Справа № 827/2915/13-а
Суддя: Александров О.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2014 року Справа
№827/2915/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

судді - Александрова О.Ю.,

за участю секретаря - Ополєвої О.Г.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_10, довіреність №346086
від 09.02.2013, № 906733 від

29.10.2013,

третьої особи (ОСОБА_2) - ОСОБА_3,
довіреність

№510535 від 03.02.2014,

за участю свідків:

- ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_1 від 30.01.1996,

- ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_2 від 02.10.2001,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_6 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі, Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації і державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна»
Севастопольської міської Ради, за
участю у справі у якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
(Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Югпроект-ХХІ»,
ОСОБА_2, про визнання декларації такою,
що подана з недостовірними даними та її
скасування, визнання технічного
паспорту таким, що не відповідає
дійсності та його скасування, визнання
протиправним та скасування звіту,

встановив:

ОСОБА_6 (далі - позивачка) звернулася до
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі (далі - відповідач),
Комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації і державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна»
Севастопольської міської Ради, про:
визнання декларації про готовність
об'єкта до експлуатації від 05.12.2011 №СТ
7 такою, що подана з
недостовірними даними, та її
скасування; визнання технічного
паспорту на домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, таким, що не відповідає
дійсності та його скасування; визнання
протиправним та скасування звіту ТОВ
«Югпроект-ХХІ» про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж
об'єкта домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, вказаний у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
05.12.2011 №СТ 7.

Позовні вимоги мотивовані таким: в ході
ознайомлення з судовою справою в
Апеляційному суді міста Севастополя у
цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_2, у листопаді 2013 року був
встановлений факт того, що останній на
підставі декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, поданої ним до
інспекції ДАБК м. Севастополя та
зареєстрованої 05.12.2011 за №СТ 7
ввів в експлуатацію свій житловий
будинок та надвірні будівлі,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1;
вказана декларація містить
недостовірні відомості - у графі №2
декларації вказано, будівництво почато
та закінчено у 2003 році, але це не
узгоджується з тим фактом, що 17.02.2010
ОСОБА_2 був притягнений до
адміністративної відповідальності
органом державного пожежного нагляду
за порушення правил пожежної безпеки в
Україні при проведенні будівництва
вказаного будинку з надвірними
будівлями, а 01.12.2011 ОСОБА_2 був
притягнутий Інспекцією ДАБК у м.
Севастополі до адміністративної
відповідальності за ст. 87 КУпАП за
проведення вказаного будівництва без
дозвільних документів; у технічному
паспорті КП «БТІ і ДРОНМ» СМР дані
також сфальсифіковані - зазначено, що
будівлі ОСОБА_2 знаходяться від забору,
що розділяє земельні ділянки на деякій
відстані, а фактично щонайменше одна з
будівель знаходиться впритул до
забору; передумовою внесення
фальсифікованих відомостей до
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації став також позитивний
технічний висновок ТОВ «Югпроект-ХХІ»
як результат незаконних дій
працівників Товариства; на думу
позивачки фальсифікація вказаних
даних була вчинена ОСОБА_2 з метою
введення об'єкта в експлуатацію за
спрощеною процедурою.

Ухвалою суду від 26.11.2013 за вказаним
позовом відкрито провадження в
адміністративній справі №827/2915/13-а, до
участі у справі у якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
(Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі) залучено Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Югпроект-ХХІ» та ОСОБА_2.

Іншою ухвалою суду від 26.11.2013 закінчено
підготовче провадження у справі,
справу призначено до судового
розгляду.

Третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Югпроект-ХХІ»,
надало суду письмові пояснення, у яких
зазначило таке: технічний висновок,
згаданий у позові, був виданий
відповідно до «Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж», затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 24.10.2011 №91; за
вимогами даного Порядку технічному
обстеженню підлягають виключно
будівельні конструкції та інженерні
мережі на предмет їх надійності та
можливості безпечної експлуатації;
проведення обстеження розміщення
будівель та споруд на земельній
ділянці Порядком не передбачено, у
зв'язку з чим звіт, виконаний
Товариством по житловому будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1, повністю відповідає
вимогам Порядку; чинне законодавство
України не передбачає такого способу
захисту порушеного права як визнання
технічного звіту протиправним та/або
його скасування /т.1, а.с.54-55/.

Представник відповідача надав суду
письмове заперечення на
адміністративний позов, у якому з
заявленими вимогами не погодився,
зазначив: при зверненні ОСОБА_2 до
Інспекції із заявою про реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, ним були подані всі
необхідні документи для реєстрації
декларації, передбачені «Порядком
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж»;
після подачі заяви ОСОБА_2, 01.12.2011 він
був притягнутий Інспекцією до
адміністративної відповідальності за
ст. 97 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
сплатив штраф у розмірі 170,00 грн.; ОСОБА_2
було притягнуто до відповідальності
тоді, коли стало відомо про здійснення
ним будівництва без дозвільних
документів; відповідно до Порядку звіт
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкту має містити у собі оцінку
саме технічного стану об'єкта;
відомості щодо закінчення будівництва
у 2003 році, зазначені ОСОБА_2, у
декларації, сумнівів не викликали, й
докази іншого відсутні, а притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за самовільне
будівництво не свідчить про
неможливість закінчення вказаного
будівництва у 2003 році /т.1. а.с.81-85/.

17.12.2013 до суду від позивачки надійшли
письмові пояснення за позовом (вх.
№11329), у якому викладено додаткові
доводи на обґрунтування заявлених
позовних вимог, у тому числі, зазначено,
що збудувавши незаконно свої будинок
та надвірні будівлі, ОСОБА_2, розташував
їх у безпосередній близькості до
забору, що розділяє їх земельні
ділянки, а вікна влаштовані таким
чином, що з них здійснюється вільний
огляд її двору, що спричинює їй
моральний дискомфорт /т.1. а.с.112-114/.

10.01.2014 до суду від позивачки надійшла
доповнена позовна заява, у якій
викладено додаткові доводи на
обґрунтування позовних вимог та
уточнено першу позовну вимогу -
позивачка просить визнати декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
від 05.12.2011 №СТ 7 такою, що подана з
недостовірними даними, та скасувати її
реєстрацію /т.1, а.с.200-202/.

Також позивачкою 10.01.2014 до суду надано
письмове пояснення (вх. №167) щодо
обставин справи /т.1, а.с.203-205/.

У судовому засіданні 21.01.2014 представник
ТОВ «Югпроект-ХХІ» надав суду письмові
пояснення щодо статусу Товариства,
зазначивши що третя особа не є
суб'єктом владних повноважень /т.2,
а.с.16/.

У судовому засіданні 04.02.2014 позивачка
надала суду письмові пояснення щодо
обставин справи /т.2, а.с.70-71/.

У судовому засіданні 04.02.2014 представник
третьої особи ОСОБА_2, надала суду
письмове заперечення на позов, у якому
зазначила: що у 2007 році майно подружжя -
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розподілено, що
підтверджується мировою угодою, яка
затверджена ухвалою Ленінського
районного суду міста Севастополя від 31
жовтня 2007 року за підписом судді
Проценко О.І., і ОСОБА_6 не є належним
позивачем у справі; чим саме було
порушено права позивачки, нею не
доведено; особистий рахунок на
домоволодіння ОСОБА_2 був відкритий у
2003 році, після завершення будівництва
та складання техпаспорту і за вказаною
адресою він в 2003 році був
зареєстрований /т.2, а.с.58/.

Представник відповідача - Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації і державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна»
Севастопольської міської Ради в жодне
судове засідання не з'явився, письмових
пояснень суду не надав.

У судовому засіданні 04.02.2014 представник
позивачки уточнені позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позові та письмових поясненнях,
наполягав на їх задоволенні.

Представник третьої особи (ОСОБА_2) у
судовому засіданні 04.02.2014 проти позову
заперечувала, просила у задоволенні
позову відмовити.

Відповідачі та третя особа - ТОВ
«Югпроект-ХХІ» явку уповноважених
представників у судове засіданні 04.02.2014
не забезпечили, про час та місце
розгляду справи сповіщені належним
чином, про причини неявки суду не
повідомили, у зв'язку з чим, керуючись
положеннями ст. 128 КАС України суд
розглядає справу у відсутність їх
представників, за наявними
матеріалами.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з відміткою на сторінці 10 у
паспорті серії НОМЕР_3, виданому
Ленінським РВ УМВС України в місті
Севастополі 08.04.2008, ОСОБА_6 з 23.08.1986
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_7 /т.1, а.с.130/.

