Справа № 826/20702/13-а
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1Вн. № 1/381
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

11 лютого 2014 року 13:00 №
826/20702/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Клочкової Н.В.,
суддів Огурцова О.П. Скочок Т.О.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Начальника
Департаменту охорони, нагляду і
безпеки, режиму та контролю за
виконанням судових рішень Державної
пенітенціарної служби України про
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського
районного суду Рівненської області з
позовом до начальника управління
охорони, нагляду і безпеки Державного
департаменту України з питань
виконання покарань (далі - відповідач)
про зобов'язання внести зміни до наказу
№ 39 від 14.03.2007 "Про затвердження Змін до
Правил внутрішнього розпорядку
установ виконання покарань" № 39 від
14.03.2007, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.03.2007 за № 298/13565.

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 16.05.2007 позовну
заяву ОСОБА_1 у справі № 2-а-78 2007 рік
залишено без руху.

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 08.06.2007 позовну
заяву ОСОБА_1 у справі № 2-а-78 2007 рік
повернуто позивачеві.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2008 у
справі № 22-а-915/08 апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення,
ухвали Рівненського районного суду
Рівненської області від 16.05.2007 та від
08.06.2007 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.08.2009 К-25583/08 ОСОБА_1
поновлено строк на касаційне
оскарження ухвал судді Рівненського
районного суду Рівненської області від
16.05.2007, від 08.06.2007 та ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.06.2008.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.09.2009 К-25583/08 касаційну
скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвали судді
Рівненського районного суду
Рівненської області від 16.05.2007, від
08.06.2007 та ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.06.2008 - скасовано та повернуто
справу до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 28.01.2009 у справі
№ 2а-691/2010 позовну заяву ОСОБА_1 та всі
додані до неї документи повернуто
позивачеві та роз'яснено йому право
звернутися до окружного
адміністративного суду за вирішенням
даного спору.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2013 у
справі № 21601/10 апеляційну скаргу ОСОБА_1
задоволено, ухвалу Рівненського
районного суду Рівненської області від
28.01.2009 у справі № 2а-691/2010 про повернення
позовної заяви скасовано та справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 20.09.2013 у справі
№ 570/4041/13-а (номер провадження 2-а/570/197/2013)
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 передано до Київського
окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013 у
справі № 810/6469/13-а адміністративну
справу № 810/6469/13-а (№ 570/4041/13-а) передано
на розгляд до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

До відділу документального обігу та
контролю Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшла справа №
810/6469/13-а. Справі було присвоєно новий
номер 826/20702/13-а та передано судді
Клочковій Н.В.

30 грудня 2013 року ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового розгляду
на 23 січня 2014 р.

Про призначене судове засідання
позивача повідомлено 08.01.2014 р., що
вбачається з повідомлення про вручення
поштового відправлення (Т. 2, арк.10).

21 січня 2014 року, за два дні до судового
засідання, позивачем подано до
Окружного адміністративного суду
міста Києва клопотання про розгляд
даної справи за особистої участі
позивача в режимі відеоконференції.

Згідно ч. 2 ст. 1221 Кодексу
адміністративного судочинства України
у клопотанні про участь у судовому
засіданні в режимі відеоконференції в
обов'язковому порядку зазначається
суд, в якому необхідно забезпечити її
проведення. Таке клопотання може бути
подано не пізніш як за сім днів до дня
проведення судового засідання, в якому
відбуватиметься така участь.

Проте, всупереч вимогам ч. 2 ст. 1221
Кодексу адміністративного судочинства
України, позивачем у даному клопотанні
не зазначив суд, в якому необхідно
забезпечити її проведення.

Крім цього, клопотання було подано за
два дні до судового засідання, в той час
як КАС України чітко передбачає не
менше семи днів.

Відтак, оскільки клопотання позивача
надійшло з порушеннями до суду за два
дні до судового засідання та без
посилання на суд, в якому необхідно
було забезпечити проведення
відеоконференції, суд був позбавлений
можливості вирішити його у
встановленому порядку та забезпечити
даний режим позивачеві.

У зв'язку з неприбуттям сторін в судове
засідання 23.01.2014 р. судом було
відкладено розгляд справи на 04.02.2014 р.
При цьому, судом в порядку ст. 55 КАС
України було замінено відповідача на
його правонаступника, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
посадова особа, до якої пред'явлено
позов - начальник управління охорони,
нагляду і безпеки Державного
департаменту України з питань
виконання покарань - на даний момент не
існує, оскільки Державний департамент
України з питань виконання покарань
було реорганізовано у Державну
пенітенціарну службу України на
підставі Указу Президента України №
1085/2010 "Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади"
від 09.12.2010 р.

З наявних у справі матеріалів
вбачається, що за змістом повноважень
правонаступником відповідача є
начальник Департаменту охорони,
нагляду і безпеки, режиму та контролю
за виконанням судових рішень Державної
пенітенціарної служби України, якого і
було визначено відповідачем, як
правонаступника.

Сторони були вчасно повідомлені про
наступне судове засідання, призначене
на 04.02.2014 р., що вбачається з повідомлень
про вручення поштового відправлення
(Т.2., арк. 18 - 19, 29.01.2014 р. - позивач, 29.01.2014 р.
- відповідач) та визнається сторонами.

04.02.2014 р. в судове засідання сторони не
прибули, оскільки їх явка не
визнавалась обов'язковою, а збоку
позивача це повторне неприбуття, проте
з поважних причин (перебування у місцях
позбавлення волі), суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження в силу
положень ч. 6 ст. 128 КАС України, яке
визначає, що немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але не прибули
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.).

Враховуючи, що провадження у справі
було відкрито 30 грудня 2013 р., з метою
вирішення справи протягом розумного
строку, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для відкладення
судового розгляду, тим більше
клопотань з цього приводу від сторін не
надходило.

04.02.2014 р. через канцелярію суду надійшли
заперечення відповідача у даній
справі, які ґрунтується на тому, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.

07.02.2014 р. через канцелярію суду, після
переходу до вирішення справи в порядку
письмово провадження, від позивача
(відбуває довічне позбавлення волі у
виправній колонії № 31) надійшло
клопотання про забезпечення його
особистої участі в наступних судових
засіданнях.

Проте, враховуючи, що суд судових
засідань в даній справі більше не
призначав та вирішує справу в порядку
письмового провадження, підстави для
задоволення такого клопотання
відсутні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва,
встановив наступне.

14.03.2007 р. наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань № 39 затверджено
ЗМІНИ до Правил внутрішнього
розпорядку установ виконання покарань.

Так, згідно п. 4 Змін до Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань визначено наступне:

4. Пункт 43 доповнити абзацами такого
змісту:

"За фактом отримання кореспонденції
засуджений власноручно складає
розписку (додаток 44), яка долучається до
особової справи засудженого. У разі
відмови засудженого отримувати
кореспонденцію з Європейського суду з
прав людини складається акт у двох
примірниках (додаток 45), який
підписується особою, яка здійснює
перегляд кореспонденції, начальником
відділення соціально-психологічної
служби та завідуючим канцелярією
установи. Перший примірник акта та
запечатаний конверт долучаються до
особової справи засудженого. Другий
примірник акта про відмову отримувати
кореспонденцію з Європейського суду з
прав людини підшивається в
хронологічному порядку до
номенклатурної справи особи, яка
здійснює перегляд кореспонденції.

Відшкодування витрат за пересилання
звернення, адресованого до
Європейського суду з прав людини,
проводиться з коштів, які є на
особистих рахунках засуджених.
Звернення засуджених інвалідів першої
та другої груп, жінок з вагітністю
понад чотири місяці, непрацюючих жінок,
які мають дітей у будинках дитини при
виправних колоніях, непрацюючих
чоловіків віком понад шістдесят років
і жінок - понад п'ятдесят п'ять років
(якщо вони не одержують пенсії), а також
осіб, звільнених від роботи через
хворобу, у тому числі хворих на активну
форму туберкульозу, пересилаються за
рахунок коштів, передбачених
кошторисом на утримання установ
виконання покарань.

5. Абзац дев'ятий пункту 45 викласти в
такій редакції:

"Відшкодування витрат за пересилання
звернень проводиться з коштів, які є на
особистих рахунках засуджених.
Звернення засуджених неповнолітніх,
інвалідів першої та другої груп, жінок
з вагітністю понад чотири місяці,
непрацюючих жінок, які мають дітей у
будинках дитини при виправних
колоніях, непрацюючих чоловіків віком
понад шістдесят років і жінок - понад
п'ятдесят п'ять років (якщо вони не
одержують пенсії), а також осіб,
звільнених від роботи через хворобу, у
тому числі хворих на активну форму
туберкульозу, пересилаються за рахунок
коштів, передбачених кошторисом на
утримання установ виконання покарань".

Не погоджуючись з існуючим змістом
даного наказу, позивач вважав за
необхідне зобов'язати відповідача -
посадову особу, доповнити даний наказ
певними положеннями, в інтересах
позивача.

Так, позивач у позовних вимогах просив:

" 1. Зобов'язати відповідача доповнити
вказані абзаци пунктів 4 та 5 Наказу № 39
від 14.03.2007 "Про затвердження Змін до
Правил внутрішнього розпорядку
установ виконання покарань" № 39 від
14.03.2007, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.03.2007 за № 298/13565 після
слів: "… хворих активною формою
туберкульозу…" додати наступне: "… і
осіб із числа тих, кому не надана робота
в установах виконання покарань, за тією
умови, що на їх особистому рахунку
відсутні достатні фінансові кошти на
дану дію, …" (далі по тексту).

2. Повідомити відповідача, що вказані
доповнення можуть бути вчинені не
дослівно, в документ, що оскаржується,
але точно по суті з пункту 1 даного
позову."

Судом встановлено, що повноваження
відповідача визначені Положенням про
департамент охорони, нагляду і безпеки,
режиму та контролю за виконанням
судових рішень Державної
пенітенціарної служби України, затв.
Наказом № 275 Державної пенітенціарної
служби України від 28.07.2011 р. (далі -
Положення № 275).

Згідно п. 1.5. Положення № 275 начальник
Департаменту здійснює контроль за
діяльністю департаменту.

Згідно п. 8.5. Положення № 275 начальник
департаменту забезпечує:

- організацію покладених на
департамент завдань і функцій;

- своєчасне і якісне виконання
персоналом департаменту запланованих
заходів, вимог нормативно-правових
актів, доручень керівництва апарату
ДПтС України;

- добір, вивчення, розстановку,
виховання та професійну підготовку
персоналу департаменту;

- дотримання персоналом
департаментом службової дисципліни,
установленого розпорядку робочого дня.

Згідно п. 8.6. Положення № 275 начальник
департаменту здійснює:

- планування роботи департаменту;

- розгляд підсумків
оперативного-службової діяльності
структурних підрозділів;

- розгляд скарг, заяв і листів
засуджених та інших громадян;

- вивчення передового досвіду в
оперативно-службовій діяльності
установ виконання покарань і слідчих
ізоляторів та організовує його
впровадження;

- контроль за призначенням
персоналу на керівні посади
підпорядкованих підрозділів;

- розробку проектів
нормативно-правових актів, що належать
до сфери відповідального департаменту.

Відтак, відповідно до Положення № 275
про Департамент - до повноважень
Департаменту та його начальника не
входять функції щодо затвердження
нормативно-правових актів чи внесення
змін до них, тим більше до актів які
затверджувалися та змінювались
вищестоящим органом, а не відповідачем.

Відповідно до пункту 3.2 розділу 3
Положення завданням Департаменту є
лише розробка проектів
нормативно-правових актів щодо
організації роботи, обов'язок
виконання якої покладено на
Департамент.

Указом Президента України від 06 квітня
2011 року № 394/2011 затверджено Положення
про Державну пенітенціарну службу
України.

Відповідно до пункту 1 вказаного
Положення ДПтС України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якої спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері виконання
кримінальних покарань.

Відповідно до пункту 9 Положення ДПтС
України в межах своїх повноважень, на
основі і на виконання Конституції та
законів України, актів і доручень
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України, наказів
Міністерства юстиції України та
доручень Міністра юстиції України
видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
які підписує Голова ДПтС України.

Враховуючи вимоги вказаного Положення,
ДПтС України не є суб'єктом
нормотворчої діяльності, а тому і у
ДПтС України відсутні повноваження
щодо внесення змін до діючих
нормативно-правових актів.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що
позивач із заявою, в якій просив
вчинити певні дії, до відповідача не
звертався, відмови останнього не
отримував та всупереч встановленому
порядку внесення змін до Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань вирішив внести такі
зміни шляхом судового примусу не
уповноваженої на це особи, що є
недопустимим.

Також слід звернути увагу на те, що із
заперечень відповідача вбачається, що
на даний час у Міністерстві юстиції
України знаходиться на затвердженні
проект нової редакції Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань, положеннями якого
врегульоване питання щодо пересилання
кореспонденції засуджених, у яких
відсутні кошти на особистих рахунках.

Проект Правил внутрішнього розпорядку
установ виконання покарань вже
погоджено з усіма заінтересованими
центральними органами виконавчої
влади, Адміністрацією Президента
України, Генеральною прокуратурою
України та Уповноваженим Верховної
Ради України з прав людини.

Так, пунктом першим розділу XII проекту
Правил внутрішнього розпорядку
установ виконання покарань
передбачено, що відшкодування витрат
за пересилання кореспонденції,
адресованої Уповноваженому Верховної
Ради України з прав людини та його
представникам, Європейському суду з
прав людини, а також іншим відповідним
органам міжнародних організацій,
членом або учасником яких є Україна,
уповноваженим особам таких
міжнародних організацій та прокурору,
проводиться з коштів, які є на
особистих рахунках засуджених. У разі
відсутності на особовому рахунку
засудженого коштів така
кореспонденція пересилається за
рахунок коштів, передбачених
кошторисом на утримання установ
виконання покарань.

Також пунктом 1 розділу XIII проекту
Правил внутрішнього розпорядку
установ виконання покарань
встановлено, що відшкодування витрат
за пересилання пропозицій, заяв та
скарг проводиться з коштів, які є на
особовому рахунку засудженого. У разі
відсутності таких коштів їх
пересилання проводиться за рахунок
коштів, передбачених кошторисом на
утримання установ виконання покарань.

До інших доводів позивача суд
ставиться критично, оскільки вони не
спростовують зазначене.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 69, 71, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
повністю.

Судові витрати стягненню з позивача не
підлягають.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий Суддя
Н.В. Клочкова

Судді
О.П. Огурцов

Т.О. Скочок