Справа № 807/2050/13а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.
Справа № 10075/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Бєлкіної Н.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
Брегей І.С.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») на ухвалу
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013р. про
відмову у відкритті провадження у
адміністративній справі та повернення
позовної заяви Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») до Виконавчого комітету
Пилипецької сільської ради
Міжгірського району Закарпатської
обл., Комунального підприємства
«Міжгірське бюро технічної
інвентаризації», третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Приватне підприємство «Затишок», про
визнання протиправним та скасування
рішення виконкому, скасування
державної реєстрації права власності
та свідоцтва про право власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Закарпатського
окружного адміністративного суду від
05.06.2013р. відмовлено в порядку п.1 ч.1 ст.109
КАС України у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») до Виконавчого комітету
Пилипецької сільської ради
Міжгірського району Закарпатської
обл., Комунального підприємства
«Міжгірське бюро технічної
інвентаризації», третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Приватне підприємство /ПП/ «Затишок», в
частині заявлених позовних вимог про
скасування державної реєстрації права
власності та свідоцтва про право
власності, оскільки такі не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Також у частині позовних вимог про
визнання протиправним та скасування
рішення виконкому позовну заяву
повернуто позивачу, оскільки такі
вимоги не підсудні окружному
адміністративному суду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її
оскаржив позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк»,
який у апеляційній скарзі просить
ухвалу суду скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції, покликаючись на
порушення судом норм процесуального
права, що призвело до неправильної
відмови у відкритті провадження у
справі та повернення позовної заяви
(а.с.22-25).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що у розглядуваних
правовідносинах відповідачі
виконували функції державних органів
(в тому числі делеговані), при цьому суд
не з'ясував характер повноважень, не
встановив їх публічно-правову природу,
дотримання порядку їх делегування.

У позовній заяві позивачем заявлено
декілька взаємов'язаних вимог, що
спрямовані на захист його порушеного
права та інтересів в публічно-правових
відносинах, через що у даному випадку
повинні застосовуватися правила
підсудності за зв'язком вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача на підтримання
поданої скарги, перевіривши матеріали
справи та скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та
приймаючи рішення про відмову у
відкритті провадження в частині вимог,
суд першої інстанції виходив з того, що
розглядувані правовідносини носять
приватноправовий характер, наведений
спір торкається захисту інтересів
позивача як іпотекодержателя щодо
майна, яке було передано боржником в
іпотеку з метою виконання зобов'язань
по кредитному договору № 3/07 від 25.10.2007р.
(спір про право).

В частині повернутих позовних вимог
суд покликався на те, що у цьому випадку
відповідачем є орган місцевого
самоврядування, у зв'язку з чим спір не
підсудний окружному адміністративному
суду.

Між тим, вказані висновки суду першої
інстанції слід вважати хибними і
неправильними, виходячи з наступного.

Із змісту заявленого позову
убачається, що позивач ПАТ «ВіЕйБі
Банк» просить визнати протиправним і
скасувати рішення Виконавчого
комітету Пилипецької сільської ради
Міжгірського району № 41 від 16.11.2009р.;
скасувати свідоцтво про право
власності, видане Пилипецькою
сільською радою Міжгірського району на
підставі рішення її виконавчого
комітету № 41 від 16.11.2009р.; скасувати
державну реєстрацію права власності ПП
«Затишок» на нижню станцію з
канатно-крісельною дорогою та верхню
станцію гірськолижного витягу
загальною площею 317,50 кв.м,
реєстраційний номер об'єкта 23778305, яка
розташована за адресою: Закарпатська
обл., Міжгірський район, с.Пилипець. вул.
без назви, буд.350 (а.с.6-14).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
предметом укладеного між ПАТ «ВіЕйБі
Банк» та ПП «Затишок» договору іпотеки
був об'єкт незавершеного будівництва
нижня станція з канатно-крісельною
дорогою та верхня станція
гірськолижного витягу, на який надалі
за ПП «Затишок» було зареєстровано
право власності. У подальшому вказана
реєстрація унеможливила реєстрацію за
позивачем права власності на цей об'єкт
на підставі Акту про реалізацію
предмета іпотеки від 29.11.2012р. шляхом
заліку своїх забезпечених вимог в
рахунок ціни майна.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено,
що до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України також
визначено, що справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до абз. другого ч.1 ст.2
Закону України № 1952-IV від 01.07.2004р. «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно ст.8 цього Закону орган
державної реєстрації прав проводить
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;
забезпечує ведення Державного реєстру
прав; надає інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом;
забезпечує облік безхазяйного
нерухомого майна; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими нормативно-правовими актами.

Як слідує з п.3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України №
1878-VI від 11.02.2010р. «Про внесення змін до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України» до 01.01.2012р.
державна реєстрація права власності та
права користування (сервітут) на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на земельних ділянках; права
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; права власності на
об'єкти незавершеного будівництва, а
також облік безхазяйного нерухомого
майна, довірче управління нерухомим
майном проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Аналогічні положення містяться в п.1
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затв. наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002р.

З урахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку про те, що
правове положення відповідачів
Виконавчого комітету Пилипецької
сільської ради Міжгірського району
Закарпатської обл., Комунального
підприємства «Міжгірське бюро
технічної інвентаризації» у сфері
спірних правовідносин свідчить про
реалізацію ним владних управлінських
функцій.

Окрім цього, суд першої інстанції
прийшов до передчасного висновку про
те, що заявлений позов стосується
майнових прав його сторін, тобто
останній виник з цивільно-правових
(господарських) відносин, оскільки
докази такого в матеріалах справи є
відсутніми; у заявленому позові
наголошується на проведенні державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомості без законних на те підстав
(без урахування пріоритету -
переважного права позивача на нерухоме
майно відносно інших осіб,
установлених обтяжень відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень»), тобто, предметом
наведеного позову є оскарження саме
порядку та підстав вчинення
відповідних реєстраційних дій,
оскарження видачі правовстановлюючих
документів (в тому числі, оформлення та
видачі свідоцтва про право власності).

В наведеному позові позивач не оспорює
право власності на спірний об'єкт,
однак доводить його протиправну
реєстрацію як об'єкта завершеного
будівництвом та видачу
правовстановлюючого документа на
нього.

Таким чином, із матеріалів справи
не вбачається зв'язок вказаних вимог із
наявністю спору про право власності,
при цьому в оскаржуваній ухвалі не
наведено жодного обґрунтування
висновку суду про наявність
цивільно-правового спору.

В частині висновків суду про
непідсудність частини позовних вимог
окружному адміністративному суду
колегія суддів враховує, що згідно з ч.1
ст.18 КАС України місцевим загальним
судам як адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам.

Відповідно до ст.21 КАС України позивач
може заявити кілька вимог в одній
позовній заяві, якщо вони пов'язані між
собою.

Якщо справа щодо однієї з вимог
підсудна окружному адміністративному
суду, а щодо іншої вимоги (вимог) -
місцевому загальному суду як
адміністративному суду, таку справу
розглядає окружний адміністративний
суд.

Стосовно позовних вимог, заявлених до
комунального підприємства, яке в силу
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» виконує
делеговані повноваження суб'єкта
владних повноважень, то на такі
поширюються правила альтернативної
підсудності, тобто позов може
розглядатися за вибором позивача в
окружному адміністративному суді чи у
місцевому загальному суді як
адміністративному суді (згідно ч.5 ст.18
КАС України у разі невизначеності цим
Кодексом предметної підсудності
адміністративної справи така справа
розглядається місцевим
адміністративним судом за вибором
позивача).

З урахуванням вищевикладених
висновків про належність
розглядуваного спору до публічних,
приймаючи до уваги правила
альтернативної підсудності
адміністративної справи, на підставі
яких позивач за своїм вибором
звернувся до окружного
адміністративного суду, колегія суддів
вважає, що всі заявлені позовні вимоги
в силу ст.21 КАС України повинні
розглядатися окружним
адміністративним судом.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направити справу для продовження
розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильної відмови у
відкритті провадження у справі та
повернення позовної заяви, а відтак
вона підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду
справи.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1
ст.199, п.4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211,
254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») задоволити.

Ухвалу Закарпатського окружного
адміністративного суду від 05.06.2013р. про
відмову у відкритті провадження у
адміністративній справі № 807/2050/13-а та
повернення позовної заяви Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк (ПАТ
«ВіЕйБі Банк») скасувати та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду справи.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька