Справа № К-41734/10-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К-41734/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього
А.Ф.

розглянувши в письмовому
провадженні касаційну скаргу
Міністерства внутрішніх справ України
на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25 листопада
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства внутрішніх справ України,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті, Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Одеській
залізниці про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
посаді, -

встановила:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Міністерства внутрішніх справ України,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті, Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Одеській
залізниці про визнання незаконними та
скасування наказів, поновлення на
посаді.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19 липня 2010
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 25
листопада 2010 року скасовано рішення
суду першої інстанції та прийнято нове,
яким позов задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій
посилаючись на допущені апеляційним
судом порушення норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що ОСОБА_2 з 17.06.1994 року
проходив службу в органах внутрішніх
справ, з 19.04.2008 року займав посаду
заступника начальника лінійного
управління - начальника відділу
кадрового забезпечення лінійного
управління на Одеській залізниці УМВС
України на залізничному транспорті,
має спеціальне звання - полковник
міліції.

З 21.10.2008 року по 27.10.08 року працівниками
інспекції з особового складу ВКЗ
УМВСЗТ проведено перевірку службової
діяльності відділу кадрового
забезпечення лінійного управління на
Одеській залізниці та лінійному
відділу на ст. Помічна в результаті
якої встановлено порушення ОСОБА_2
вимог ст. 43 Положення про проходження
служби особовим складом органів
внутрішніх справ а саме: за наявності
діючих дисциплінарних стягнень
«зауваження» та «догани» позивачем
підписано наказ від 24.01.2008 року № 14 про
призначення інспектора групи ОГП на ст.
Помічна старшого лейтенанта міліції
Максіньова І.М. виконуючим обов'язки
заступника начальника лінійного
відділення - начальником міліції
громадської безпеки даного лінійного
відділу.

03.11.2008 року Управлінням МВС України на
транспорті видано наказ № 313 «Про
допущені порушення службової
дисципліни окремими працівниками
лінійного управління на Одеській
залізниці та покарання винних», згідно
якого за неналежну організацію і
контроль за роботою підпорядкованого
особового складу з питань
комплектування, що призвело до ряду
грубих порушень під час підготовки
документів для просування по службі та
присвоєння чергових спеціальних звань
окремими працівниками лінійного
управління на Одеській залізниці,
заступника начальника лінійного
управління - начальника відділу
кадрового забезпечення лінійного
управління на Одеській залізниці
полковника міліції ОСОБА_2 попереджено
про неповну посадову відповідність. З
цим наказом позивач особисто
ознайомлений під підпис 05.11.2008 року.

28.04.2009 року відповідно до пункту 4
наказу МВС України № 873 о/с від 28.04.2009
року за неналежну організацію роботи з
кадрового забезпечення, що виразилося
в ігноруванні вимог наказів МВС
України від 31.05.2001 року № 010, від 06.11.2003
року № 1317, від 24.01.2005 року № 65, від 30.12.2005
року № 1276, безконтрольність за виходом
на службу підлеглих, відповідно до ст.
ст. 1, 2, 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
заступника начальника - начальника ВКЗ
лінійного управління на Одеській
залізниці полковника міліції ОСОБА_2
звільнено із займаної посади.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції обгрунтовно
виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, затвердженого Законом України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22.02.2006
(далі по тексту - Дисциплінарний статут)
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
передбачено, що дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно зі статтею 5 Дисциплінарного
статуту за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом.

Порядок застосування дисциплінарних
стягнень визначений статтею 14
Дисциплінарного статуту, частиною 1
якої визначено, що з метою з'ясування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, учиненого особою рядового
або начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

Відповідно до частиною 5 цієї статті
передбачено, що перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.

Порядок проведення службового
розслідування встановлюється
Міністром внутрішніх справ України.

Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу. За
кожне порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. У разі порушення службової
дисципліни кількома особами
дисциплінарне стягнення накладається
на кожного окремо. При визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАСУ адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною другою вказаної статті
зазначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України
визначено, що дисциплінарне стягнення
може бути оскаржено протягом трьох
місяців з дня ознайомлення з наказом
особи, на яку воно накладено.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та поновлюючи строк
звернення позивача з позовом до суду,
суд апеляційної інстанції дійшов
обгрунтованого висновку, що ОСОБА_2 з
поважних причин пропущено строк,
встановлений законодавством для
звернення до суду.

Апеляційний суд правильно зазначив, що
оскільки позивач через профспілку
атестованих працівників органів
внутрішніх справ оскаржив наказ № 313
від 03.11.2008 року, скориставшись наданим
йому законом правом на досудове
вирішення спору, то строк оскарження
зазначеного наказу слід обчислювати з
дня видачі наказу № 873 о/с від 28.04.2009
року та з урахуванням часу тривалої
непрацездатності позивача у зв'язку з
його хворобою.

Апеляційним судом встановлено, що
всупереч вимог частини 2 статті 14
Дисциплінарного статуту, відповідач не
відібрав у ОСОБА_2 об'єктивних та
ґрунтовних пояснень з приводу
виявлених службовим розслідуванням
порушень, а тому суд дійшов вірного
висновку про визнання наказу
протиправним.

Позивач в період з 03.04.2009 року по 11.09.2009
року перебував на лікарняному і з
об'єктивних причин був позбавлений
можливості звернутися до суду за
захистом порушеного права.

Одразу після виходу з лікарняного,
15.09.2009 року позивач звернувся до
Малиновського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 14.10.2010 року ОСОБА_2
відмовлено у відкритті провадження у
цивільній справі та роз'яснено право
звернутися до суду з адміністративним
позовом. Позивач скористався цим
правом, подавши позов до
адміністративного суду 15.10.2009 року.

Відповідно до пункту 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ УРСР, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 114 від 29.07.1991 року у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення
апеляційної інстанції постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судовому рішенні,
підстави для його скасування відсутні.

З огляду на викладене та керуючись
статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 25 листопада 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на залізничному транспорті, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Одеській залізниці про визнання
незаконними та скасування наказів,
поновлення на посаді - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній