Справа № 2а-0870/6044/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р.
м.Київ
К/800/5264/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

секретар судового засідання -
Загородня М.О.,

за участю представника позивача -
Свєшнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Запорізької митниці на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року у справі за позовом Закритого
акціонерного товариства
«Запоріжбіосинтез» до Запорізької
митниці про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року Закрите акціонерне
товариство «Запоріжбіосинтез»
звернулося до суду з позовом до
Запорізької митниці, в якому просило
визнати протиправними та скасувати
рішення про визначення митної вартості
товарів від 15 березня 2011 року
№112000006/2011/0000427/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив про неправомірність
прийняття відповідачем рішення про
визначення митної вартості товарів за
шостим резервним методом, що призвело
до надмірної сплати митних платежів.
Вказує про надання всіх можливих
документів на підтвердження
визначеної ним митної вартості.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено у повному обсязі.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив із правомірності дій
митного органу, до виключної
компетенції якого відноситься
здійснення контролю правильності
визначення декларантом митної
вартості, а також самостійного її
обчислення у встановлених законом
випадках. Судом зазначено про
обґрунтованість застосування
відповідачем за результатами
проведених консультацій із
декларантом резервного методу
визначення та обчислення митної
вартості товару.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року задоволено
апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства
«Запоріжбіосинтез»; скасовано
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року; прийнято нову постанову;
позовні вимоги Закритого акціонерного
товариства «Запоріжбіосинтез»
задоволено; визнано протиправним та
скасовано рішення Запорізької митниці
про визначення митної вартості товарів
15 березня 2011 року №112000006/2011/0000427/1, яким
було завищено митну вартість товарів
при митному оформленні Закритим
акціонерним товариством
«Запоріжбіосинтез».

Задовольняючи позовні вимоги суд
апеляційної інстанції зазначив, що
позивачем було подано усі необхідні та
належні документи, які дозволяли
визначити митну вартість товару за
методом оцінки за ціною угоди щодо
товарів, а відповідачем не було
обґрунтована неможливість визначення
митної вартості за наявними
документами та недоведена
правомірність оскаржуваного рішення
про визначення митної вартості товарів
за шостим методом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
апеляційного суду, Запорізька митниця
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року, залишити в силі постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року, відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає про правомірність визначення
митної вартості із застосуванням
шостого методу у зв'язку з виявленою
невідповідністю задекларованої
позивачем митної вартості інформації,
яка містилась в ЄАІС Держмитслужби
України, та ненаданням декларантом
витребуваних документів, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 14 березня 2011 року Закритим
акціонерним товариством
«Запоріжбіосинтез» до відділу
Запорізької митниці для митного
оформлення в режимі ІМ-40 надана
вантажна митна декларація №112000009/2011/00237
форми МД-2 на ввезений на підставі
укладеного 12 грудня 2008 року між
Закритим акціонерним товариством
«Запоріжбіосинтез» (позивач) та «Jinhe
Biotechnology Co. Ltd.» Китай
зовнішньоекономічного контракту
№08ХV121201 вантаж «Ветеринарна
субстанція суміш хлор тетрацикліну та
інших нефармацевтичних органічних та
неорганічних речовин 20000 кг у формі
порошку».

Позивачем митна вартість товарів
визначена за ціною контракту, тобто за
основним (першим) методом визначення
митної вартості товарів.

Для митного оформлення товару
декларантом подано митному органу:
міжнародна товарно-транспортна
накладна №21699; коносамент від 31 грудня
2010 року №NGLCBN900; рахунок-фактура від 17
грудня 2010 року №JH08121201N;
пакувальний/ваговий лист від 17 грудня
2010 року №JH08121201N; специфікація від 02
грудня 2010 року №14 до ексклюзивного
контракту від 12 грудня 2008 року №08ХY121201;
контракт від 12 грудня 2008 року №08ХY121201;
сертифікат аналізу від 12 грудня 2010 року
№2984; сертифікат аналізу від 12 грудня 2010
року №2978; сертифікат походження від 27
грудня 2010 року №С80076; вантажна
митна декларація від 14 березня 2011 року
№112000009/2011/00237.

Під час здійснення митного контролю у
митного органу виникли сумніви щодо
правильності визначення декларантом
митної вартості та достовірності
наданих декларантом до митного
оформлення відомостей, які містили
розбіжності, за результатами аналізу
митної вартості подібних товарів,
митне оформлення яких вже здійснено,
згідно бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України було
виявлено, що заявлена позивачем митна
вартість значно відрізнялась від рівня
митної вартості аналогічних товарів,
імпортованих на митну територію
України, заявлена декларантом митна
вартість становила 2,79 дол. США/кг.,
мінімальна митна вартість даного
товару 3,13 дол. США/кг.

Запорізькою митницею запропоновано
позивачу надати додаткові документи на
підтвердження митної вартості та
усунення наявних розбіжностей та
неточностей, а саме: відповідну
бухгалтерську документацію (видаткові
накладні на товар, виписки з рахунків
на яких знаходився визначений товар на
бухгалтерському обліку у фірми
виробника); переклад і копію митної
декларації країни відправлення з
перекладом завірені УНК Міжнародної
торгової палати; інші документи для
підтвердження митної вартості.

Декларантом ЗАТ «Запоріжбіосинтез»
здійснено запис про ознайомлення 15
березня 2011 року та вказав про
неможливість надання витребуваних
(додаткових) документів.

15 березня 2011 року, в зв'язку із
ненаданням декларантом додаткових
підтверджуючих документів, наявності
сумнівів щодо достовірності поданих
документів та відсутністю даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, відповідно до ст.265 Митного
кодексу України посадовою особою
відділу митних платежів після
проведених консультацій з декларантом
на підставі наявних у митного органу
відомостей та інформації про рівень
цін на такі товари прийнято
оскаржуване рішення про визначення
митної вартості №112000006/2011/0000427/1.

Згідно ст.259 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до ст.262 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року №1766 затверджений
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження, яким
визначено, що визначення митної
вартості - сукупність дій, які
вчиняються декларантом та/або митним
органом з метою визначення вартості
товарів відповідно до положень Митного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів.

Статтею 264 Митного кодексу України
передбачено, що заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Митного кодексу
України митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено ч.2 ст.265 Митного кодексу
України, митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Відповідно до ст.88 Митного Кодексу
України декларант зобов'язаний надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

Пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

Термін подання додаткових документів
становить 10 календарних днів після
ознайомлення із записом митного органу
про їх подання (п.13 Порядку).

На вимогу митного органу позивачем
визначені митницею додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товарів за ціною
договору подані не в повному обсязі.

Як встановлено п.14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
може здійснюватися за такими методами:
1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
рівня митної вартості товарів,
інформація про які була наявна в
митному органі. За вказаними
обставинами митниця мала обґрунтовані
підстави для витребування додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару. При
витребуванні додаткових документів
митниця діяла відповідно до Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (№1766) та норм митного
законодавства. При цьому відповідач,
відповідно до наведених законодавчих
норм надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач витребуваних
документів щодо підтвердження
заявленої митної вартості не надав.
Інших способів, ніж витребування
додаткових документів, надання часу
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, у митного органу щодо
узгодження митної вартості товару із
декларантом законодавчими нормами не
передбачено.

У зв'язку з ненаданням позивачем
повного пакету додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів у спосіб,
передбачений ст.266 Митного кодексу
України.

При визначенні митної вартості товару
митницею застосований 6 резервний
метод оцінки згідно ст.273 Митного
кодексу, у оскаржуваному рішенні
митниця послідовно довела
неможливість застосування 1 - 5 методів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
приймаючи рішення про визначення
митної вартості товарів, Запорізька
митниця діяла в межах повноважень та на
підставі вимог чинного законодавства,
підстав для скасування оскаржуваного
рішення митниці не вбачається.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позову про
визнання протиправним та скасування
рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів 15
березня 2011 року №112000006/2011/0000427/1, яким
було завищено митну вартість товарів
при митному оформленні Закритим
акціонерним товариством
«Запоріжбіосинтез», з урахуванням
встановлених обставин суд першої
інстанції прийняв вірне рішення про
відмову в позові з підстав його
необґрунтованості.

У відповідності із ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Запорізької митниці
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року скасувати.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді