Справа № 822/4493/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4493/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Білоуса О.В. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 25
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі -
позивач) до Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України,
Департаменту соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації, управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області (далі - відповідач) про визнання
протиправними дій, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів я якому просив: визнати
протиправними дії Комісії зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політики
України та Департаменту соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації;
визнати нечинним рішення Комісії зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політики
України від 12.06.2013 року про визначення
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС категорії 3 та вилучення
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2;
зобов'язати Департамент соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації
вжити заходів щодо поновлення його
прав на соціальний захист, що існували
до 25.02.1993 року як особи-учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області виплатити йому додаткову
пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю за
період з 01.03.2012 року по 12.06.2013 року та
продовжити в подальшому її виплату;
стягнути солідарно із відповідачів сто
тисяч гривень в рахунок відшкодування
завданої моральної (немайнової) шкоди.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 28.12.2013 року
позов задоволено частково: зобов`язано
управління Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі виплатити
позивачу додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю, як чорнобильцю 3
категорії за період з 01.03.2012 року по
12.06.2013 року; в задоволені решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення в частині
задоволених вимог та винести нове, яким
відмовити в задоволені позовних
вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.
При цьому Департаменту соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації
надано заяву про розгляд справи без
участі представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачу було видано
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році серії НОМЕР_1 від 20.04.1992 року.
Рішенням Теофіпольського районного
суду від 18.01.1993 року встановлено факт
перебування позивача в зоні відчуження
та виконання робіт по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в період з 16 по 19 жовтня 1986 року. 25.02.1993
року позивачу видано посвідчення серія
НОМЕР_2 категорія 3. 16.07.1998 року
відповідно до протоколу №254 комісія із
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
вирішила повернутись до розгляду
справи після надання розгорнутого
рішення суду. 10.12.1998 року згідно із
протоколом №299 комісія із спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС вирішила
на підставі представлених документів
визнати видачу посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
безпідставною. Згідно листа управління
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 02.07.2007 року № 159 на заяву щодо зміни
категорії учасника ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
вказано, що факт перебування в зоні
відчуження та виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС чотири доби, а
необхідно більше п'яти діб у 1986 році, що
повинно бути підтверджено відповідною
архівною довідкою. 05.03.2012 року листом
№1136/03 управління Пенсійного фонду
України в Теофіпольському районі
повідомило позивача, що розмір пенсії з
01.03.2012 року буде становити 925 грн. 19 коп.,
без додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, як чорнобильцю 2
категорії. Згідно листа відповідача
від 06.10.2013 року, на заяву позивача від 26
вересня 2013 року щодо недоплаченої суми
додаткової пенсії за період з 01.03.2012
року по 12.06.2103 року повідомлено, що з дня
встановлення статусу ліквідатора
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
3 категорії (12.06.2013 року) призначено
додаткову пенсію в розмірі 12 відсотків
від прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Приймаючи оскаржуване рішення в
частині задоволених позовних вимог суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на вказану додаткову
пенсію.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої інстанції, з таких підстав.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, єдиний порядок визначення
категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначає Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, визнаються
учасники ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС - громадяни, які
брали безпосередню участь у ліквідації
аварії та її наслідків;

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після, виникнення права на державну
пенсію.

Статтею 14 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначено категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, для
встановлення пільг і компенсацій. До 3
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесені учасники ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали: у зоні відчуження з
1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1
до 5 календарних днів.

Як вірно встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 3 категорії, що не
заперечується відповідачем.

Безпідставне посилання відповідача, що
обов'язковою умовою для проведення
перерахунку пенсії потрібно
посвідчення учасника ліквідації,
оскільки позивачу був встановлений
статус ліквідатора Чорнобильській АЕС
3 категорії, а документи були
відправленні для перевірки. Дані факти
визнаються сторонами.

Відтак припиняючи виплати додаткової
пенсії позивачу з 01.03.2012 року пенсійний
орган діяв протиправно, так-як до
прийняття спірного рішення від 12.06.2013
року Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України діяло
посвідчення видане 25.02.1993 року
Хмельницькою ОДА, і як наслідок
підтверджено спірним рішенням
правильність визначення статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 3.

Оскільки в межах поданої апеляційної
скарги позовні вимоги: визнати
нечинним рішення Комісії зі спірних
питань визначення статусу осіб, які
брали участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політики
України від 12.06.2013 року про визначення
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС категорії 3 та вилучення
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2;
зобов'язати Департамент соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації
вжити заходів щодо поновлення його
прав на соціальний захист, що існували
до 25.02.1993 року як особи-учасника
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2
категорії; стягнути солідарно із
відповідачів сто тисяч гривень в
рахунок відшкодування завданої
моральної (немайнової) шкоди не
оскаржені, то апеляційний суд, в силу
приписів ч. 1 ст. 195 КАС України не
перевіряє їх правомірність.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Теофіпольському районі Хмельницької
області залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Білоус О.В.

Залімський І. Г.