Справа № 814/2564/13-а
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2013-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 814/2564/13-а
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мельника О. М.
за участю секретаря судового засідання
Зощака В.В. розглянувши
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ЕНЕРГОЛІГА", вул.
доМиколаївського відділення
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області державної податкової служби,
проскасування податкового
повідомлення - рішення від 29.05.2013р. №
Позивач TOB "ЕНЕРГОЛІГА" звернувся з
позовними вимогами про визнання
протиправним і скасування податкового
повідомлення - рішення Очаківської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Миколаївської області
Державної податкової служби від
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та зобов'язання
та штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
визнання твердження про нікчемність
правочинів між TOB «ЕнергоЛіга» та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
реєстраційний номер облікової справи
платника податків НОМЕР_1, за період з
01.10.2012 року по 30.11.2012року, що міститься в
п. 2 висновків акту перевірки від 14.05.13
№116/22/38169909 таким, що суперечить діючому
законодавству, оскільки не доведене в
установленому законом порядку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки відповідача зроблені в акті
перевірки акт від 14.05.13 №116/22/38169909
стосовно порушень з боку TOB "ЕНЕРГОЛІГА"
вимог п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України є неправомірними, а
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість та
зобов'язання сплатити суму податку у
незаконним. Оскільки господарські
відносини між TOB "ЕНЕРГОЛІГА" та
контрагентом ФОП ОСОБА_1 існували
реально, належно виконувались та
підтверджені відповідними первинними
документами. На момент проведення
перевірки кримінальне провадження
фіктивного підприємництва ФОП ОСОБА_1
закрито, і посилання в акті на одну із
підстав для визнання договорів
нікчемними є безпідставним. Рішення ж
прийнято з порушенням норм чинного
законодавства та підлягає скасуванню,
оскільки сама перевірка проведена з
порушенням норм діючого законодавства,
при складанні акту припущені суттєві
порушення, що викликало неправильні
Відповідач вважає позов таким, що не
підлягає задоволенню з підстав
викладених в письмових запереченнях.
Суд заслухав думку представників
сторін, дослідив та оцінив наявні в
справі докази в їх сукупності та
З 23.04.13 по 29.04.13 Очаківською об'єднаною
Державною податковою інспекцією
Миколаївської області Державної
податкової служби проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка TOB "ЕНЕРГОЛІГА" () з питання правомірності
формування податкового кредиту та
встановлення факту існування
фінансово-господарських відносин з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
реєстраційний номер облікової справи
платника податків НОМЕР_1, за період з
01.10.2012 року по 30.11.2012року. За
результатами якої складено акт від
14.05.13 №116/22/38169909.
За наслідками перевірки було зроблено
висновки про "порушення TOB "ЕНЕРГОЛІГА":
1. "п. 1, п. 5 ст. 203, ст. 210, п.1, п.2 ст. 215, п. 1 ст.
216, ст. 228, ст. 626, ст. 629, ст. 650, ст. 655, ст. 658,
ст. 662 ЦК України встановлено нікчемні
правочини між СПД ОСОБА_1 та TOB
2. п. 198.6, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.10 № 2755-VI, в результаті
чого занижено податок на додану
вартість за операціями, що проведені на
підставі нікчемного правочину і не
створюють юридичних наслідків у сумі -
3. п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України, а саме платник податків TOB
в повному обсязі облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Порушення
викладенні в р. 3.1 акту".
Не погоджуючись з висновками акту
перевірки, Позивач 20.05.13 подав
заперечення на акт перевірки. Листом
відповідача від 27.05.13 вих. № 2570/10/22-110
надано відповідь на заперечення, якою
висновки акту залишено без змін.
29.05.2013 року відповідачем прийнято
про нарахування податку на додану
застосування штрафних санкцій в сумі
Суд вважає правову позицію відповідача
хибною, та непідтвердженою жодними
Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена підпунктом 1.2
пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.95 р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.
Як вбачається з акту перевірки В
процесі виконання Договору
транспортної експедиції № 7/06/12 між ФОП
ОСОБА_1 та TOB «ЕнергоЛіга», перевізником
вантажів виступала поштова компанія TOB
«ЄВРОЕКСПРЕС». До перевірки було
надано ВТД, видані TOB «ЄВРОЕКСПРЕС»: за
жовтень 2012 року: ВТД №01-0168996 від 09.10.12;
ВТД №01-0170967 від 11.10.12; ВТД №010-018185 від
16.10.12; ВТД №179502 від 23.10.12; ВТД №179506 від
Надання послуг ФОП ОСОБА_1
підтверджується також актом виконаних
А також податковими накладними: №914 від
грн. в тому числі ПДВ 8333,33 грн.; №916 від
грн., в тому числі ПДВ 8333,33 грн. Факт
сплати підтверджується платіжними
дорученнями:№87 від 03.10.2012 року на суму
За листопад 2012 року: ВТД №01-0188627 від
05.11.12; ВТД №01-0189393 від 06.11.12; ВТД №194727 від
13.11.12; ВТД №203231 від 26.11.12; ВТД №204892 від
27.11.12. Надання послуг ФОП ОСОБА_1
підтверджується також актом виконаних
робіт № ОУ-0000073 від 30.11.2012 року на суму
перевірки надавались також податкові
накладні: №924 від 23.11.2012 року на суму
ПДВ 7500,00 грн. Факт сплати
підтверджується платіжними
дорученнями: №139 від 23.11.2012 року на суму
Також реальність даної господарської
операції підтверджується копіями
видаткових накладних та довіреностей,
що підтверджують фактичну реалізацію
товарів, що експедирувались ФОП ОСОБА_1
та транспортувалися TOB «ЄВРОЕКСПРЕС»:
за жовтень 2012 року: видаткова накладна
№ 17 від 01.10.2012р.; довіреність № 838 від
01.10.2012р.; видаткова накладна № 20 від
09.10.2012р.; видаткова накладна № 21 від
10.10.2012р.; довіреність № 881 від 09.10.2012р.;
видаткова накладна № 22 від 12.10.2012р.;
видаткова накладна № 23 від 12.10.2012р.;
довіреність № 897 від 12.10.2012р.; видаткова
накладна № 24 від 16.10.2012р.; видаткова
накладна № 25 від 18.10.2012р.; видаткова
накладна № 26 від 18.10.2012р.; довіреність №
45 від 17.10.2012р.; видаткова накладна № 29
від 22.10.2012р.; довіреність № 905 від
17.10.2012р.; видаткова накладна № 30 від
23.10.2012р.; довіреність № 1158 від 16.10.2012р.;
видаткова накладна № 31 від 26.10.2012р.;
довіреність № 1186 від 26.10.2012р.; за
листопад 2012 року: видаткова накладна №
32 від 05.11.2012р.; довіреність № 52 від
05.11.2012р.; видаткова накладна № 34 від
08.11.2012р.; довіреність № 51 від 05.11.2012р.;
видаткова накладна № 35 від 08.11.2012р.;
довіреність № 50 від 05.11.2012р.; видаткова
накладна № 36 від 09.11.2012р.; довіреність №
55 від 09.11.2012р.; видаткова накладна № 37
від 12.11.2012р.; довіреність № 975 від
Крім того, нормами п. 198.3 ст. 198 ПК
України визначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, … та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
Відповідно до ст. 198 ПК України: «право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у
тому числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг,
що підтверджено податковою накладною.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
Податкового Кодексу, та складається
з сум податків, нарахованих
(сплачених) платником податку за
ставкою, встановленою пунктом 193.1
статті 193 Податкового кодексу, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг
з метою їх подальшого використання
в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку; придбанням
(будівництвом, спорудженням)
основних фондів (основних засобів, у
тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених
капітальних інвестицій у необоротні
капітальні активи), у тому числі при
їх імпорті, з метою подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.
Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
Податкового Кодексу. …»
Податковий кодекс України та інші
положення законодавства України не
встановлюють та не передбачають
відповідальності платника податків за
дії інших платників, в тому числі
підприємств, установ, організацій, СПД
-фізичних осіб, з якими позивач взагалі
не мав господарських відносин.
Порушення, що стосуються заповнення чи
оформлення податкової накладної, чи її
невідповідності вимогам ст.201 ПК
України відповідачем в акті перевірки
Крім того статтею 204 ЦК України
проголошено презумпцію правомірності
правочину відповідно до якої правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
В акті перевірки не зазначено рішення
суду яким встановлено, що Договір
транспортної експедиції № 7/06/12
укладений між ФОП ОСОБА_1 та TOB
«ЕнергоЛіга», перевізником вантажів
виступала поштова компанія TOB
«ЄВРОЕКСПРЕС» або документи, які
свідчать про господарські
взаємовідносини між підприємствами
визнано недійсним. Доказів звернення
до суду з такими позовами інших
податкових органів відповідачем суду
Відповідно до п. 184.1 ст.184 Податкового
кодексу України реєстрація платника
ПДВ діє до дати анулювання реєстрації
платника податку, яка проводиться
шляхом виключення з реєстру платників
податку. Згідно п.1 розділу V "Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість", затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010р. №978,
реєстрація діє до дати анулювання, яке
відбувається у випадках, визначених
пунктом 184.1 ст.184 розділу V Податкового
кодексу України. Пунктом 2 розділу V
Положення №978 встановлено, що
анулювання реєстрації здійснюється
шляхом виключення платника ПДВ з
реєстру платників ПДВ.
ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований
платником ПДВ та на час укладання
договорів та здійснення господарських
операцій, контрагент мав свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ. За таких
обставин, TOB "ЕНЕРГОЛІГА" не може нести
відповідальності ні за несплату
податків ФОП ОСОБА_1 та його
постачальниками, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.
Свідоцтво про реєстрацію платника
податку вважається анульованим з дати
анулювання реєстрації платника
Податковий кодекс України не
передбачає обов'язку або права одного
платника податків контролювати
показники податкової звітності по ПДВ
іншого платника податків.
Порушення вищезазначеним суб'єктом
підприємницької діяльності порядку
здійснення господарської діяльності
не може вплинути на результати
діяльності TOB "ЕНЕРГОЛІГА" та не можуть
бути підставою для притягнення
підприємства до відповідальності,
оскільки будь - яка юридична
відповідальність особи згідно до ст. 61
Конституції України має
індивідуальний характер. Тому, у разі
наявності правопорушення, до
відповідальності повинен бути
притягнутий саме правопорушник, а не TOB
В акті перевірки зазначено: "Враховуючи
вищенаведене, операції є такими, що
укладені без мети настання реальних
наслідків. Отже зазначені операції,
відповідно до ч. 1. ч. 2 ст. 215, ч. 1, ч.5 ст. 203
ЦК України є нікчемними, і в силу ст. 216
ЦК України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов"язані з їх
Статтею 207 ГК України передбачено, що
господарське зобов'язання, яке не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
Частиною 5 статті 203 ЦК України
передбачено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Необхідними умовами для визнання угоди
недійсною є її укладення з метою
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства та наявність умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків. Для прийняття
рішення про визнання угоди недійсною
необхідно встановлювати, у чому
конкретно полягало завідомо суперечна
інтересам держави і суспільства мета
укладення угоди, якою із сторін і в якій
мірі виконано угоду, а також вину
сторін у формі умислу.

