Справа № 2033/2-а-6317/11
Суддя: Тарасенко Л. М.
Дата ухвалення: 2013-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 2-а-631711
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2013 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:

судді Тарасенко Л.М., при секретарі
Ільюта А.С., розглянувши справу позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Фрунзенському районі м.
Харкова про зобов"язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова про
зобов"язання вчинити певні дії.
Постановою суду від 29 серпня 2011 року,
яка підлягала негайному виконанню,
позовні вимоги були задоволені у
повному обсязі.

Відповідач у справі звернулись до суду
із заявою про роз"яснення постанови
суду в частині застосування при її
виконанні ЗУ "Про Державний бюджет на
2011 рік". Позивач у справі звернувся до
суду із заявою про роз"яснення
постанови суду в частині застосування
при її виконанні ЗУ "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейького суду з прав людини" та
практичних висновків рішень
Європейського суду з прав людини.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає за необхідне роз"яснити порядок
виконання постанови суду, виходячи з
наступного.

В Україні, як правовій та демократичній
державі, діяльність органів державної
влади має здійснюватись за принципами
верховенства права та у відповідності
до норм Конституції України, Законів
України та міжнародних норм.

Україна є стороною Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 статті 46
Конвенції, сторони зобов'язуються
виконувати остаточні рішення
Європейського суду з прав людини у
будь-яких справах, у яких вони є
сторонами.

Частиною 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачено, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Виходячи з преамбули ЗУ «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини», він
регулює відносини, що виникають у
зв'язку з обов'язком держави виконати
рішення Європейського суду з прав
людини у справах проти України; з
необхідністю усунення причин
порушення Україною Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод і протоколів до неї; з
впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до Європейського
суду з прав людини проти України.

У відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», під поняттям виконання
рішення розуміється виплата
стягувачеві відшкодування, вжиття
додаткових заходів індивідуального
характеру та вжиття заходів загального
характеру.

Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
передбачено, що заходи загального
характеру вживаються з метою
забезпечення додержання державою
положень Конвенції, порушення яких
встановлене Рішенням, забезпечення
усунення недоліків системного
характеру, які лежать в основі
виявленого Судом порушення, а також
усунення підстави для надходження до
Суду заяв проти України, спричинених
проблемою, що вже була предметом
розгляду в Суді.

В Рішенні Європейського суду з прав
людини від 11 червня 2013 року у справі
"Цибулько та інші проти України" (заява
№65656/11 та 249 інших заяв), Рішенні
Європейського суду з прав людини від 25
червня 2013 року у справі «Москаленко та
інші проти України» (заява №1270/12 та 249
інших заяв) щодо тривалого невиконання
рішень національних судів, відповідно
до яких заявники мали право на різні
суми відшкодування або на вчинення
певних дій на їхню користь і по яких
заявники не домоглися своєчасного їх
виконання, зазначено, що вказані
рішення підлягали виконанню, але не
виконувалися державними органами
протягом тривалого періоду часу, за що
вони залишалися відповідальними. Суд
відхилив всі заперечення Уряду щодо
прийнятності скарг заявників, в яких
він стверджував про відсутність
порушень прав заявників та зазначав, що
Закон України від 14 червня 2011 року "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" та
Постанова Кабінету Міністрів України
від 06 липня 2011 року "Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" зменшили суми, що
виділяються з державного бюджету на
виконання судових рішень про сплату
соціальних виплат заявникам і що права
заявників на ці виплати були
відповідно зменшені. Уряд вважав
скарги заявників неприйнятними, як
явно необґрунтовані.

Суд також зазначив, що нормативне
регулювання розподілу бюджетних
коштів не впливає на ситуацію, яка
склалася. Більш того, Суд нагадав про
свою усталену практику, згідно з якою
нездатність держави виконувати
рішення через відсутність достатніх
бюджетних коштів не може слугувати
виправданням такого невиконання
(рішення від 29 червня 2004 року у справі
"Войтенко проти України" (Voytenko v. Ukraine)
заява № 18966/02, пункт 55).

Визнавши більшість скарг прийнятими та
беручи до уваги свою усталену практику
з цього питання (рішення від 15 жовтня 2009
року у справі "Юрій Миколайович Іванов
проти України" (Yuriy Nikolayevich Ivanov), заява №
40450/04 п.п. 56-58 та 66-70), Європейський суд з
прав людини постановив, що було
порушення пункту 1 статті 6 Конвенції,
статті 1 Першого протоколу до Конвенції
у зв'язку з тривалим невиконанням
рішень, ухвалених на користь заявників,
статті 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
оскільки заявники не мали ефективного
засобу юридичного захисту, за
допомогою якого вони могли б отримати
відшкодування шкоди, завданої таким
невиконанням, а державу-відповідача
протягом трьох місяців зобов'язав
виконати рішення національних судів,
ухвалені на користь заявників, які
залишаються невиконаними.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про те, що під час виконання
постанови суду слід застосовувати
положення ЗУ "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" та практичних
висновків вказаних рішень
Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.. 170 КАС України, якщо судове
рішення є незрозумілим, суд, який його
ухвалив, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, роз"яснює своє рішення,
не змінюючи при цьому його змісту.

З огляду на викладене, керуючись ст. 170
КАС України,

у х в а л и в:

Роз"яснити порядок виконання
постанови Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 29 серпня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова.

При виконанні постанови
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 29 серпня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова
враховувати положення Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейького суду з прав
людини" та практичні висновки рішень
Європейського суду з прав людини у
справі "Юрій Миколайович Іванов проти
України" (заява № 40450/04), "Цибулько та
інші проти України" (заява №65656/11 та 249
інших заяв), «Москаленко та інші проти
України» (заява №1270/12 та 249 інших заяв),
якими визнано порушення пункту 1 статті
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, статті 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції протягом п"яти днів з
дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: