перевірки прокурор
встановив, що 01 грудня 2013 року на
позачерговій сесії 6 скликання
Великолюбінської селищної ради було
прийнято рішення №1371 «Про розгляд
суспільно-політичної ситуації в
державі після подій 30 листопада 2013
року».

З тексту зазначеного вище рішення
органу місцевого самоврядування від
01.12.2013р. вбачається, що Великолюбінська
селищна рада на підставі ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні вирішила: 1. Прийняти заяву
депутатів Великолюбінської селищної
ради; 2. Надіслати копію рішення, заяву
та Резолюцію Народного Віче Кабінету
Міністрів України, Адміністрації
Президента України, Раді національної
безпеки та оборони України, Львівській
обласній державній адміністрації,
Львівській обласній раді, Городоцькій
районній державній адміністрації,
Городоцькій районній раді. У згаданій
заяві, яку оформлено як додаток до
рішення, депутати висловили своє
негативне ставлення щодо
суспільно-політичної ситуації в
Україні після подій 30 листопада 2013 року
(придушення та побиття студентської
молоді у м. Києві на Майдані
Незалежності), зокрема підтримали
резолюцію Народного Віча та засудили
владу, яка таке допустила.

З пояснень представника відповідача
вбачається, що депутати
Великолюбінської сільської ради
вирішили в такий спосіб (шляхом
прийняття сесією місцевої ради рішення
про прийняття їх заяви та скерування
такої заяви відповідним державним
органам) висловити позицію
територіальної громади з приводу подій
у місті Києві 30 листопада 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
Великолюбінської селищної ради на
предмет додержання і застосування
законів прокурор оскаржив рішення
Великолюбінської селищної ради від
01.12.2013 року в порядку адміністративного
судочинства.

Вирішуючи питання щодо наявності в
прокурора повноважень на звернення до
адміністративного суду з цим позовом
суд виходить з наступних мотивів:

відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладено
обов'язок представляти інтереси
держави у суді, у випадках передбачених
законом. Конституційний Суд України у
Рішенні від 08.04.1999р.(справа № 1-1/99)
зазначив, що державні інтереси
закріплюються як нормами Конституції
України, так і нормами інших правових
актів. Інтереси держави відрізняються
від інтересів інших учасників
суспільних відносин. В основі перших
завжди є потреба у здійсненні
загальнодержавних (політичних,
економічних, соціальних та інших) дій,
програм, спрямованих на захист
суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної,
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх суб'єктів
права власності та господарювання
тощо. Прокурор самостійно визначає
підстави для представництва в судах,
форму його здійснення і може
здійснювати представництво на
будь-якій стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.
Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
у суді інтересів держави є в т.ч.
наявність порушень або загрози
порушень інтересів держави. У вказаній
нормі Закону також передбачено, що
однією із форм представництва
прокурором є звернення до суду з
позовами (заявами, поданнями). В силу
положень ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру», прокурор може звернутися
до суду з позовом щодо визнання
протиправним рішення органу місцевого
самоврядування чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень і в тому випадку, якщо
прокурор не вносив цьому органу
подання про усунення виявлених
порушень. Таким чином, звертаючись до
суду з даним позовом прокурор діє на
виконання повноважень, наданих Законом
України «Про прокуратуру», відтак у
спірних правовідносинах прокурор
наділений статусом позивача.

При вирішенні спору суд керувався
наступним:

Україна, відповідно до ст. 1 Конституції
України, є суверенна і незалежна,
демократична, соціальна, правова
держава. У ч. 1 ст. 8 Конституції України
визначено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади
самостійно або під відповідальність
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
та Законів України.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено,
що правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, цим та іншими
Законами, які не повинні суперечити
положенням цього ж Закону.

Органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема, нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Конституція України визначає, що
предметом віддання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання місцевого
значення. Перелік таких питань
визначено у ст. 143 Конституції України.

Конституційне призначення місцевого
самоврядування полягає в праві
територіальних громад як самостійно,
так і через органи місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах законів. У п.
4 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 26.03.2002
року у справі за конституційним
поданням Міністерства внутрішніх
справ України щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
статті 28 Закону України «Про статус
депутатів місцевих Рад народних
депутатів» (справа про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад)
(Реєстраційний № 6-рп/2002)
Конституційний Суд України звернув
увагу на політико-правову природу
органів місцевого самоврядування,
зазначивши, що такі є представницькими
органами, через які здійснюється право
територіальної громади самостійно
вирішувати не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто такі, які
пов'язані передусім з життєдіяльністю
територіальних громад і перелік яких
визначено у Конституції України і
законах України.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання. Перелік питань, які
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради наведено у ст. 26 названого
Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
У ч. 10 цієї статті передбачено, що акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Отже, в силу наведених вище положень ст.
19 Конституції України органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владу і
самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Правовий статус депутата сільської,
селищної, міської, районної у місті,
районної, обласної ради (далі - місцева
рада) як представника інтересів
територіальної громади, виборців свого
виборчого округу та рівноправного
члена місцевої ради, гарантії
депутатської діяльності та порядок
відкликання депутата місцевої ради
регламентується Законом України «Про
статус депутатів місцевих рад».

Відповідно до статті 11 України «Про
статус депутатів місцевих рад» депутат
місцевої ради має право на депутатське
звернення, депутатський запит,
депутатське запитання. Частинами
першою-другою статті 13 України «Про
статус депутатів місцевих рад»
визначено, що депутатське звернення -
викладена в письмовій формі вимога
депутата місцевої ради з питань,
пов'язаних з його депутатською
діяльністю, до місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб, а
також керівників правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, здійснити
певні дії, вжити заходів чи дати
офіційне роз'яснення з питань,
віднесених до їх компетенції; місцеві
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи, а також керівники
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, до яких звернувся
депутат місцевої ради, зобов'язані у
десятиденний строк розглянути
порушене ним питання та надати йому
відповідь, а в разі необхідності
додаткового вивчення чи перевірки дати
йому відповідь не пізніш як у місячний
строк.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, депутати
Великолюбінської селищної ради
шостого скликання 01 грудня 2013 року
підготували заяву (звернення) до
Кабінету Міністрів України,
Адміністрації Президента України, Ради
національної безпеки та оборони
України, Львівської обласної державної
адміністрації України, Львівської
обласної ради Городоцької районної
державної адміністрації, Городоцької
районної ради щодо
суспільно-політичної ситуації в
державі, в якому засудили дії
правоохоронних органів МВС України
щодо придушення та побиття
студентської молоді в місті Києві на
Майдані Незалежності 30 листопада 2013
року, підтримали Резолюцію Народного
Віча, а також вирішили надавати дієву
допомогу односельчанам, які беруть
участь у заходах протесту в м. Києві.
Текст депутатського звернення
винесено на розгляд позачергової сесії
ради, яка прийняла рішення про
«прийняття» його змісту як рішення
ради.

Статтями 34, 40 Конституції України
передбачено, що кожному гарантується
право на свободу думки, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань;
усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів. Проте
чинне законодавство не передбачає
прийняття таких звернень у формі
рішень відповідних місцевих рад та не
вимагає здійснення додаткових
процедур щодо цих звернень: прийняття,
затвердження, схвалення, скерування
тощо радою. У випадку реалізації
депутатських повноважень шляхом
направлення депутатського звернення,
таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування ради.
Схвалення, затвердження звернення
депутатів не належить до компетенції
місцевої ради, зважаючи на те, що органи
місцевого самоврядування, здійснюючи
владу, самостійно на сесії ради
вирішують лише питання місцевого
значення, які віднесені законом до їх
компетенції.

Оцінюючи встановлені обставини справи
суд вважає, що при прийнятті рішення
від 01.12.2013 року Великолюбінська селищна
рада перевищила надані їй
повноваження, порушивши норми
Конституції України та Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні». У зв'язку з цим, оскаржене
рішення є протиправним з моменту його
прийняття.

З урахуванням наведених вище правових
норм та встановлених обставин справи
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги прокурора є законними,
обґрунтованим, відтак такі підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 71, 94, 158, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Великолюбінської селищної
ради №1371 від 01.12.2013 року.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 11
лютого 2014 року.

Суддя
Москаль Р.М.