В акті перевірки не наведено обставин,
які підтверджують, що укладаючи угоду,
сторони діяли з метою, яка суперечила б
інтересам держави та суспільства.
Навпаки, встановлені факти свідчать
про те, що сторони в межах взятих на
себе зобов'язань виконували умови
договору.

Таким чином, визначенню правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати обвинувальний
вирок суду у відношенні засновників
(посадових осіб) хоча б одного з
контрагентів за ст. 205 або 212 КК України.

А відповідно до ст. 62 Конституції
України належним доказом наявності
умислу та вини особи у вчиненні злочину
може бути лише обвинувальний вирок
суду.

Відповідачем у акті перевірки не
наведено даних про наявність вироків
судів з кримінальних справ відносно
притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб
Позивача або його Постачальників, крім
того кримінальне провадження
№0000021 (в акті перевірки -0000022)
по факту створення фіктивного
підприємництва ФОП ОСОБА_1 закрито.

Таким чином, податковою інспекцією не
доведено, що угоди, укладені між TOB
"ЕНЕРГОЛІГА" з
контрагентом-постачальником ФОП
ОСОБА_1 спрямовані на порушення
публічного порядку, порушення
конституційних прав і свобод людини та
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, територіальної громади,
незаконне заволодіння ним. Відсутні
також підстави вважати, що укладені
правочини суперечать інтересам
держави та суспільства, вчинені
удавано з метою приховання сплати
податків третіх осіб, отримання
податкової вигоди та в силу ст.ст. 203, 215,
228 Цивільного кодексу України є
нікчемними.

Відсутні підстави вважати, що
правочини вчинені без мети настання
реальних наслідків. Необхідно звернути
увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 234
Цивільно кодексу України, правочини не
спрямовані на реальне настання
наслідків є фіктивними, а частиною 2 ст.
234 ЦК встановлено, що фіктивний
правочин визнається судом недійсним.
Таким чином, такі правочини не є
нікчемними, а є оспорюваними. Як вже
зазначалось, в даному випадку рішення
суду про визнання договорів недійними
не було.

За таких підстав, угода, укладена TOB
"ЕНЕРГОЛІГА" з ФОП ОСОБА_1 є реальною,
такою, що виконана в повному обсязі та
відповідає вимогам цивільного,
господарського та податкового
законодавства, суми податку на додану
вартість правомірно були включені TOB
"ЕНЕРГОЛІГА" до податкового кредиту.

Таким чином, висновки ОДНІ про
безтоварність господарських операцій
TOB "ЕНЕРГОЛІГА" укладених з ФОП ОСОБА_1
протягом жовтня-листопада 2012 року не
відповідають дійсності та в порушення
вимог п. 6 розділу І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.10 №984, факти виявлених порушень
викладені ОДНІ в акті не об'єктивно та
неповно.

Так, з досліджених в судовому засіданні
доказів вбачається наявність як у
позивача, так і у зазначених суб'єктів
господарювання, з якими позивач мав
господарські відносини, реальної
ділової мети, пов'язаної зі здійсненням
зазначених господарських операцій і
отриманням прибутку (доходу).

У відповідності до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою ці
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням вищенаведеного,
враховуючи ненадання Відповідачем
належних та допустимих доказів
порушення Позивачем норм податкового
законодавства і, відповідно, доказів
законності прийнятого Відповідачем
податкового повідомлення - рішення від
29.05.2013р. № , заявлений позов
підлягає задоволенню в цій частині.

Що ж до позовних вимог про визнання
твердження про нікчемність правочинів
між TOB «ЕнергоЛіга» та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1,
реєстраційний номер облікової справи
платника податків НОМЕР_1, за період з
01.10.2012 року по 30.11.2012року, що міститься в
п. 2 Висновки перевірки від 14.05.13
№116/22/38169909 таким, що суперечить
дійсності, оскільки не доведене в
установленому законом порядку, суд
вважає їх такими, що не підлягають
задоволенню, оскільки нормами КАС
України взагалі не передбачено такого
предмету позову.

Крім того, фактично права позивача
порушені саме винесенням податкового
повідомлення - рішенням від 29.05.2013р. №
, яке було наслідком Висновків
перевірки від 14.05.13 №116/22/38169909, тому
скасування повідомлення-рішення є
достатнім способом захисту прав
позивача.

Судові витрати, а саме судовий збір у
сумі 672 грн. 00 коп. підлягає поверненню
позивачеві.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Очаківської об'єднаної Державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби
від 29.05.2013р. № .

Присудити Tовариству з обмеженою
відповідальністю "ЕНЕРГОЛІГА" () з Державного бюджету
України судовий збір у сумі 672 грн. 00
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.М. Мельник