Останнім, у період перебування у шлюбі
з позивачкою, на підставі договору
купівлі-продажу житлового будинку від
15.09.2006, посвідченого приватним
нотаріусом Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, був
придбаний житловий будинок з
надвірними будівлями за адресою:
АДРЕСА_2 /т.1, а.с.133/. Право власності на
вказаний будинок зареєстровано
Комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації і державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна
Севміськради» за ОСОБА_7 15.09.2006, про що
свідчить реєстраційний напис на право
встановлювальному документі /т.1, а.с.134/.

Згідно з відміткою на сторінці 11 у
паспорті позивачки, її місце
проживання зареєстровано 11.07.2000 за
адресою: АДРЕСА_3 /т.1, а.с.130/. За усними
поясненнями представника позивачки
фактично вона проживає у АДРЕСА_2.

Згідно з відміткою на сторінці 11 у
паспорті серії НОМЕР_4, виданому
Балаклавським РВ УМВС України в місті
Севастополі 21.05.2002, місце проживання
ОСОБА_2 зареєстровано 08.04.2003 за адресою:
АДРЕСА_4 /т.1, а.с.137/.

За відомостями форми Ф-16 на ОСОБА_2,
наданої на запит суду Балаклавським РС
УДМС в м. Севастополі, його місце
проживання зареєстровано 08.04.2003 за
адресою: АДРЕСА_4 /т.2, а.с.41/.

05.12.2011 ОСОБА_2 подав до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
- житлового будинку з господарськими
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_1 (далі - Декларація) /т.1, а.с.105-107/.

Декларацію у той же день зареєстровано
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі за №СТ 7 /т.1, а.с.105/.

У розділі 2 Декларації «Інформація про
об'єкт будівництва» у графах «Початок
будівництва» та «Закінчення
будівництва» зазначено « 2003р.»).

У розділі 5 Декларації «Інформація про
технічний паспорт об'єкта» зазначено: у
графі «Ким виданий» - КП «БТІ та ДРОНМ»
СМР, у графі «Дата видачі» - 19.11.2010.

У розділі 6 Декларації «Інформація про
звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта» зазначено: у
графі «Ким складений» - ТОВ
«Югпроект-ХХІ», у графі «Дата
складення» - 24.11.2011, у графі «Висновок
про відповідність вимогам надійності
будівель і споруд та можливість їх
безпечної експлуатації» - за
результатами проведеного обстеження
об'єкта «Житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, встановлена його
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації і можливість
його безпечної експлуатації.

У розділі 7 Декларації «Інформація про
земельну ділянку» зазначено: у графі
«Документ, що посвідчує право
власності (користування) земельною
ділянкою» - Державний акт від 12 жовтня
2010 року, Серія ЯЛ №301804, виданий
Головним управлінням Держкомзему у м.
Севастополі; у графі «Форма власності
або користування» - приватна.

На думку позивачки Декларація,
зареєстрована відповідачем 05.12.2011 за
№СТ 7, містить фальсифіковані
дані, внаслідок чого її реєстрація
підлягає скасуванню.

Так, позивачка вважає, що вказана у
Декларації дата закінчення
будівництва житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами
за адресою: АДРЕСА_1 - 2003 рік, не
відповідає дійсності й фактично
будівництво здійснювалося щонайменше
у 2010 році.

Представник ОСОБА_2 під час судового
розгляду справи пояснила суду, що
будівництво жилого будинку у АДРЕСА_1,
було завершено саме у 2003 році.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Балаклавської районної Ради народних
депутатів від 12.02.1991 ОСОБА_2 дозволено
будівництво індивідуального житлового
будинку АДРЕСА_5, на земельній ділянці
площею 1000 кв.м., виділеній наказом
директора р/х «Красний Октябрь» №80-К
від 01.11.1990 /т.1, а.с.143/.

14.07.1995 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі ОСОБА_2 виданий дозвіл
№1905/95 на здійснення основних робіт по
індивідуальному житловому будинку на
земельній ділянці АДРЕСА_4 /т.1, а.с.153/.

Рішенням виконавчого комітету
Орлинівської сільської ради народних
депутатів Балаклавського району м.
Севастополя №7/69-3 від 10.06.1996 збільшений
розмір присадибної земельної ділянки
ОСОБА_2 в с АДРЕСА_6 на 0,05 га за рахунок
ділянки, що прилягає до садиби /т.1,
а.с.144/.

Рішенням Орлинівської сільської ради
Балаклавського району м. Севастополя
№13/147 від 14.12.2007 земельній ділянці та
розташованому на ній житловому
будинку, що належить ОСОБА_2, присвоєно
адресу: АДРЕСА_1, та змінено існуючу
адресу: АДРЕСА_4 /т.1, а.с.145/.

Відповідно до листа Орлинівської
сільської ради м. Севастополя вих. № 11-з
від 04.02.2014, згідно книг
погосподарського обліку особистий
рахунок по будинку, що розташований в
АДРЕСА_1 був відкритий на гр. ОСОБА_2 з 2003
року /т.2, а.с.75/.

01.10.2010 ОСОБА_2 виданий Державний акт
серії ЯЛ 301804 на право власності на
земельну ділянку площею 02072 га, що
розташована у АДРЕСА_1, з цільовим
призначенням «для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд» /т.1,
а.с.87/.

Як зазначено вище, місце проживання
ОСОБА_2 зареєстровано за адресою:
АДРЕСА_4, 08.04.2003.

Допитана у судовому засіданні 04.02.2014 у
якості свідка ОСОБА_4, мешканка АДРЕСА_7,
пояснила, що будинок з господарськими
прибудовами почав будуватися ОСОБА_2 з
1995 року та будівництво було закінчено в
2003 році (через рік після народження її
дитини). Після цього перебудова не
проводилася, в 2010 році ОСОБА_2 провів
заміну покриття даху на навісі, при
цьому геометричні розмири побудов,
навісу не змінювалися.

Допитаний у судовому засіданні 04.02.2014 у
якості свідка ОСОБА_5, пояснив, що є
мешканцем АДРЕСА_7 та знайомим ОСОБА_2,
періодично надавав йому допомогу в
проведенні будівельних робіт на
будинку. З 1995 року ОСОБА_2 проводив
будівництво будинку та господарських
прибудов, яке закінчив у 2003 році (на рік
раніш закінчення будівництва свого
будинку самим свідком). Після цього
будівництво не проводилося за
виключенням поточного ремонту та
заміни покриття на даху навісу.

Представник відповідача під час
розгляду справи не наполягав на тому,
що будівництво житлового будинку,
господарських будівель та споруд у
АДРЕСА_1 здійснювалося ОСОБА_2 у тому
числі і після 2003 року. Навпаки,
зазначив, що до відповідальності за
самовільне будівництво ОСОБА_2 був
притягнутий Інспекцією тоді, коли
стало відомо про здійснення ним
будівництва без дозвільних документів
- після подачі ним до Інспекції
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а відомостями про те,
коли саме здійснене відповідне
будівництво, Інспекція не володіє.

У протоколі про адміністративне
правопорушення від 01.12.2011, складеному
працівником Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі відносно ОСОБА_2, у графі
«Порушив(-ла) вимоги» зазначено:
здійснив будівництво жилого будинку з
госпбудівлями і спорудами в АДРЕСА_1,
без дозвільних документів на
будівельні роботи /т.1, а.с.109/. Тобто
йдеться про вже закінчене будівництво
а не його здійснення на час складення
протоколу.

У постанові №282ФПр у справі про
адміністративне правопорушення від
01.12.2011, зокрема, зазначено, що 24.11.2011
ОСОБА_2 звернувся до Інспекції ДАБК у
місті Cевастополі з питання реєстрації
декларації про готовність об'єкта -
житлового будинку з госпбудівлями і
спорудами у АДРЕСА_1, збудованого без
дозвільних документів на виконання
будівельних робіт /т.1, а.с.110/.

Зміст вказаних документів Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі підтверджує
пояснення її представника щодо того, що
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
здійснювалося не у зв'язку із
здійсненням на час складення вказаних
протоколу та постанови будівництва без
дозвільних документів, а у зв'язку з
виявленням факту здійснення такого
будівництва у минулому, і виявлений
такий факт при подачі ОСОБА_2 24.11.2011
заяви про реєстрацію декларації про
готовність об'єкта до експлуатації /т.1,
а.с.86/.

Щодо доводів представника позивачки
про притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за порушення правил
пожежної безпеки - не забезпечення
протипожежної відстані між
господарськими будівлями,
розташованими на території
домоволодіння АДРЕСА_1 та
домоволодіння АДРЕСА_2, слід зазначити,
що ані у приписі про усунення порушень
вимог пожежної безпеки від 11.01.2010, ані у
протоколі від 16.02.2010, про
адміністративне правопорушення
відповідно до ст. 188-8 КУпАП, ані у
постанові 342 від 17.02.2010 про накладення
адміністративного стягнення, не
зазначено про те, що будівництво
житлового будинку на господарських
будівель здійснюється. Навпаки, і у
протоколі про адміністративне
правопорушення і у постанові про
накладення адміністративного
стягнення йдеться про те, що
будівництво та інженерні мережі
будівель та споруд на території
домоволодіння виконані, а не
виконуються /т.1, а.с.21-24/. Само виявлене
органом державного пожежного нагляду
правопорушення за своїм змістом
свідчить, що господарські споруди на
час проведення у 2010 році перевірки вже
збудовані і розташовані стосовно
будівель домоволодіння АДРЕСА_2 з
порушенням встановленої
нормативно-правовими актами відстані.

Відносно притягнення ОСОБА_2
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі до адміністративної
відповідальності по ст. 97 КУпАП згідно
постанови № 1132/ф від 19.10.2010 на підставі
Акту № 410 від 15.09.2010 та Протоколу № 1132/ф
від 15.09.2010 суд звертає увагу позивачки,
що у вказаних документах не
встановлюється час закінчення
будівництва ОСОБА_2 житлового будинку,
а лише зазначається, що будівництво
будинку було здійснено без Дозволу
ІДАБК, тому що строк дії попереднього
дозволу закінчився в 1996 році. При цьому
Інспекція зазначає, що оскільки
будинок не прийнятий в експлуатацію та
вважається незакінченим будівництвом,
адміністративне правопорушення є
триваючим, та виявленим на час
складення протоколу 15.09.2010. Крім того
фактично висновки, на підставі яких
третю особу притягнуто до
адміністративної відповідальності,
ґрунтуються лише на поясненнях самого
ОСОБА_2, в яких відсутні будь-які дані
щодо дати закінчення будівництва /т.2,
а.с.5-15/.

Представником відповідача у судовому
засіданні також підтверджено, що
вказаною перевіркою не
встановлювалися строки закінчення
ОСОБА_2 будівництва будинку та
прибудов.

Таким чином, в судовому засіданні ані
позивачкою, ані іншими особами не
спростований факт будівництва ОСОБА_2
житлового будинку з госпбудівлями і
спорудами у АДРЕСА_1 в 2003 році,та не
пізніш 31.12.2009 року.

Щодо обраного позивачкою способу
захисту порушеного права - визнання
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 05.12.2011 №СТ 7
такою, що подана з недостовірними
даними, та скасування її реєстрації,
суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 39
Закону України від 17.02.2011 р. № 3038-VI «Про
регулювання містобудівної діяльності»
(далі - Закон №3038) прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Форма декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, порядок її
подання і реєстрації визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 № 461 «Питання прийняття в
експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів», затверджений, зокрема,
Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів (далі
- Порядок №461).

Пунктом 2 Порядку №461 визначено, що
прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I - III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами (далі - Інспекція) поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації (далі -
декларація).

У разі прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорії складності,
побудованих без наявності дозволу на
виконання будівельних робіт до 31
грудня 2009 р., особливості реєстрації
декларації та її форма визначаються
Міністерством будівництва та
житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24.10.2011 №91, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 11 липня
2011 р. за N 830/19568, затверджено Порядок
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків I та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж» (далі
- Порядок №91).

Відповідно до розділу ІІІ Порядку №91
прийняття в експлуатацію об'єктів (крім
закінчених будівництвом до 05 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них)
здійснюється безоплатно
територіальними органами Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України (далі - Інспекція) за
результатами технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж та за наявності документа, що
посвідчує право власності або
користування земельною ділянкою, на
якій розміщений об'єкт, шляхом
реєстрації поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації (далі - декларація), яка
складається за формою, наведеною у
додатку 2 до цього Порядку.

Замовник або його уповноважена особа
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції за
місцезнаходженням об'єкта заяву про
прийняття в експлуатацію об'єкта за
формою, наведеною у додатку 3 до цього
Порядку, до якої додаються:

- два примірники заповненої декларації;

- звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об'єкта з висновком
про їх відповідність вимогам
надійності і безпечної експлуатації
(крім індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, прибудов до них загальною
площею до 300 квадратних метрів включно,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них загальною
площею до 100 квадратних метрів включно);

- засвідчені в установленому порядку
копії: документа, що посвідчує право
власності чи користування земельною
ділянкою, на якій розміщено об'єкт;
технічного паспорта, виданого бюро
технічної інвентаризації.

Заява про прийняття в експлуатацію
об'єкта підписується також
співвласниками земельної ділянки та
зазначеного об'єкта (у разі їх
наявності).

Інспекція розглядає документи,
зазначені у пункті 3.2 цього розділу, та
приймає протягом тридцяти днів з дати
їх подання рішення про реєстрацію
декларації або її повернення.

Дані, зазначені у декларації, повинні
узгоджуватись з документами, які
подаються разом з нею.

Замовник відповідно до Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» несе відповідальність за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція повертає замовнику
декларацію, якщо вона подана чи
оформлена з порушенням вимог,
установлених цим Порядком, у тому числі
у разі виявлення невідповідності
поданих документів вимогам
законодавства та виявлення
недостовірних відомостей у поданих
документах.

У разі прийняття рішення про
повернення декларації Інспекція у
строк, передбачений для її реєстрації,
надсилає замовнику письмове
повідомлення про прийняте рішення з
обґрунтуванням причин повернення.

Після усунення недоліків, що стали
підставою для прийняття рішення про
повернення декларації, замовник може
повторно подати до Інспекції документи
згідно з цим Порядком.

Інспекція розглядає справи про
адміністративне правопорушення і
накладає адміністративні стягнення
згідно із статтею 244-6 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
розглядає справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності і
накладає штрафи, що передбачені
Законом України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності».

Один примірник декларації після
проведення реєстрації повертається
замовнику, а другий - залишається в
Інспекції, яка її зареєструвала.

Датою прийняття в експлуатацію об'єкта
є дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Судом встановлено, що всі передбачені
Порядком №91 документи були додані
ОСОБА_2 до заяви про прийняття в
експлуатацію об'єкта.

Позивачкою не надано суду належних
доказів того, що зазначені ОСОБА_2 у
декларації відомості, зокрема, щодо
дати закінчення будівництва, є
недостовірними та такими, що
унеможливлюють реєстрацію декларації.

З пояснень представника позивачки у
судовому засіданні слідує, що
підставою для звернення з даним
позовом до суду послугував той факт, що
їй завдається моральний дискомфорт за
існуючим розташуванням вікон у будинку
ОСОБА_2, та порушені вимоги
нормативно-правових актів щодо
мінімальної відстані між будинками
(господарським будівлями та спорудами).

Суд зазначає, що захист порушеного
права не може бути здійснений обраним
позивачкою шляхом, а саме, шляхом
визнання декларації про готовність
об'єкта до експлуатації від 05.12.2011 №СТ
7 такою, що подана з
недостовірними даними, та скасування
її реєстрації.

Сам по собі факт реєстрації 05.12.2011
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі декларації за №СТ 7
прав та законних інтересів позивачки
не порушує, оскільки не призводить до
погіршення житлових умов позивачки,
падіння ринкової вартості житла,
позбавлення можливості користуватися
прибудинковою територією (враховуючи
розміщення прибудови з тильної сторони
будівлі) у повному обсязі. Існує лише
імовірність виникнення тих чинників,
що зазначені позивачкою у якості таких
що порушують її права, внаслідок
здійснення третьою особою будівництва
з порушенням встановлених
законодавством вимог, норм, стандартів,
правил тощо. Тобто, можливе порушення
прав позивачки пов'язано із
здійсненням певних дій третьою особою,
а не відповідачем. Дії третьої особи
безпосередньо позивачкою не
оскаржувалися. При цьому, співвласник
будинку АДРЕСА_2 - ОСОБА_7 звертався до
суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про
зобов'язання відповідно до статті
частини сьомої статті 376, частини п'ятої
статті 319 Цивільного кодексу України
знести господарську будівлю, яка
самочинно споруджена відповідачем з
порушенням архітектурно-будівельних,
санітарних норм, правил пожежної
безпеки, а також стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.
Рішенням Балаклавського районного
суду міста Севастополя від 26.04.2013,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду міста Севастополя
від 17.10.2013 у справі №2-1888/2011 (номер у суді
апеляційної інстанції - 22ц/797/1733/2013, у
задоволенні позову відмовлено /т.1,
а.с.170-175/. Апеляційним судом міста
Севастополя, зокрема, встановлено:

«…як вбачається зі схематичного плану
ділянки домоволодіння відповідача,
практично усі господарські будівлі
розташовані безпосередньо біля забору,
що відокремлює ділянку відповідача від
ділянки позивача.

Так, відповідно до схематичного плану
безпосередньо біля забору без
будь-якої відстані розташовані такі
господарські будівлі: навіс літ «Ж»;
майстерня-лазня літ. «Б»; сараї літ. «Д»
та літ. «Г».

