Справа № 750/823/14
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/823/14
Провадження № 2-а/750/79/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Чернігів Деснянський
районний суд м. Чернігова у складі
судді Карапута Л.В., розглянувши у
порядку скороченого провадження
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

22.10.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо виплати щомісячної
соціальної допомоги у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком та
зобов'язати здійснити перерахунок
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та забезпечити
відповідні виплати за 2009 рік. Позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав в порядку цивільного
судочинства, відповідно до якого
захист прав повинен був здійснювався в
межах строку позовної давності за три
роки, проте ухвалою Деснянського
районного суду м. Чернігова від 20.09.2010
року провадження у справі було закрито
у зв"язку з прийняттям Конституційним
Судом України рішення №19-рп/2010 від
09.09.2010 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
є дитиною війни та відповідно до Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" йому щомісячно повинна
підвищуватися пенсія на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Всупереч
того, що державні соціальні гарантії
дітям війни, встановлені частиною 2
статті 3 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", не можуть бути
обмежені чи скасовані іншими
нормативно-правовими актами, розмір
пенсії безпідставно не підвищувався на
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

Представник відповідача подав
письмові заперечення на позов, в яких
просить відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на те,
що відповідач діяв в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачуються
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до
пенсії для дітей війни є формою
реалізації конституційного права на
соціальний захист громадян, які
відповідно до спеціального закону, є
дітьми війни.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Суд не бере до уваги положення частини 3
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої вбачається, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячного
підвищення на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, як це передбачається
статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Відповідно до статті 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Пунктом 41 розділу II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2009 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007
р. № 107 текст статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
викладено в такій редакції (набрала
чинності з 01 січня 2008 року): "Дітям війни
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту") до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
дане підвищення провадиться за їх
вибором згідно з одним із законів".

Рішенням Конституційного Суду
України "У справі за конституційними
поданнями Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України)" від
22.05.2008 р. № 10-рп/2008 положення пункту 41
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007 р. № 107 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Згідно частини 2 статті 152 Конституції
України Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, з прийняттям
Конституційним Судом України 22.05.2008
року рішення №10-рп/2008, відновлено дію
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у попередній
редакції.

Посилання відповідача на постанову
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян",
якою відповідач керувався при
нарахуванні позивачу підвищення до
пенсії, суд вважає безпідставним,
виходячи з наступного.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, суд приходить до
висновку, що при розрахунку соціальної
державної допомоги, передбаченої ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", застосуванню підлягає
розмір 30% мінімальної пенсії за віком, а
не розмір, визначений постановою КМУ
№530 від 28.05.2008 року, якою керувався
відповідач.

Положення частини 3 ст.28 Закону України
"Про загальнообов"язкове державне
пенсійне страхування" не є перешкодою
для обчислення інших пенсій чи доплат
пов"язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Оскільки позивач у вересні 2010 року
звертався до суду за захистом своїх
порушених прав у порядку цивільного
судочинства, де строк позовної
давності становив три роки,
провадження у справі було закрито
згідно ухвали Деснянського районного
суду м. Чернігова від 20.09.2010 року з тих
підстав, що справа не підлягає розгляду
у порядку цивільного судочинства у
зв"язку з прийняттям Конституційним
Судом України рішення №19-рп/2010 від
09.09.2010 року, а тому суд вважає, що
позовні вимоги позивача про
зобов"язання відповідача здійснити
перерахунок і виплату соціальної
допомоги як дитині війни з 01.01.2009 року
по 31.12.2009 року підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 99, 100, 158 -
163, 186 КАС України, суд,-

п о с т а н о
в и в:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові щодо
виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі меншому, ніж встановлено ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 01.01.2009 року по
31.12.2009 року - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її розміру як дитині війни
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з 01.01.2009
року по 31.12.2009 року і здійснити
відповідні виплати на користь позивача
за виключенням виплаченого підвищення
до пенсії за вказані періоди.

Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня її проголошення в порядку ст.186 КАС
України.

Суддя
Л.В. Карапута