Справа № 2-а-09162046/11
Суддя: Лущак Н.І. Н. І.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-09162046/11
Провадження № 2-а/353/8/14
У Х В А Л А

03 лютого 2014 року
м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області Лущак Н.І.
ознайомившись з матеріалами за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві,
Державної казначейської служби
України, управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій та бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1 в постанові від 22.09.1999 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи протиправними; про
відшкодування ОСОБА_1 за рахунок
державного бюджету України моральної
шкоди, втраченого заробітку та інших
грошових доходів, які втрачені з 22.09.1999
року внаслідок незаконних дій та
протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1; про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області зарахувати
ОСОБА_1 періоду часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, стажу роботи за
спеціальністю до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи,
а також в одинарному розмірі цей же
період часу як роботу в особливо важких
та особливо небезпечних умовах праці,
зменшити ОСОБА_1 пенсійний вік та
виплачувати пільгову пенсію,-

в с т а н
о в и л а:

01.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся в
Городенківський районний суд
Івано-Франківської області з
адміністративним позовом до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві,
Державного казначейства України,
Пенсійного фонду України про визнання
дій та бездіяльності Печерського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві щодо ОСОБА_1 в
постанові від 22.09.1999 року про відмову в
порушення кримінальної справи
протиправними; про стягнення з
рахунків Державного казначейства
України на користь ОСОБА_1 втраченого
заробітку та інших грошових доходів,
які втрачені внаслідок незаконних дій,
моральної шкоди; про встановлення
ОСОБА_1 загального трудового стажу,
стажу роботи за спеціальністю, стажу
державної служби, безперервного стажу
роботи в особливо важких та особливо
небезпечних умовах праці; про
зобов'язання Пенсійного фонду України
зменшити ОСОБА_1 пенсійний вік,
призначити та виплачувати пенсію.

Ухвалою Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від
25.11.2010 року дану справу на підставі ст. 22
КАС України передано на розгляд
Тлумацькому районному суду
Івано-Франківської області.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 08.02.2011
року у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Печерського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у м. Києві, Державного казначейства
України, Пенсійного фонду України про
визнання протиправними дій
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві та
відшкодування шкоди, завданої з 22.09.1999
року органом дізнання в постанові від
22.09.1999 року о/у Печерського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у м. Києві Краснопьорова про відмову у
порушенні кримінальної справи, що
потягнуло триваючу до тепер по ознаках
репресії проти позивача (інші жорстокі,
нелюдські і такі, що принижують
гідність вади поводження), фактичне
відсторонення позивача від роботи
(посади), моральної шкоди, про визнання
дії та бездіяльність Печерського РУГУ
МВС України щодо нього протиправними -
відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.05.2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області від 08.02.2011 року скасовано та
направлено справу до суду для
продовження розгляду.

30.06.2011 року ОСОБА_1 подав уточнений
адміністративний позов до Печерського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м. Києві, Державної
казначейської служби України,
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій та бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1 в постанові від 22.09.1999 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи протиправними; про
відшкодування ОСОБА_1 за рахунок
державного бюджету України моральної
шкоди, втраченого заробітку та інших
грошових доходів, які втрачені з 22.09.1999
року внаслідок незаконних дій та
протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1; про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області зарахувати
ОСОБА_1 періоду часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, стажу роботи за
спеціальністю до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи,
а також в одинарному розмірі цей же
період часу як роботу в особливо важких
та особливо небезпечних умовах праці,
зменшити ОСОБА_1 пенсійний вік та
виплачувати пільгову пенсію.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 25.09.2012
року, за письмовою заявою ОСОБА_1,
зупинено провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Печерського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві, Державного казначейства
України, Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправними дій та
бездіяльність Печерського районного
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в м. Києві та відшкодування моральної
шкоди, завданої з 22.09.1999 року органом
дізнання в постанові від 22.09.1999 року, та
втраченого заробітку, та інших
грошових доходів, втрачених ним з 22.09.1999
року, зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області
зарахування період часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, до стажу роботи за
спеціальністю, до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи.

Рішенням зборів суддів Тлумацького
районного суду Івано-Франківської
області № 11 від 05.11.2012 року дану
адміністративну справу передано для
розгляду суді Лущак Н.І., оскільки у
суді Бондаренко Г.Ю., яка розглядала цю
справу закінчився термін повноважень
судді.

23.11.2012 року управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області подало
апеляційну скаргу на ухвалу
Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 25.09.2012
року.

