Справа № 813/28/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/28/14
Львівський окружний адміністративний
суду в складі:
головуючого - судді:
за участю секретаря судового засідання
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, третя особа - Публічне
акціонерне товариство «Фольксбанк»
про визнання протиправними дій та
скасування постанови,-
ОСОБА_2 звернулася до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, третя особа -
Публічне акціонерне товариство
«Фольксбанк» про визнання
протиправними дій та скасування
постанови ВП №40923059 від 02.12.2013 року.
В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає про те, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
прийнята з порушенням ч.2 ст.21 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки сума вимог стягувача - ПАТ
«Фольксбанк» є значно меншою від трьох
мільйонів гривень, тому відповідачем
порушено підвідомчість виконавчих
проваджень відділам примусового
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, зазначених у позовній заяві,
просив позов задовольнити у повному
Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, заперечення проти позову не
надіслав, проте своєчасно і належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи телефонограмами та
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Заяв про відкладення
розгляду справи чи проведення розгляду
справи у відсутності представника на
адресу суду від відповідача не
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Публічного акціонерного товариства
«Фольксбанк» у судове засідання не
з'явився, хоча, відповідно до ст. 35
Кодексу адміністративного судочинства
України, належним чином був
повідомлений, про дату, час і місце
судового розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши і дослідивши
подані документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що стягувачем - ПАТ
«Фольксбанк» до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області було подано заяву з проханням
відкрити виконавче провадження та
провести виконавчі дії по виконанню
виконавчого напису №3648, виданого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3 В
заяві стягувач просив про звернення
стягнення на рухоме майно, що належить
на праві власності боржнику - ОСОБА_2 а
саме: автомобіль - сідловий тягач - Е,
марка Renault, модель Magnum, 2001 року випуску,
см.куб., шасі (кузов, рама, каляска)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області від 02.12.2013 року відкрито
виконавче провадження №40923059 (а.с.5) про
примусове виконання виконавчого
напису нотаріуса №3648, виданого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про звернення стягнення на вказане
вище рухоме майно з усіма
приналежностями та покращеннями, а
також за рахунок коштів, отриманих від
реалізації цього майна запропоновано
задовольнити вимоги ПАТ «Фольксбанк» у
розмірі еквівалентному 82 483,94 доларів
США, що станом на 15.10.2013 року становить
659 294,13 грн. та 3 000,00 грн.
У судовому засіданні судом з'ясовано,
що постанову про відкриття виконавчого
провадження від 02.12.2013 року надіслано
на адресу позивача 05.12.2013 року, а
отримана така останнім лише 09.12.2013 року,
що підтверджується відтиском штемпеля
на конверті (а.с.7).
Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV
(надалі - Закон України №606-ХІV, Закон).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України №606-ХІV,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до положень цього Закону,
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, виконавчі
написи нотаріусів (п.4 ч.2 ст.17 Закону).

Згідно із ч.1 ст.19 Закону України №606-ХІV,
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: 1) за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; 2) за
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; 3) у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках.

У заяві про відкриття виконавчого
провадження щодо виконання рішення про
майнове стягнення стягувач має право
просити державного виконавця накласти
арешт на майно та кошти боржника та
оголосити заборону на його відчуження
(ч.3 ст.19 Закону).

Згідно ч.2 ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження», на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими: 1)
боржниками є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи; 2) сума зобов'язання
становить від трьох до десяти
мільйонів гривень або еквівалентну
суму в іноземній валюті.

Згідно із ч.1 ст.25 Закону України №606-ХІV,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.26 вказаного
Закону, державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України №606-ХІV,
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна.

Відповідно до ч.7 ст.20 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження може бути передано від
одного органу державної виконавчої
служби до іншого, від одного державного
виконавця до іншого в порядку,
встановленому Міністерством юстиції
України.

Такий же порядок визначено розділом VI
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5 (надалі-Інструкція).

Пунктом 6.3 розділу 6 Інструкції
визначено, що передача виконавчих
проваджень на виконання до відділу
примусового виконання рішень
регіонального органу ДВС може
здійснюватися за рішенням начальника
цього відділу або начальника
регіонального органу ДВС щодо
виконавчих проваджень, що перебувають
на виконанні в територіальних органах
ДВС.

У відповідності до п.6.4 розділу 6
Інструкції, передача виконавчого
провадження до іншого органу ДВС або у
зв'язку з утворенням виконавчої групи
при іншому органі ДВС здійснюється за
вмотивованою постановою особи, яка
прийняла рішення про передачу
матеріалів виконавчого провадження,
яка надсилається сторонам виконавчого
провадження та до відповідного органу
ДВС.

Отже, судом встановлено, що головним
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області відкрито виконавче
провадження щодо виконання рішення, за
яким сума зобов'язання становить 698 261,68
грн. та 3 000,00 грн., чим порушено правила
підвідомчості виконавчих проваджень
відділам примусового виконання рішень,
встановлені ст.21 Закону України «Про
виконавче провадження». У випадку
пред'явлення до виконання виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за підвідомчістю
виконання рішення, відповідач був
зобов'язаний відмовити у відкритті
виконавчого провадження відповідно до
вимог ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження».

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень, в тому числі, з боку суб'єктів
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Адміністративні суди розглядають
справи на підставі наданих сторонами
належних та допустимих доказів.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, що
позивачем надано достатньо належних
доказів на підтвердження обставин,
якими обґрунтовується позов.

Водночас, відповідачем будь-яких
заперечень проти позову та доказів на
їх обґрунтування, які у нього є, суду
надано не було.

Згідно з ч.3 ст.159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, з урахуванням положень
ст.162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_2
підлягають до задоволення, оскільки
судом встановлено порушення
відповідачем вимог ст.21 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові
витрати слід стягнути з Державного
бюджету України на користь позивача.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 94, 128, 143, 158,
160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Шестака О.В., щодо
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 02.12.2013 року
ВП № 40923059.

3.Скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження від
02.12.2013 року

ВП № 40923059 від 02.12.2013 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку передбаченому ст. 254
КАС України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повий текст постанови виготовлено 29
січня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.