Відповідно до довідки Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації і державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна»
Севастопольської міської Ради станом
на 28.07.2011 року вказані господарські
будівлі, а саме навіс літ «Ж»;
майстерня-лазня літ. «Б»; сараї літ. «Д»
та літ. «Г» є самочинним будівництвом»

…Між тим не підтверджені належними та
допустимими доказами обставини, на які
посилається позивач в обґрунтування
заявлених ним вимог…» /т.1, а.с.174/.

Таким чином, у вказаній справі ОСОБА_7
було відмовлено у задоволенні позову з
мотиву необґрунтованості (не
підтвердження належними доказами)
позовних вимог.

На думку суду, звернувшись до суду з
позовом до Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі про визнання декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
від 05.12.2011 №СТ 7 такою, що подана з
недостовірними даними, та скасування
її реєстрації, позивачка звернулася не
до того відповідача та обрала
неналежний спосіб захисту порушеного
права.

Згідно з частиною першої статті 52
Кодексу адміністративного судочинства
України суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.

Юрисдикцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ
визначено статтею 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а підсудність
адміністративних справ визначено
статтями 18-20 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час розгляду справи суд був
позбавлений можливості замінити
первинного відповідача належним
відповідачем, оскільки це потягнуло би
за собою як зміну предметної
підсудності адміністративної справи
(стаття 18 Кодексу адміністративного
судочинства України) так і взагалі
юрисдикцію спору з адміністративного
на цивільний. Також, заявлена позовна
вимога за своєю суттю стосується лише
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі, а Кодексом
адміністративного судочинства України
не передбачено право суду самостійно
змінювати предмет позову.

Суд також зазначає, що у позивача
відсутні повноваження та компетенція
контролюючих органів, які, в силу
закону повинні контролювати порядок
здійснення проектування об'єктів,
експертизу проектів будівництва, хід
будівних робіт. Разом з тим, приписами
Закону України від 14.10.1994 №208/94-ВР «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» чітко
визначені органи, які здійснюють
контроль за дотриманням суб'єктами
містобудування відповідних законів,
будівельних норм та правил та
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Аналогічної думки, в тому числі
відносно неналежного способу захисту
права, дійшов Севастопольський
апеляційний адміністративний суд при
розгляді справ № 827/458/13-а (постанова від
29.05.2013), № 827/1049/13-а (ухвала від 20.11.2013), №
827/2143/13-а (ухвала від 21.01.2014).

Щодо позовної вимоги про визнання
технічного паспорту на домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1, таким, що не
відповідає дійсності та його
скасування, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частина друга статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За визначенням пункту 7 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У спірних відносинах Комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації і державної реєстрації
об'єктів нерухомого майна»
Севастопольської міської Ради,
реалізуючи повноваження щодо
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна та складання
відповідної технічної документації,
функцій суб'єкта владних повноважень
не здійснює, доказів іншого позивачкою
не надано. Отже, в порядку
адміністративного судочинства
заявлена позивачкою вимога про
визнання технічного паспорту на
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1,
таким, що не відповідає дійсності та
його скасування, реалізована бути не
може.

З тих самих підстав не може бути
реалізована в порядку
адміністративного судочинства позовна
вимога про визнання протиправним та
скасування звіту ТОВ «Югпроект-ХХІ»
про проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, вказаний у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
05.12.2011 №СТ 7.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Югпроект-ХХІ» за своєю
організаційно-правовою формою є
господарським товариством, тобто
суб'єктом господарювання, створеним
юридичними особами та/або громадянами
шляхом об'єднання їх майна і участі в
підприємницькій діяльності товариства
з метою одержання прибутку (частина
перша статті 79 Господарського кодексу
України). Таким чином, ТОВ
«Югпроект-ХХІ» не є суб'єктом владних
повноважень й при складанні звіту про
проведення технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж об'єкта домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, владних управлінських функцій
не виконував. До того ж, ТОВ
«Югпроект-ХХІ» зазначено як третю
особу, та статусу відповідача у справі
не має.

Щодо доводів представника третьої
особи ОСОБА_2 про пропуск позивачкою
строку звернення до суду, слід
зазначити, що позивачкою строк
звернення до суду обраховується з
моменту, коли вона дізналася про
наявність декларації ОСОБА_2 про
готовність об'єкта до експлуатації, та
її реєстрацію 05.12.2011 Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі за №СТ 7,
а саме, з моменту ознайомлення
представника позивача - ОСОБА_9 07.11.2013 в
Апеляційному суді міста Севастополя з
матеріалами цивільної справи за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідно до статті
частини сьомої статті 376, частини п'ятої
статті 319 Цивільного кодексу України
знести господарську будівлю, яка
самочинно споруджена відповідачем з
порушенням архітектурно-будівельних,
санітарних норм, правил пожежної
безпеки, а також стягнути з відповідача
моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

При вивченні в судовому засіданні
19.12.2013 матеріалів цивільної справи №
2-1888/2011, яка надійшла з Балаклавського
районного суду м. Севастополя,
встановлено факт наявності у його
матеріалах копії декларації за №СТ
7, зареєстрованої 05.12.2011
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі, а також клопотання
ОСОБА_9 з відміткою про ознайомлення з
матеріалами справи 07.11.2013. Крім того,
стороною по вказаної справі був
чоловік позивачці - ОСОБА_7, тому будь
яких даних, що спростовують пояснення
позивачки відносно строку, у який саме
вона дізналася про порушення своїх
прав та інтересів, судом не
встановлено.

Тобто, відомості щодо іншого моменту,
коли позичка дізналася про наявність
декларації ОСОБА_2 про готовність
об'єкта до експлуатації, та її
реєстрацію 05.12.2011 Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі за №СТ 7, у суду
відсутні (учасниками судового процесу
не надані).

Таким чином, з урахуванням того, що
судове рішення у вказаній справі
ухвалено Апеляційним судом міста
Севастополя 17.10.2013, представник ОСОБА_7
була ознайомлена с матеріалами справи
07.11.2013, а в Окружний адміністративний
суд міста Севастополя з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі позивачка звернулася
22.11.2013, суд дійшов висновку, що
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
строк для звернення до суду для захисту
порушених прав, свобод та законних
інтересів, позивачкою додержаний.

Щодо доводу представника ОСОБА_2 про
відсутність у позивачки інтересу у
спірних відносинах з того мотиву, що
домоволодіння АДРЕСА_2 їй не належить,
такий довід спростовується
матеріалами справи та письмовими
поясненнями позивачки.

Так, вище зазначалося, що житловий
будинок з надвірними будівлями за
адресою: АДРЕСА_2, був придбаний ОСОБА_7
у період перебування у шлюбі з
позивачкою.

Завою від 04.02.2014 ОСОБА_7 повідомив суд
про таке.

Угода про розділ майна, укладена між
ним та його дружиною - ОСОБА_6, була лише
попередньою угодою. Ніяких дій,
пов'язаних з реалізацією угоди ні він,
ні його дружина не здійснювали, - в
нотаріальному порядку угода не
реєструвалася як того вимагає частина
друга статті 69 Сімейного кодексу
України, не була проведена відповідна
реєстрація розділу нерухомого майна,
зазначеного в угоді. Не проведення
вказаних дій було спільним та
добровільним рішенням. Відповідно, все
майно, яким ми володіємо, є їх спільною
власністю. Кредити вони сплачують
разом з дружиною, у тому числі і за
житловий будинок у АДРЕСА_2. ОСОБА_6 є
його законною дружиною і ніхто не
вправі заявляти, що вона не проживає з
ним. У вказаному будинку вони всією
сім'єю, у тому числі із дітьми,
проживають з березня по листопад і
переїжджають до міської квартири
тільки на зимні місяці, так як це їх
спільна власність, придбана у повній
відповідності до законодавства
України /т.2, а.с.38/.

У своїх письмових поясненнях позивачка
також наголосила, що відповідно до
вимог статті 60 Сімейного кодексу
України вона є співвласником житлового
будинку у АДРЕСА_2 /т.1, а.с.203/.

Крім того допитані судом свідки ОСОБА_4
та ОСОБА_5 підтвердили факт
періодичного проживання ОСОБА_6 у
житловому будинку у АДРЕСА_2.

Таким чином позивачка має
безпосередній інтерес у спірних
відносинах.

З врахуванням наведеного, оцінюючи у
сукупності встановлені обставини та
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

При вирішенні спору суд приймає
рішення щодо розподілу судових витрат.

За правилом частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати , пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Вказаних витрат судом під час розгляду
справи не встановлено.

У судовому засіданні 04.02.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови, відповідно до вимог частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанову складено у повному обсязі
10.02.2014 (09.02.2014 - неробочий день).

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста
Севастополя протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
О.Ю. Александров