Ухвалою колегії суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04.04.2013 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області задоволено.
Ухвалу Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 25.09.2012
року про зупинення провадження у
справі скасовано і направлено справу
для продовженя розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвалою Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03.07.2013
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві,
Державного казначейства України,
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій та бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1 в постанові від 22.09.1999 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи протиправними; про
відшкодування ОСОБА_1 за рахунок
державного бюджету України моральної
шкоди, втраченого заробітку та інших
грошових доходів, які втрачені з 22.09.1999
року внаслідок незаконних дій та
протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1; про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області зарахувати
ОСОБА_1 періоду часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, стажу роботи за
спеціальністю до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи,
а також в одинарному розмірі цей же
період часу як роботу в особливо важких
та особливо небезпечних умовах праці,
зменшити ОСОБА_1 пенсійний вік та
виплачувати пільгову пенсію -
повернуто позивачу зі усіма доданими
до нього матеріалами. Роз'яснено ОСОБА_1
його право звернутись з
адміністративним позовом за
предметною підсудністю до
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Тлумацького районного суду
Івано-Франківської області від 03.07.2013
року скасовано та направлено справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Адміністративний позов ОСОБА_1 містить
широке коло позовних вимог, а саме:

- про визнання дій та бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м.Києві щодо
ОСОБА_1 в постанові від 22.09.1999 року про
відмову в порушенні кримінальної
справи протиправними;

- про відшкодування ОСОБА_1 за рахунок
державного бюджету України моральної
шкоди, втраченого заробітку та інших
грошових доходів, які втрачені з 22.09.1999
року внаслідок незаконних дій та
протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м.Києві щодо
ОСОБА_1;

- про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області зарахувати
ОСОБА_1 періоду часу з 22.09.1999 року в
потрійному розмірі до загального
трудового стажу, стажу роботи за
спеціальністю до стажу державної
служби, до безперервного стажу роботи,
а також в одинарному розмірі цей же
період часу як роботу в особливо важких
та особливо небезпечних умовах праці,
зменшити ОСОБА_1 пенсійний вік та
виплачувати пільгову пенсію.

Що стосується позовних вимог про
визнання дій та бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1 в постанові від 22.09.1999 року
про відмову в порушення кримінальної
справи протиправними слід зазначити
наступне:

Частиною 2 ст.4 КАС України встановлено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі, на виконання делегованих
повноважень.

Згідно із вимогами п.1 ч.2 ст.17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

За змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених вимог закону вбачається, що
публічно-правовим спором за Кодексом
адміністративного судочинства України
є публічно-правовий спір, який випливає
із здійснення суб'єктом владних
повноважень управлінських функцій.

Завданнями кримінального судочинства
відповідно до ст.2 КПК України є захист
особи, суспільства та держави від
кримінальних правопорушень, охорона
прав, свобод та законних інтересів
учасників кримінального провадження, а
також забезпечення швидкого, повного
та неупередженого розслідування і
судового розгляду з тим, щоб кожний, хто
вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру
своєї вини, жоден невинуватий не був
обвинувачений або засуджений, жодна
особа не була піддана необгрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2001 від 23.05.2001 року визначено, що
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
- підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, потерпілих, цивільних
позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод і законних інтересів. Захист
прав і свобод людини не можуть бути
надійним без надання їй можливості при
розслідуванні кримінальної справи
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії чи бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури. Але таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
КПК України, оскільки діяльність
посадових осіб, як і діяльність суду,
має свої особливості та не належить до
управлінської сфери.

04.12.2011 року Конституційний суд України
прийняв рішення №19-рп/2011р. у справі за
конституційний зверненням громадянина
ОСОБА_4 та конституційним поданням
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ щодо офіційного тлумачення
положень ст.ст.97, 110, 234, 236 КПК України,
ст.ст.3, 4, 17 КАС України в аспекті ст. 55
Конституції України.

Вказаним рішенням Конституційного
суду України вирішено, що скарги осіб
стосовно прийняття рішень, вчинення
дій або допущення бездіяльності
суб'єктом владних повноважень щодо
заяв і повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини повинні
розглядати і вирішувати у
кримінальному судочинстві.

На підставі п.1 ч.1 ст.109 КАС України
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі
лише, якщо заяву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, у
відкритті провадження в цій частині
позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про
відшкодування ОСОБА_1 за рахунок
державного бюджету України моральної
шкоди, втраченого заробітку та інших
грошових доходів, які втрачені з 22.09.1999
року внаслідок незаконних дій та
протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1, слід зазначити наступне:

Відповідно до вимог ст.56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно зі вимогами ст.1174 ЦК України,
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

В абзаці 1 п.2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№6 «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкода» (з наступними
змінами) Пленум роз'яснив судам, що
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
відповідно до ст.ст.440, 450 ЦК (ст.ст.1166, 1187
ЦК України) шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Пунктом 101 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» визначено, що при розгляді справ
за позовами про відшкодування
моральної шкоди на підставі ст.56
Конституції України судам слід мати на
увазі, що при встановленні факту
заподіяння такої шкоди незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органу державної влади, місцевого
самоврядування або їх посадових чи
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень вона підлягає
відшкодуванню за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування. При
вирішенні спору про відшкодування
моральної шкоди, заподіяної
громадянинові незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю органу
державної влади, його посадовими або
службовими особами, то поряд із
відповідним державним органом суд має
притягнути як відповідача відповідний
орган Державного казначейства України.

У відповідності до вимог ч.11 ст.5 Закону
України «Про міліцію», відшкодування
моральної шкоди провадиться у разі,
коли незаконні дії або бездіяльність
працівників міліції завдали моральної
втрати громадянинові, моральних
страждань, призвели до порушення його
нормальних життєвих зв'язків,
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Частиною 2 ст.21 КАС України встановлено,
що вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Оскільки позовні вимоги про визнання
дій та бездіяльності Печерського
районного управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у м.Києві щодо ОСОБА_1 в
постанові від 22.09.1999 року про відмову в
порушенні кримінальної справи
протиправними слід розглядати і
вирішувати у порядку кримінального
судочинства, то позовні вимоги про
відшкодування ОСОБА_1 за рахунок
державного бюджету України моральної
шкоди, втраченого заробітку та інших
грошових доходів, які втрачені з 22.09.1999
року внаслідок незаконних дій та
протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м.Києві щодо
ОСОБА_1 слід розглядати і вирішувати в
порядку цивільного судочинства, а тому
у відкритті провадження в цій частині
позовних вимог також слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області
зарахувати ОСОБА_1 періоду часу з 22.09.1999
року в потрійному розмірі до
загального трудового стажу, стажу
роботи за спеціальністю до стажу
державної служби, до безперервного
стажу роботи, а також в одинарному
розмірі цей же період часу як роботу в
особливо важких та особливо
небезпечних умовах праці, зменшити
ОСОБА_1 пенсійний вік та виплачувати
пільгову пенсію, адміністративний
позов у цій частині поданий з
дотриманням вимог передбачених
ст.ст.104-106 КАС України, в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом.

В адміністративному позові позивач
ОСОБА_1 просить справу розглядати в
колегіальному складі суддів.

Згідно ч.2 ст. 24 КАС України
адміністративні справи розглядаються
і вирішуються в окружному
адміністративному суді та у місцевому
загальному суді як адміністративному
суді колегією у складі трьох суддів
також з ініціативи судді в разі їх
особливої складності.

Враховуючи вищевказане, не вбачаю
правових підстав для розгляду даної
справи колегією суддів, вважаю, що її
відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України
слід розглядати у порядку скороченого
провадження.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 2, 3, 4, 17, 18, 107, 109, 183-2 КАС України,-

У Х В А Л
И Л А :

У відкритті провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві про
визнання дій та бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1 в постанові від 22.09.1999 року
про відмову в порушенні кримінальної
справи протиправними - відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1 його право не
звернення з відповідними вимогами до
суду в порядку кримінального
судочинства.

У відкритті провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України про відшкодування ОСОБА_1 за
рахунок державного бюджету України
моральної шкоди, втраченого заробітку
та інших грошових доходів, які втрачені
з 22.09.1999 року внаслідок незаконних дій
та протиправної бездіяльності
Печерського районного управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у м. Києві
щодо ОСОБА_1 - відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1 його право не
звернення з відповідними вимогами до
суду в порядку цивільного судочинства.

Відкрити скорочене провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Городенківському
районі Івано-Франківської області
зарахувати ОСОБА_1 періоду часу з 22.09.1999
року в потрійному розмірі до
загального трудового стажу, стажу
роботи за спеціальністю до стажу
державної служби, до безперервного
стажу роботи, а також в одинарному
розмірі цей же період часу як роботу в
особливо важких та особливо
небезпечних умовах праці, зменшити
ОСОБА_1 пенсійний вік та виплачувати
пільгову пенсію.

Відповідно до ч.3 ст.183-2 КАС України
роз'яснити відповідачу право у
десятиденний строк з дня одержання
копії цієї ухвали та копій документів
подати письмові заперечення проти
позову та необхідні документи або
заяву про визнання позову.

Управлінню Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області повідомити
суд про всі відомі йому рішення судів,
що стосуються предмету спору, а
також про всі відомі їм незавершені
судові провадження, що стосуються
предмету спору.

Справа буде розглянута суддею
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

У разі якщо за результатами розгляду
поданого відповідачем заперечення суд
прийде до висновку про неможливість
ухвалення законного і обгрунтованого
судового рішення без проведення
судового засідання та виклику осіб, які
беруть участь у справі, справа буде
розглядатись за загальними правилами
цього Кодексу.

Копію ухвали разом з копією позовної
заяви та доданих до неї документів
негайно надіслати управлінню
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області та копію
ухвали ОСОБА_1.

Роз'яснити особам, які беруть участь у
справі, що вони мають права і обов'язки,
визначені ст.ст. 49, 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала в частині відмови у відкритті
провадження може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом п'яти
днів з дня отримання її копії, через
Тлумацький районний суд
Івано-Франківської області та набирає
законної сили в порядку встановленому
ст.254 КАС України.

Суддя
Н.І.Лущак