Справа № 2а-2488/11/0970
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року
м. Київ К/800/27261/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області Державної
податкової служби

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.08.2011 р.

та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 р.

у справі № 2а-2488/11/0970

за позовом Спеціалізованого
ремонтно-будівельного приватного
підприємства «Ліфткомплект»

до Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську

про визнання протиправними дій,
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Спеціалізоване ремонтно-будівельне
приватне підприємство «Ліфткомплект»
(далі - СРПП «Ліфткомплект») звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську (далі - відповідач,
ДПІ у м. Івано-Франківську) про визнання
протиправними дій, визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.08.2011 р. позов задоволено частково.
Визнано нечинними та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.
Івано-Франківську № від 20 липня
2011 року та № від 20 липня 2011 року. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 р.
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.08.2011 р. змінено. В резолютивній
частині цієї постанови слова «визнати
нечинним» змінено на слова «визнати
протиправним».

У касаційній скарзі ДПІ у м.
Івано-Франківську, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
22.08.2011 р. та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.04.2013 р. скасувати і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу СРПП «Ліфткомплект»,
посилаючись на те, що касаційна скарга
є необґрунтованою, просить залишити її
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

ДПІ у м. Івано-Франківську проведено
документальну позапланову виїзна
перевірка СРПП «Ліфткомплект» з питань
взаєморозрахунків з ТОВ «Комерційне
підприємство «Будріал ЛТД» за період з
01.06.2008 року по 30.09.2009 року., за наслідками
перевірки складено акт № 5729/231/.07.2011 року.

В акті перевірки зазначено порушення
п. 1.9, 1.21 ст. 1, ст.с. 3, 4, п.п. 5.2.1 п. 5.2., п.п.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п.п. 11.2.1 п. 11.2, п. 11.3 ст.11 З
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», що призвело до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 220 179,00 грн., та пунктів 1, 4,
ст. 1, ст.ст. 3, 4, підпунктів а, б, в, п. 6.4, п.
6.5, ст. 6 та ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
призвело до завищення податкового
кредиту на загальну суму 176 143,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом 20.07.2011 р. прийняті податкові
повідомлення-рішення за №, яким
позивачу збільшено суму податкового
зобовя'зання з податку на прибуток в
розмірі 275 224,00 грн., в тому числі
основного платежу в сумі 220179,00 грн.,
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 55045,00 грн., та за №, яким
позивачу збільшено суму податкового
зобовя'зання з податку на додану
вартість в розмірі 227179,00 грн., в тому
числі за основним платежем в сумі 176143,00
грн. та штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 44036,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали необґрунтованими такі
висновки податкового органу, з чим
погоджується суд касаційної інстанції,
з огляду на наступне.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
встановлено, що валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 цього ж
Закону встановлено, що до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією і веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) та
охороною праці з урахуванням обмежень,
установлених підпунктами 5.3 - 5.8 цієї
статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (абз.4 п.п.5.3.9. п.5.3.
ст.5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

Згідно з пунктом 1.7 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит - сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до підпункту 7.2.6
пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг)
(підпункт 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість).

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, підставою для формування валових
витрат та податкового кредиту є
наявність первинних документів та
податкової накладної, що підтверджують
понесені підприємством валові витрати
та сформований податковий кредит. При
цьому слід враховувати, що в
податковому обліку відображаються
виключно господарські операції
вчиненні підприємством в рамках
господарської діяльності.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за договорами підряду
№143 від 02.06.2008 року, №179 від 04.11.2008 року
та №180 від 03.12.2008 року, №183 від 02.03.2009
року СРПП «Ліфткомплект», як замовник
доручає, а підрядник - ТОВ «Комерційне
підприємство «Будріал ЛТД» бере на
себе зобовязання на проведення робіт з
капітального ремонту ліфтового
обладнання, по наладці ліфтів з
релейною і електронною станцією
управління, монтажу металевих
конструкцій та монтажу ліфтового
обладнання. Згідно пункту 4.1 даного
договору, замовник зобовязується
прийняти виконані роботи підрядником
по акту прийому передачі після повного
їх виконання та провести оплату за
виконані роботи, а підрядник в свою
чергу зобовязується якісно і в
установлений термін виконати
передбачені договором роботи та
провести здачу виконаних робіт по акту
після повного їх виконання. Пунктом 3.2
договору передбачено, що розрахунки за
виконані роботи здійснюються на основі
актів виконаних робіт.

За результатами господарських
операцій, вчинених позивачем з ТОВ
«Комерційне підприємство «Будріал
ЛТД», були складені належним чином
накладні, податкові накладні та
прибуткові касові ордерів.

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Відповідно до п.9.8 ст.9 Закону України
«Про податок на додану вартість»
реєстрація платником податку на додану
вартість діє до дати її анулювання.

Як встановлено судами, на момент
вчинення господарських операцій СРПП
«Ліфткомплект» з ТОВ «Комерційне
підприємство «Будріал ЛТД» відомості
про вказаного контрагента знаходилися
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Також на момент вчинення господарських
операцій контрагент позивача був в
установленому порядку зареєстрованим
платником податку на додану вартість з
правом складання податкових накладних.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що позивачем правомірно здійснено
формування як валових витрат так і
податкового кредиту на підставі
первинних документів та отриманих
податкових накладних.

Крім того, суди обґрунтовано не
прийняли до уваги висновки податкового
органу щодо нікчемності правочину, з
урахуванням всіх обставин справи та
вимог законодавства, чинного на час
виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено, правова оцінка
обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 р.
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області Державної податкової служби
відхилити.

2.Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 25.04.2013 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В. Муравйов