Справа № 2а-6206/09/1370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 р.
Справа № 18443/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря
Губач Х.І.

представника прокуратури
Захарко А.Є.

третіх осіб:
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Малого приватного підприємства «МПМ»
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03.02.2010 р. у
справі № 2а- 6206/09/1370 за позовом Малого
приватного підприємства «МПМ» до
державного закладу «Франківська
районна санепідемстанція м. Львова»,
в.о. Головного державного санітарного
лікаря Франківського району м. Львова
Михальчук Г.Т., за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача,:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, про
визнання нечинним рішення,-

встановив:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.02.2010 р. у
справі № 2а-6206/09/1370 за позовом Малого
приватного підприємства «МПМ» до
державного закладу «Франківська
районна санепідемстанція», в.о.
головного державного санітарного
лікаря Франківського району м. Львова
Михальчук Г.Т., треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_3,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, про визнання нечинним
рішення, оформленого листом за №2052/02
від 24.09.2009 року, про опечатування
приміщень піцерії «Челентано» за
адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 141, у
позові було відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
задовольнити позов. Апеляційна скарга
мотивована проведенням позивачем
реконструкції у відповідності до вимог
ДБН, що підтверджується висновком №422
від 16.09.2008 р. судової
будівельно-технічної експертизи. 18.07.2007
р. був складений акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта. Оскільки оскаржуваним
рішенням було вчинено перешкоди у
використанні позивачем вказаного
приміщення, це рішення порушує права
скаржника. Посилається на те, що
опечатування (опломбування) можливе
лише у випадку порушення санітарного
законодавства, але таких порушень
скаржник не допускав.

Позивач уповноваженого
представника в судове засідання не
направив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання.

Представник прокуратури та треті особи
в судовому засіданні заперечили
апеляційну скаргу за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, Мале приватне підприємство
(надалі - МПМ) «МПМ» згідно з договором
купівлі-продажу приміщення від 13.04.2006 р.
є власником нежитлових приміщень
першого поверху загальною площею 228,3
кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Львів, вул. Городоцька, 141. 24.09.2009 р. ДЗ
«Франківська районна санепідемстанція
м. Львова» на адресу МПП «МПМ»
надіслала лист за №2052/02, в якому
повідомлялося про те, що у зв'язку з
вимогою прокуратури Франківського
району м. Львова 29.09.2009 р. буде проведено
опечатування приміщення за адресою: м.
Львів, вул. Городоцька,141.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
від 24.02.1994 року за №4004-XII, з наступними
змінами та доповненнями, державний
санітарно-епідеміологічний нагляд - це
діяльність органів, установ та
закладів державної
санітарно-епідеміологічної служби по
контролю за дотриманням юридичними та
фізичними особами санітарного
законодавства з метою попередження,
виявлення, зменшення або усунення
шкідливого впливу небезпечних
факторів на здоров'я людей та по
застосуванню заходів правового
характеру щодо порушників. Як
передбачено п. «а» ч.1 ст. 42 цього Закону,
головні державні санітарні лікарі (їх
заступники) застосовують наступні
заходи для припинення порушення
санітарного законодавства: обмеження,
тимчасова заборона чи припинення
діяльності підприємств, установ,
організацій, об'єктів будь-якого
призначення, технологічних ліній,
машин і механізмів, виконання окремих
технологічних операцій, користування
плаваючими засобами, рухомим складом і
літаками у разі невідповідності їх
вимогам санітарних норм.

У відповідності до Інструкції про
порядок застосування державною
санітарно-епідеміологічною службою
України адміністративно-запобіжних
заходів (обмеження, тимчасова заборона,
заборона, припинення, зупинення),
затвердженої Наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 14.04.1995 року
за №67, п.3.1: обмеження, тимчасова
заборона, заборона, припинення або
зупинення проводяться на підставі
постанов про застосування
адміністративно-запобіжних заходів, що
виносяться відповідно до компетенції
головними державними санітарними
лікарями, їх заступниками, а також
іншими посадовими особами
держсанепідслужби, які на те
уповноважені керівниками відповідних
служб.

Пунктом 3.2 Інструкції про порядок
застосування державною
санітарно-епідеміологічною службою
України адміністративно-запобіжних
заходів (обмеження, тимчасова заборона,
заборона, припинення, зупинення)
передбачено, що постанова про
застосування
адміністративно-запобіжних заходів -
це письмовий
організаційно-розпорядчий документ
держсанепідслужби, який зобов'язує
посадову особу або громадянина,
котрому його надіслано, у встановлений
термін виконати вимоги, викладені в
ньому. Пунктом 4.1 цієї ж Інструкції
передбачено, що виконання постанови
може бути забезпечено шляхом
опечатування або опломбуванням джерел
енергії, сировини, приміщень,
агрегатів, механізмів, засобів
транспортування тощо. Таким чином,
опечатування приміщення
застосовується виключно як засіб
забезпечення виконання постанови про
застосування
адміністративно-запобіжних заходів.
Відповідач представив постанову за
№208/02 від 29.09.2009 р. про застосування до
МПП «МПМ» адміністративно-запобіжних
заходів за порушення санітарного
законодавства, якою тимчасово
заборонено функціонування піцерії
«Челентано» по вул. Городоцька,141.

Суд першої інстанції підставно
зазначив, що дана постанова
відповідача не може свідчити про
правомірність дій останнього щодо
надіслання листа про опечатування
приміщення, оскільки чинним
законодавством не передбачено
надіслання органами державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
листів про опечатування приміщення до
винесення постанови про застосування
адміністративно-запобіжних заходів.
Згідно ч.1 ст.19 Конституції України
ніхто не може бути примушений робити
те, що не передбачено законодавством.
Пунктом 4 ст.7 згаданого Закону
передбачено, що підприємства, установи
і організації зобов'язані, зокрема,
виконувати розпорядження і вказівки
посадових осіб державної
санітарно-епідеміологічної служби при
здійсненні ними державного
санітарно-епідеміологічного нагляду.
За змістом ст.46 цього ж Закону
відповідальності за невиконання вимог
листа про опечатування приміщень не
передбачено. Оскільки чинним
законодавством не передбачено
відповідальності за невиконання
листів органу державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
про опечатування приміщення, у
позивача не виникає обов'язку
виконувати вимоги такого органу, а
відтак, в нього відсутні на час
розгляду справи в суді порушені права,
свободи чи інтереси. Таким чином, суд
дійшов висновку, що оспорене рішення у
формі листа не впливає на права,
інтереси та свободи позивача, а тому в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити за безпідставністю та
необгрунтованістю.

Посилання скаржника на протилежне, що в
силу обов'язковості вимог, вміщених у
такому листі, він позбавлений права
користуватись належним йому
приміщенням, а відтак, його права все ж
порушені, ґрунтується на помилковому
тлумаченні змісту нормативних актів та
без врахування юридичних наслідків
документа, оформленого у вигляді листа.

Відтак, судове рішення відповідає
закону та матеріалам справи. На
вказаний висновок не впливає посилання
скаржника на те, що постанова №208/02 від
29.09.2009 р. про застосування
адміністративно-запобіжних заходів,
якою тимчасово заборонено
функціонування приміщень піцерії, йому
не надсилалась. Така постанова по даній
справі не оскаржувалась, на висновки
суду щодо правового характеру листа
відповідача та його впливу на
охоронювані законом права та інтереси
особи не впливає.

За змістом статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно з положеннями
частини 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В розумінні ст. 3 КАС України рішення
суб'єктів владних повноважень повинні
прийматися (вчинятися) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: 1) неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду. Враховуючи
наведене, судове рішення відповідає
закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства «МПМ» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
03.02.2010 р. у справі № 2а- 6206/09/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали складений 27.01.2014
року.