Справа № 2а/0370/2023/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К/800/23929/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка
А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Ковельсільмаш» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 12.08.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.04.2013 року
у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі
Волинської області, правонаступником
якого є управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області до
Публічного акціонерного товариства
«Ковельсільмаш», за участю Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія з управління активами
«Форвард», про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі Волинської
області звернулося до Волинського
окружного адміністративного суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Ковельсільмаш», за участю
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Форвард», про
стягнення заборгованості.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 12.08.2011 року
позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України в м. Ковелі Волинської
області було задоволено. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Ковельсільмаш» заборгованість в сумі
1239164,46грн, яка виникла зі сплати
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
01.01.2011 року по 18.07.2011 року.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.04.2013 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Ковельсільмаш» було залишено без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
12.08.2011 року - без змін.

У касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство
«Ковельсільмаш», не погоджуючись з
даними рішеннями, посилаючись на
допущені судами порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2013 року, постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
12.08.2011 року визнати такою, що втратила
законну силу та закрити провадження у
справі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Публічного акціонерного
товариства «Ковельсільмаш»
задоволенню не підлягає, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання вимог
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1, управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ковелі
Волинської області було направлено
відповідачу розрахунок фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за період з
01.01.2011 року по 18.07.2011 року на суму
1239164,46грн (з врахуванням частки сплати
підприємством відповідно до
відробленого працівниками стажу) для
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій за рахунок
підприємства.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 цього
Закону. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Таким чином, зазначений вище порядок
компенсації витрат Пенсійного фонду
України не змінився і після набрання
01.01.2004 року чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Всупереч вимогам Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідач своєчасно, в
добровільному порядку не відшкодував
витрати на виплату та доставку пенсій
особам, які мають право на пільгову
пенсію за пред'явленою в установленому
порядку вимогою позивача.

На момент набрання чинності Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
питання щодо відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «б»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» було врегульовано
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до пунктів 1
та 2 статті 1 якого відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Абзацом 3 пункту 1 статті 4 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено ставку на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
пунктів «а», «б» частини 1 статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за списком № 1 та списком
№ 2, покриваються підприємствами та
організаціями. При цьому обов'язок
підприємств та організацій з
відшкодування цих витрат, понесених
ПФУ після 01.01.2004 року, не пов'язаний із
датою призначення такої пенсії чи
часом набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог статті
14 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Крім того, порядок відшкодування
фактичних витрат по виплаті та
доставці пенсій передбачений
Інструкцією про порядок обчислення та
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-1.

Відповідно до пункту 6 вказаної
Інструкції, відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 6.8 Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.9 Інструкції передбачено, що
не сплачені та/або несвоєчасно
сплачені суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
зазначених в абзаці другому пункту 6.1
цієї Інструкції, стягуються з
нарахуванням пені та штрафних санкцій
відповідно до норм Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Відповідно до пункту 6.10 Інструкції,
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, про обов'язок
Публічного акціонерного товариства
«Ковельсільмаш» відшкодувати
управлінню Пенсійного фонду України в
м. Ковелі Волинської області,
правонаступником якого є управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області витрати на виплату та доставку
пенсій, які згідно з розрахунком,
складеним останнім відповідно до
Інструкції, призначені працівникам
цього Товариства відповідно до пунктів
«б»-«з» частини 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Ковельсільмаш» - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
12.08.2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2013 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Ковелі Волинської області,
правонаступником якого є управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області до Публічного акціонерного
товариства «Ковельсільмаш», за участю
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія з
управління активами «Форвард», про
стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Є. Донець

судді:
А.О. Логвиненко

В.Ф. Мороз