Справа № 2-а-2998/08/1570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К-12379/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Борисенко
І.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25.02.2009 та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2010 у
справі № 2а-2998/08/1570

за заявою Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську

до Держаного підприємства
"Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів"

про застосування
адміністративного арешту активів у
вигляді зупинення операцій на рахунках
платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

Державний податковий орган звернувся
до суду із заявою про застосування до
Підприємства адміністративного арешту
активів у вигляді зупинення операцій
на рахунках платника податків за
відчуження активів, що перебувають у
податковій заставі, без попереднього
узгодження з податковим органом, та
забезпечення можливості погашення
існуючого податкового боргу.

Постановою суду першої інстанції у
задоволенні позовних вимог Державної
податкової інспекції відмовлено.

Апеляційний адміністративний суд
постановою судове рішення першої
інстанції змінив, оскільки,
відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції не взяв до
уваги, що державний податковий орган
звернувся із заявою, а не з позовом. При
цьому апеляційний адміністративний
суд погодився з позицією суду щодо
вирішення звернення податкового
органу по суті.

Не погодившись із судовими рішеннями у
справі, орган податкової служби
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення та
прийняте нове рішення, яким заяву про
застосування адміністративного арешту
активів у вигляді зупинення операцій
на рахунках платника податків
задовольнити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у зв'язку із несплатою
податкового боргу у Підприємства
активи останнього (плавзасоби вартістю
984 741,82 грн.) було передано у податкову та
зареєстровано у державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 14.09.2004 за №
1300915.

За результатами перевірки збереження
майна у вересні 2007 року податковим
органом було встановлено про допущене
порушення позивачем п. 8.6 ст. 8 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами державними цільовими
фондами", яке, на думку податкового
органу, полягає в тому, що позивачем за
наявності податкового боргу та майна,
яке знаходиться у податковій заставі,
без узгодження з податковим органом
згідно з актом № 1 на баланс ДП
"Укртехфлот" передано майно на загальну
суму 36 563 389,28 грн. та згідно з актом № 2
на баланс ДУ "Держгідрографія"- 2 117 610,65
грн.

Крім того, згідно довідки Державної
податкової інспекції про загальну
заборгованість за Підприємством
станом на 24.02.2009 рахується податковий
борг у сумі 3 897 559,88 грн.

Судами також встановлено, що ухвалою
Господарського суду Одеської області
від 23.01.2008 було порушено провадження
про банкрутство Підприємства
(позивача).

Так, відповідно до п. "з" пп. 8.7.1 п. 8.7 ст. 8
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" активи платника податків
звільняються з податкової застави з
дня прийняття окремого рішення судом у
межах процедур, визначених
законодавством з питань банкрутства.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні
заяви державного податкового органу,
суди обґрунтовано виходили з того, що
активи боржника в процедурі
банкрутства повинні бути вільними від
будь-яких обмежень.

При цьому, вирішуючи питання про зміну
судового рішення першої інстанції, суд
апеляційної інстанції вірно зазначив,
що держаний податковий орган звернувся
із заявою, а не з позовом.

Оскільки у справах за зверненням
органів державної податкової служби
при здійсненні ними передбачених
законом повноважень на підставі
подання відсутній спір про право,
перелік особливих вимог, що
пред'являються до подання податкового
органу, та особливий перелік
процесуальних дій суду, які можуть
учинятися в процесі розгляду такого
подання, передбачено ст. 183 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, провадження у справах, порушених
за поданням податкових органів,
поданим на підставі ст. 183 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є окремим видом судового
провадження, відмінним від загального
(позовного). Сторонами такого
провадження, як випливає з ч. 7 ст. 183 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, є заявник (орган державної
податкової служби, що вніс подання), та
відповідач - платник податків, стосовно
якого таке подання внесено.

З огляду на вищевикладене, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
Державної, викладені у касаційній
скарзі, і не вбачає підстав для
скасування законного і обґрунтованого
судового рішення апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 220 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2010 у
справі № 2а-2998/08/1570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
І.В. Борисенко

А.О. Рибченко