Справа № 14/3
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2013-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 березня 2013 року м.
Київ В/800/635/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого),

Бившевої Л.І., Ланченко Л.В., Пилипчук
Н.Г., Шипуліної Т.М.,

перевіривши заяву Державної
податкової служби України

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2012 К/9991/1957/11, К/9991/2230/11

у справі № 14/3

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ароганс Трейд"

до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі м.
Києва, Державної податкової
адміністрації України

про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова служба України
звернулась до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2012 К/9991/1957/11, К/9991/2230/11.

Відповідно до ст. 2391 КАС України (із
змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ "Про
судоустрій і статус суддів"), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

У зв'язку із тим, що заяву було подано
без додержання вимог статтям 239 та 2391
КАС України, а саме податковим органом
у заяві не було зазначено конкретних,
різних за змістом, судових рішень, в
яких має місце неоднакове застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, не
наведено обґрунтування неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми
права, та не зазначено у чому полягає
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
рішення якої оскаржується, а також не
надано різних за змістом судових
рішень, в яких має неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах), заява була залишена
без руху із встановленням строку до
05.03.2013 для усунення зазначених
недоліків, про що 05.02.2013 було
постановлено ухвалу.

На виконання зазначеної ухвали заявник
виправив вказані недоліки в межах
встановленого строку - 05.03.2013, про що
свідчить штамп реєстрації вхідної
кореспонденції суду на заяві про
усунення недоліків. Тому, враховуючи
викладене, заява про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 01.11.2012 К/9991/1957/11, К/9991/2230/11 визнана
такою, що відповідає вимогам статей 239
та 2391 КАС України, подана з дотриманням
порядку і строків подання заяви про
перегляд судових рішень.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України
визначено, що заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за тотожних
предмета спору, підстав позову та за
аналогічних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2012 К/9991/1957/11, К/9991/2230/11 заявник
послався на неоднакове застосування
судами касаційної інстанції однієї й
тієї самої норми права, а саме ст. 11
Закону України "Про державну податкову
службу в Україні", ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців",
наказу ДПА України від 22.09.2006 № 561 "Про
внесення змін до наказу від 01.07.2002 № 301
"Про затвердження Порядку передачі
банками інформації про відкриття
(закриття) власних кореспондентських
рахунків, закриття та зміну рахунків
клієнтів - платників податків і зборів
(обов'язкових платежів) до органів
державної податкової служби
електронними засобами та заповнення
розрахункових документів у разі сплати
(стягнення) платежів до бюджету або
повернення платежів з бюджету", ст. 19
Конституції України, ст. 21 Податкового
кодексу України відносно дій органів
державної податкової служби.

На підтвердження зазначеного заявник
надав ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 03.05.2012 № К/9991/12507/12, в
якій, на його думку, інакше застосовано
одні й ті самі норми права.

Так, у судовому рішенні, наданого на
підтвердження неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права, судом було
встановлено, що заявлені позовні
вимоги стосуються скасування з дати
набрання чинності наказу ДПА України
"Про затвердження форм податкових
розрахунків з плати за користування
надрами" в частині зазначення певних
реквізитів господарюючого суб'єкта у
податковому розрахунку.

В ухвалі, про перегляд якої поставлено
питання, суд касаційної інстанції,
ззалишаючи без змін рішення судів
першої й апеляційної інстанцій,
погодився з їх висновком щодо
неправомірної відмови контролюючим
органом платнику податку у взятті на
облік рахунку, відкритого останнім у
банківській установі, у зв'язку з
недостовірністю реєстраційних даних.

Аналіз наведених рішень суду
касаційної інстанції дає підстави
вважати, що обставини, які стали
підставою для заяви про перегляд
справи, не підтвердилися, оскільки
правовідносини, які були предметом
судових розглядів, не є подібними. Крім
того, судові рішення ухвалені на
користь платників податків, що
виключає ухвалення різних за змістом
судових рішень, що передбачено
приписами п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів не
вбачає підстав для допуску справи до
провадження у Верховному Суді України.

Керуючись ст. ст. 235-240 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені заяви Державної
податкової служби України про допуск
справи до провадження Верховного Суду
України для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2012 К/9991/1957/11, К/9991/2230/11 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Карась О.В.

Судді
Бившева Л.І.

Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

Шипуліна Т.М.