Справа № 826/11023/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

При секретарі
Бібко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка Протеїн
Агро" до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
вересня 2013 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Каховка Протеїн
Агро" до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ у Шевченківському
районі міста Києва ДПС проведено
планову виїзну перевірку ТОВ «Каховка
Протеїн Агро» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012
року, валютного та іншого
законодавства за період 01 січня 2010 року
по 31 грудня 2012 року, якою встановлено
порушення позивачем п.138.2 статті 138,
пп..139.1.9 п.139.1 статті 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування за 2011 рік на 82 683,00 грн.
та заниження податку на прибуток у
загальній сумі 9 023 705, 00 грн.

Крім того, перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог п.187.1 статті
187, пп.198.1 - 198.3, 198.6 статті 198 ПК України,
що призвело до завищення суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню з
податку на додану вартість на суму 2 697
277,00 грн.; пп..168.1.1 п.168.1 статті 168 ПК
України, що призвело до заниження
податку на доходи фізичних осіб на
суму 33 107,10 грн.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 11 червня
2013 року № №14/22-30/37535022 та прийнято
податкові повідомлення-рішення від 10
липня 2013 року №, яким позивачеві
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 82 683,00 грн.; №,
яким позивачеві визначено грошове
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 11 279 631,25 грн., у тому числі: 9
023 705,00 грн. - основний платіж, 2 255 926,25
грн. - штрафні (фінансові) санкції;
№, яким позивачеві зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 2 697 277,00 грн.
та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 1 348 638,50 грн.; від 25
червня 2013 року №1617.5, яким позивачеві
визначено грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 41 383,87 грн., у тому числі 33 107,10
грн. - основний платіж, 8 276,77 грн. -
штрафні (фінансові) санкції; №1717.5, яким
позивачеві визначено штрафні
(фінансові) санкції з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 510,00 грн.

Не погоджуючись з винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що в
періоді, який перевірявся податковим
органом, позивач мав господарські
правовідносини з ТОВ «Либертин», ПП
«Проторус Плюс», ТОВ «Южтехмонтаж», ПП
«Абсолют Тера», ПП «Гамма-плюс», ТОВ
«Кміс-Торгмаш МК», ТОВ «Схід-Альянс 2011»,
ТОВ «Кміс-Торгмаш МК», ПП «Мария», ПП
«Авто-Агро-Світ», ТОВ «Амат Херсон», ФОП
ОСОБА_4, ФГ «Південна зірка», ПП «ПТЛК
«Нова». Предметами названих договорів
було постачання товариству з обмеженою
відповідальністю «Каховка Протеїн
Агро» (покупець) його контрагентами
(постачальниками) сої урожаю різного
періоду.

Суми податку на додану вартість,
сплачені позивачем по
взаємовідносинах з зазначеними
контрагентами, були включені ним до сум
податкового кредиту за відповідні
звітні періоди.

Згідно зі статтею 200 ПК України - сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені розділом
V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

У відповідності до п. 138.2 статті 138 ПК
України - витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 ПК
України - не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК
України встановлено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України
встановлено право суб'єкта
підприємницької діяльності на
віднесення сум сплаченого податку на
додану вартість до податкового кредиту
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.2 статті 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 статті 198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права та обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що необхідними підставами
для включення позивачем до складу
податкового кредиту відповідних сум
податку на додану вартість є: придбання
ним товарів, робіт та послуг з метою
його подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням, з
врахуванням рівня звичайних цін.

ПК України визначає лише окремі
випадки, за яких неможливе включення
витрат по сплаті податку на додану
вартість до податкового кредиту
звітного періоду.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПК України
- не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Згідно пункту 201.8 статті 201 ПК України -
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом прешої
інстанції, ТОВ "Каховка Протеїн Агро"
зареєстроване Шевченківською районною
у м. Києві даржевною адміністрацією, що
підтверджується копією свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
перебуває на податковому обліку в
державній податковій інспекції у
Шевченківському районі міста Києва.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до п. 201.10 статті 201
ПК України є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Частиною 2 статті 9 зазначеного Закону
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм
податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування ПДВ має бути
сформований за наявності фактично
здійснених і підтверджених належним
чином господарських операцій разом із
складеними при їх проведенні
первинними документами, які
відображають реальність тієї операції,
яка є підставою для обліку платника
податків.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач сформував податковий кредит на
підставі первинних документів: копії
договорів; копії специфікацій за
відповідні періоди; копії
товарно-транспортних накладних за
відповідні періоди; копії актів
надходження за відповідні періоди;
копії видаткових накладних за
відповідні періоди; копії податкових
накладних за відповідні періоди; копії
банківських виписок за відповідні
періоди; копії журналів: приходу сої,
в'їзду та виїзду автотранспорту,
реєстрації лабораторних аналізів сої;
копії актів переробки насіння; копії
актів приймання - передачі сировини;
копії актів зачистки силоса; копії
добових актів переробки сировини й
приймання-передачі сировини; копії
книги кількісного та якісного обліку,
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів) поставок; копії
відповідних специфікацій, митних
декларацій, додаткових угод, додатків,
відповідно до яких товариством з
обмеженою відповідальністю «Каховка
Протеїн Агро» продано іноземним
підприємствам сире та нерафіноване
соєве масло (тобто кінцеву продукцію,
яка була виготовлена в результаті
переробки сої закупленої у зазначених
контрагентів).

Під час огляду та дослідження
первинних документів, поданих
позивачем на підтвердження його
взаємовідносин з контрагентами, судом
не встановлено їх невідповідності
вимогам чинного податкового
законодавства.

Отже позивачем правомірно було
сформовано податковий кредит, оскільки
наведена вище первинна документація
чітко відображає операції які були
здійсненні між позивачем та його
контрагентами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент укладення договору між
позивачем та його контрагентами,
останні були зареєстровані як платники
податку на додану вартість та мали
свідоцтва платника податків на додану
вартість у встановленому законом
порядку.

Також необхідно зазначити, що
невиконання контрагентом зобов'язання
по сплаті податку до бюджету не
являється підставою для позбавлення
платника податку права на отримання
податкового кредиту та відшкодування
податку на додану вартість.

Крім цього, невиконання контрагентом
позивача власних податкових
зобов'язань перед бюджетом, тягне
відповідну відповідальність саме для
нього, і не може вважатися підставою
для відповідальності позивача.

Судом на момент прийняття рішення у
справі не встановлено наявність
постановлених у судовому порядку
обвинувальних вироків стосовно
посадових осіб контрагентів за фактом
фіктивного підприємництва.

Враховуючи зазначене, та оскільки
судом не було встановлено ознак
фіктивності укладених між позивачем та
його контрагентами правочинів,
необґрунтованими є висновки викладені
відповідачем в акті перевірки про
порушення позивачем податкового
законодавства

А як наслідок, колегія суддів приходить
до висновку про неправомірність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень відповідача.

Таким чином, правомірним є висновок
суду першої інстанції про задоволення
даного адміністративного позову.

Отже при ухваленні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
дотримано всіх вимог законодавства, а
тому відсутні підстави для її
скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України -
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
може бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.