Справа № 2а/2470/1568/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/800/39472/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області

на постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року

та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 липня 2013 року

у справі № 2а/2470/1568/12

за позовом Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області

до Державного
підприємства «Хотинське лісове
господарство»

про зобов'язання виконати
вимоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області
звернулась до суду з позовом про
зобов'язання Державне підприємство
«Хотинське лісове господарство»
виконати вимоги позивача від 01 грудня
2011 року № 24-31-12/1013 щодо забезпечення
відшкодування Підприємству шкоди
внаслідок: невжиття заходів щодо
своєчасного стягнення дебіторської
заборгованості з отримувачів лісо
продукції в сумі 48143, 05 гривень,
незаконних видатків на оплату
консалтингових та аудиторських послуг
в сумі 34740, 82 гривень, надання
спонсорської допомоги суб'єктам
господарювання у встановлених
законодавством розмірах в сумі 33820,00
гривень та проведення зайвої оплати
вартості державної символіки в сумі
10082,39 гривень.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі № 2а/2470/1568/12, залишеною без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року, у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Державна
фінансова інспекція в Чернівецькій
області звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм
матеріального, просить вищевказані
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 2201 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
наданої ними правової оцінки обставин
у справі, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 06.09.2011 року по 17.11.2011
року Контрольно-ревізійним
управлінням Чернівецької області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства «Хотинське
лісове господарство» за період з 01.01.2009
року по 01.11.2011року.

Про веденою ревізією встановлено ряд
фінансових порушень на загальну суму
176401, 11 гривень, з яких: 97757, 90 гривень -
невжиття заходів щодо своєчасного
стягнення дебіторської заборгованості
з отримувачів лісопродукції; 34740,82
гривень - незаконні видатки на оплату
консалтингових та аудиторських послуг;
33820,00 гривень - надання спонсорської
допомоги суб'єктам господарювання у
більш ніж встановлено законодавством
розмірах та 100820, 39 гривень - проведення
зайвої оплати вартості державної
символіки. За наслідками ревізії
складено акт №24-31-14/109 від 17 листопада
2011 року та направлено відповідачеві
вимогу від 01 грудня 2011 р. № 24-31-12/1013 про
усунення виявлених ревізією недоліків
і порушень зі троком усунення
недоліків до 29 грудня 2011року.

Відповідач не здійснив дій щодо
виконання вимоги від 01.12.2011 року №
24-31-12/1013.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з чим
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем під час проведення
ревізії не відображено та не
встановлено винних службових -
посадових осіб, внаслідок дій або
бездіяльності яких допущено порушення
законодавства з фінансових питань, не
надано жодного доказу про визнання
недійсними договорів, які
досліджувались у ході ревізії, які
укладені з порушенням законодавства, а
також доказів, щодо стягнення в
судовому порядку у дохід держави
коштів, отриманих відповідачем за
незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства, які
досліджувалися в ході ревізії. Також,
фінансовою інспекцією не надано
доказів щодо невжиття відповідачем
заходів пов'язаних із своєчасним
стягненням дебіторської
заборгованості з отримувачів
лісопродукції на суму 97757, 90 гривень,
здійснення незаконних видатків на
оплату консалтингових та аудиторських
послуг на суму 34740, 82 гривень, надання
спонсорської допомоги суб'єктам
господарювання у встановлених
законодавством розмірах на суму 33820, 00
гривень та проведення зайвої оплати
вартості державної символіки на суму
10082, 39 гривень, а також відповідного
розрахунку.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні» від 26 січня 1993 року №
2939-XII (далі по тексту - Закон № 2939),
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті .

Порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 2 статті 15 Закону №
2939-ХІІ, законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Методичними рекомендаціями щодо
реалізації матеріалів ревізій по
окремих видах порушень, затверджених
наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України від 03.03.2008 року № 113,
передбачені заходи з реалізації
матеріалів ревізії. Згідно даних
рекомендацій, органи КРУ мають право
застосувати до порушника фінансові
санкції, притягати посадових осіб до
дисциплінарної та адміністративної
відповідальності, за наявності підстав
для порушення кримінальної справи
проти винних осіб передавати матеріали
ревізії до правоохоронних органів.
Пунктом 2.1.1 Методичних рекомендацій
передбачено, якщо у встановлений
термін вимога про усунення виявлених
ревізією порушень не виконана,
контролюючий орган звертається в
установленому порядку до суду щодо
стягнення з одержувача бюджетних
коштів в дохід відповідного бюджету
коштів у сумі, що використана не за
цільовим призначенням.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, звернення Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області до
суду з позовом про примусове виконання
вимог можливе в разі, коли надані
інспекції законодавством методи та
способи вичерпані. Крім цього, слід
наголосити, що такі вимоги позивача
мають визначати конкретні дії
конкретно визначеної особи. Суд не може
зобов'язати виконувати умовні вимоги,
які не визначають спосіб та
відповідальну особу за їх виконання.

Оскільки позивачем невірно обраний
спосіб захисту порушених прав, судами
першої та апеляційної інстанцій
зроблено обґрунтований висновок щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального права.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що рішення судів попередніх
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області -
відхилити.

Постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 03 липня 2013 року у справі №2а/2470/1568/12 -
залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: