Справа № К/9991/3263/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/3263/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Гайсинському районі Вінницької
області про визнання протиправною та
скасування вимоги за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року позивачка звернулася в
суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Гайсинському районі Вінницької
області про визнання протиправною та
скасування вимоги.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2011
року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року апеляційну скаргу відповідача
задоволено, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивача
звернулася із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка
зареєстрована Гайсинською районною
державною адміністрацією Вінницької
області 23.10.2003 року за №21500П, як
фізична особа підприємець та є
платником фіксованого податку.

Відповідачем пред'явлено позивачу
вимоги № 1034 від 07.07.2011 року на суму 861,96
грн. та № 1035 від 07.07.2011 року на суму 868,84
грн.

Відповідно до ст..ст. 18, 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-1 від 19 грудня 2003 року та -
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Згідно до Закону України «Про внесення
змін до законів України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 2461 - IV від 08 липня 2010
року, який набрав чинності з 17 липня 2010
року фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом. Сума
страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей. Які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому, сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з
аналізу вказаної норми, вірно вказав на
те, що фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності повинні
сплачувати страхові внески за себе та
членів своїх сімей у фіксованому
розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 8
розділу XV Прикінцевих положень цього
Закону фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок),
сплачують страхові внески, що
перераховуються до солідарної системи
на умовах і в порядку, визначених цим
Законом, та в розмірах, передбачених
для платників збору Законом України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування», але не менш як
мінімальний страховий внесок.

Сплата страхових внесків здійснюється
у строки, визначені частиною 6 статті 20
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме, щоквартально
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
кварталу.

Щомісячна сума страхового внеску
визначається підприємцем з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, яка згідно із Законом
України «Про внесення змін до Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» та
Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» перераховується
органами Державного казначейства
України на рахунки Органів Фонду в
розмірі 10% (фіксований податок) та 42 % (на
єдиному податку).

Зі справи вбачається, що за позивачем
рахується заборгованість зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за липень, серпень,
вересень, жовтень, листопад та грудень
2010 року, що з урахуванням зарахованої
суми від сплаченого єдиного податку в
рахунок сплати страхових внесків
склала 1730 грн. 80 грн. Враховуючи розмір
мінімальної заробітної плати у 2010 році
мінімальний страховий внесок у липні -
вересні становить 294, 82 грн., у жовтні -
листопаді 2010 року 301 грн.. 12 коп. в грудні
306 грн. 10 коп.

Суми несплачених страхових внесків
стягуються у порядку, встановленому
статтею 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», який набрав
чинності з 01.01.2011 року, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій. Нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових І внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції обґрунтовано вказав на те, що
заборгованість зі сплати страхових
внесків визначена оскаржуваними
вимогами виникла за період з липня по
грудень 2010 року , а тому вимоги №1034 та
№1035 від 07.07.2011 року прийнято
відповідачем в межах чинного
законодавства.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді