Справа № 2а-1495/12/2170
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/800/25225/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Херсоні до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5 про стягнення суми надміру
виплачених коштів, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м.Херсоні на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 листопада
2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2012 року Управління Пенсійного
фонду України в м.Херсоні звернулось до
суду з адміністративним позовом до
ОСОБА_4 за участю третьої особи - ОСОБА_5
(залученого ухвалою Херсонського
окружного адміністративного суду від
28.09.2012р.) про стягнення з відповідачки
надмірно виплачених пенсійних коштів в
сумі 9369,00 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 02.11.2012р.,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2013р., в задоволенні позову
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди прийшли до висновку, що
позивачем не доведено, що переплата
пенсії ОСОБА_4 сталася саме з вини
останньої, що, в свою чергу, відповідно
до ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст.ст.102,103 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
виключає можливість притягнення її до
відповідальності й стягнення сум
раніше виплаченої пенсії.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
й неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просив скасувати
судові рішення та прийняти нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Суворовського районного суду м.Херсона
від 20.12.2000р. ОСОБА_5 - чоловіка ОСОБА_4
визнано безвісно відсутнім, а рішенням
Суворовського районного суду м.Херсона
від 07.02.2002р. ОСОБА_5 визнано померлим.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4
звернулась до Управління Пенсійного
фонду України в м.Херсоні із заявою про
призначення соціальної пенсії по
втраті годувальника й протоколом
органу Пенсійного фонду України №614
від 09.02.2001р. їй було призначено такий
вид пенсії відповідно до ст.37 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Проте, рішенням Суворовського
районного суду міста Херсона від
12.05.2011р., залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Херсонської області
13.07.2011р., вищевказане рішення
Суворовського районного суду м.Херсона
від 07.02.2002р. про оголошення ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим скасовано й
копію рішення надіслано відділу
реєстрації актів цивільного стану
Суворовського районного управління
юстиції у місті Херсоні для анулювання
актового запису про смерть №03 від
27.04.2010р.

Наведені обставини, про які, як
стверджує позивач, відповідачка його
своєчасно не повідомила, призвели до
переплати їй пенсії в сумі 9369,00 грн.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 37
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII право
на пенсію в разі втрати годувальника
мають непрацездатні члени сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні. Всі правила цього
Закону, що стосуються сімей померлих,
відповідно поширюються (оскільки не
обумовлено інше) і на сім'ї безвісти
відсутніх, якщо безвісна відсутність
годувальника засвідчена у
встановленому порядку.

За змістом ч.1 ст.50 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Згідно зі ст.ст.102,103 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду. Суми пенсії,
надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Проте, як було встановлено судами
попередніх інстанцій, у липні 2011 року
відповідачка зверталась до УПФУ в
м.Херсоні з інформацією про скасування
рішення Суворовського районного суду
м. Херсона від 07.02.2002р. про оголошення
ОСОБА_5 померлим, однак, посадові особи
УПФУ в м.Херсоні відмовились
скасовувати рішення про виплату ОСОБА_4
пенсії, оскільки прізвища сторін у
рішенні Суворовського районного суду
міста Херсона від 12.05.2011р. не співпадали
з тими документами, які є у пенсійній
справі відповідачки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як правильно вказали суди, позивачем не
було доведено факту зловживань з боку
відповідачки чи надання нею
недостовірних даних, натомість судами
встановлено факт її звернення до УПФУ в
м.Херсоні з інформацією, яка впливає на
виплату пенсії з втрати годувальника
та яка, однак, відповідачем взята до
уваги не була.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 220, 2201, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Херсоні
відхилити, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 02
листопада 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 14 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.