Справа № 2а-10329/10/2070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 року м.
Київ К/9991/49311/11

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Вербицька О.В., Маринчак Н.Є.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова (далі - ДПІ)

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.01.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2011

у справі № 2-а-10329/10/2070

за позовом акціонерного товариства
науково-виробничого об'єднання "Дніпро"
(далі - Товариство)

до ДПІ

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду
касаційної скарги Вищий
адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.01.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2011,
позов задоволено; скасовано податкове
повідомлення-рішення від 11.08.2010 №
/0.

Судові рішення по справі мотивовано
тим, що операція з використання
кредитних коштів на погашення раніше
отриманого фінансового кредиту з метою
зменшення його вартості відповідає
сутності господарської діяльності, що
обумовлює правильність включення
позивачем витрат на оплату відсотків
за спірним кредитом до валових витрат
Товариства.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів положенням чинного
законодавства (зокрема, підпункту 5.5.1
пункту 5.5 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»)
та дійсним обставинам справи, ДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові акти
попередніх інстанцій та відмовити у
позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для її задоволення виходячи з
такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що ДПІ
було проведено планову виїзну
перевірку Товариства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2008 по
31.03.2010, оформлену актом від 03.08.2010 №
4688/23-506/23457512. За наслідками цієї
перевірки податковим органом було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11.08.2010 №
/0, згідно з яким позивачеві
визначено податкове зобов'язання з
податку на прибуток у сумі 359 776,50 грн. (у
тому числі 239 851 грн. за основним
платежем та 119 925,50 грн. за штрафними
санкціями).

Підставою для цього донарахування став
висновок податкового органом про
безпідставне зменшення позивачем
оподатковуваного доходу Товариства на
суму витрат на сплату відсотків за
використання кредитних коштів,
отриманих в рамках виконання
кредитного договору від 20.06.2007 №
010-2/02/1-752-07 та призначених для
рефінансування заборгованості
позивача за кредитним договором від
28.07.2006 № 014/02/3-1254-06.

За висновком податкової інспекції,
операція з отримання кредиту в сумі 1 701
000 дол. США для погашення іншого
фінансового кредиту не є спрямованою
на отримання доходу, а відтак не
пов'язана з господарською діяльністю
платника та не підлягає відображенню в
його податковому обліку.

Втім суди цілком об'єктивно відхилили
зазначені доводи податкового органу як
неспроможні.

Так, відповідно до підпункту 5.5.1 пункту
5.5 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(який діяв на час виникнення спірних
правовідносин) до складу валових
витрат відносяться будь-які витрати,
пов'язані з виплатою або нарахуванням
процентів за борговими зобов'язаннями
(у тому числі за будь-якими кредитами,
депозитами) протягом звітного періоду,
якщо такі виплати або нарахування
здійснюються у зв'язку з веденням
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, обов'язковою умовою
врахування у складі валових витрат
платника витрат на сплату відсотків за
кредитом є використання кредитних
коштів у рамках провадження
господарської діяльності платника.

Згідно з визначенням, що міститься у
пункті 1.32 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
господарська діяльність - це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Отже, для цілей оподаткування
кваліфікуючою ознакою господарської
діяльності є її спрямованість на
отримання доходу, що, в свою чергу,
передбачає наявність у платника
відповідної мотивації при вступі у
господарські правовідносини з іншими
суб'єктами господарювання. При цьому
доход платника у розумінні наведеної
норми не обмежуються виключно
одержання прибутку у вигляді приросту
активів, а включає й будь-який інший
економічний ефект. Наведене обумовлює
необхідність оцінки обґрунтованості
податкової вигоди платника з
урахуванням наявності ділової мети у
діях платника на підставі аналізу
перспективи отримання прибутку та
об'єктивного встановлення розумної
можливості позитивних змін
економічного стану платника.

У справі, що переглядається, суди
встановили, що метою отримання
позивачем кредиту за кредитним
договором від 20.06.2007 № 010-2/02/1-752-07 було
зменшення вартості кредитних коштів,
одержаних за іншим кредитним
договором, за рахунок зміни валюти
кредитування (з євро на долар США з
більш стабільним валютним курсом).
Економічним ефектом від зазначеної
операції стала мінімізація витрат
Товариства на погашення кредиту на 0,25%,
що обумовлює господарський характер
спірної операції.

Доказів на спростування зазначених
обставин податковим органом не
представлено.

А відтак суди цілком об'єктивно визнали
право позивача на зменшення
оподатковуваного доходу на суму витрат
на сплату відсотків за спірним
кредитним договором та правомірно
задовольнили позов, скасувавши
оспорюване податкове
повідомлення-рішення.

Оскільки усі обставини, що входять до
предмета доказування у справі,
встановлені судами на підставі повного
та всебічного дослідження наявних у
справі доказів, які відповідають
ознакам належності та допустимості,
цим обставинам надана правильна
юридична оцінка, то підстав для
скасування оскаржуваних судових актів
не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова відхилити, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2011 у
справі № 2-а-10329/10/2070 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:О.В. Вербицька Н.Є. Маринчак