Справа № 2а-11861/09/2570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року м.
Київ К/9991/1939/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державного підприємства «Ніжинський
комбінат хлібопродуктів» Державного
комітету України з державного
матеріального резерву

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.12.2010

у справі №2а-11861/09/2570

за позовом Державного підприємства
«Ніжинський комбінат хлібопродуктів»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву

до Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Чернігівської
області

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.12.2009
позову задоволено. Визнано нечинними
податкові повідомлення-рішення
Ніжинської ОДПІ Чернігівської області
від 10.07.2009 №/0, яким визначено
податкове зобов?язання по податку на
додану вартість в розмірі 20977,00 грн.
основного платежу та 10488,50 грн. штрафу,
від 10.07.2009 №/0, яким визначено
податкове зобов?язання з податку на
прибуток підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності у
розмірі 33448,00 грн. основного платежу та
16724,00 грн. штрафу, та від 14.09.2009 №/1,
яким визначено податкове зобов?язання
по податку на прибуток підприємств і
організацій, що перебувають у
державній власності у розмірі 137,00 грн.
основного платежу та 68,50 грн. штрафу.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.12.2010
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.12.2009
скасовано. Прийнято нове рішення про
відмову в позові.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову виїзну
перевірку ДП «Ніжинський КХП» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2007 по
31.03.2009, за наслідками якої було складено
акт перевірки від 06.07.2009 №914/23/00952634.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення пп.1.32 ст.1, пп.3.1 ст.3,
п.5.1 пп.5.2.1 п.5.2 пп.5.3.9 п.5.3 пп.5.5.1 п.5.5 ст.5,
п.10.1 ст.10, пп.11.2.3 п.11.2 ст.11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», що призвело до заниження
податку на прибуток на суму 33448 грн. та
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
сумі 75681грн., а також порушення пп.7.3.1
п.7.3, пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» у зв'язку із
заниженням ПДВ на суму 25378 грн.

На підставі акта перевірки винесено
податкові повідомлення-рішення від
10.07.2009: №/0, яким визначено
податкове зобов'язання по податку на
додану вартість у розмірі 20977,00 грн.
основного платежу та 10488,50 грн. штрафу;
№/0, яким визначено податкове
зобов'язання по податку на прибуток
підприємств і організацій, що
перебувають у державній власності у
розмірі 33448,00 грн. основного платежу та
16724,00 грн. штрафу.

За наслідками адміністративного
оскарження скарги платника залишені
без задоволення, у зв'язку з виявленими
арифметичними помилками збільшено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток підприємств і
організацій, що перебувають у
державній власності, та прийнято
податкове повідомлення-рішення від
14.09.2009 №/1, яким визначено
податкове зобов'язання по у розмірі 137,00
грн. основного платежу та 68,50 грн.
штрафу.

Донарахування позивачеві податкових
зобов'язань за спірними податковими
повідомленнями-рішеннями обумовлено
включенням до валових витрат вартості
послуг адміністрування договорів,
укладених з ДП «Ресурспостач», які
позивач отримував, як послуги
пов'язанні з закупівлею зерна в
Держкомрезерві України для подальшої
переробки даного зерна на борошно, що є
одним з основних видів діяльності
підприємства.

За висновками контролюючого органу ДП
«Ніжинський КХП» безпідставно
віднесено до складу валових витрат
вартість послуг з адміністрування
договору, отриманих від ДП
«Ресурспостач» в розмірі 210020,00 грн., які
не підтверджені відповідними
розрахунковими документами, актами
виконаних робіт, актами приймання
маркетингових послуг, в яких повинно
бути зазначено перелік виконаних
послуг, що фіксують факт здійснення
господарської операції, наявні акти
виконаних робіт не дають можливості
з'ясувати обсяг та одиниці виміру
наданих послуг, а також не встановлено
причинний зв'язок між витратами та
отриманою вигодою.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, обґрунтовував свої
висновки тим, що надання ДП
«Ресурспостач» позивачеві послуг щодо
інформації стосовно матеріальних
цінностей, які реалізуються з
державного резерву, повністю
підтверджено та спростовує
необхідність зазначення чіткого
переліку виконаних робіт в актах
прийому-передачі наданих послуг, а
також не встановлює те, що виключно
актами прийому-передачі наданих послуг
підтверджується факт понесення витрат,
а вказує лише на необхідність
розрахункових, платіжних або інших
документів які б підтверджували факт
надання таких послуг, якими є
господарські договори на надання
вищезгаданих послуг, платіжні
документи про перерахування коштів за
надані послуги, акти виконаних робіт,
податкові накладні та інші первинні
документи які є в наявності у позивача.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції,
обґрунтовував свої висновки тим, що
первинні документи, якими позивач
підтверджував віднесення до валових
витрат вартості послуг
адміністрування, складені всупереч
вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а саме акти
приймання-передачі послуг не містять
обов?язкових реквізитів, а тому не
можуть бути підставою для віднесення
вартості таких послуг до складу
валових витрат, що в свою чергу
виключає формування податкового
кредиту за зазначеними операціями,
оскільки відсутній об?єкт
оподаткування. Надання послуг ДП
«Ресурспостач» не підтверджено
звітами про виконану роботу (надані
послуги), із зазначенням конкретної
вартості робіт, а також не підтверджено
зв?язок зазначених послуг з
господарською діяльністю позивача.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

До складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно пп. 5.3.9 п. 5.3 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм,
платник податку має право включити до
складу валових витрат витрати на
оплату робіт (послуг) у разі наявності
первинних документів, що підтверджують
їх достовірність та реальність, а також
безпосереднє використання у
господарській діяльності
підприємства.

У пункті 1.32 статті 1 названого Закону
визначено, що господарська діяльність -
це будь-яка діяльність особи,
направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою. Під
безпосередньою участю слід розуміти
зазначену діяльність особи через свої
постійні представництва, філіали,
відділення, інші відокремлені
підрозділи, а також через довірену
особу, агента або будь-яку іншу особу,
яка діє від імені та на користь першої
особи.

За відсутності доказів, що отримані
маркетингові послуги були використані
позивачем в його господарській
діяльності, оскільки ні з акту
прийому-передачі, ані з інших
матеріалів справи не вбачається, в
якому обсязі були виконані зазначені
послуги, у чому вони полягали, так само
як і не встановлено наявності
економічної доцільності витрат на
спірні послуги, а саме, доказів
направлення таких витрат на
максимізацію доходів чи мінімізацію
витрат, тобто на отримання прибутку в
цілому, що відповідає сутності
господарської діяльності, судова
колегія погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції про
правомірність дій відповідача щодо
визначення податкових зобов'язань з
податку на прибуток.

Відсутність підстав для віднесення
витрат на оплату вартості послуг
адміністрування до складу валових
витрат, виключає можливість формування
податкового кредиту за наслідками
виконання зазначених операцій, що є
підставою для висновку про
підтвердження доводів відповідача про
завищення позивачем податкового
кредиту.

Доводи касаційної скарги правильності
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують та не можуть бути
підставою для його скасування з
наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Ніжинський комбінат
хлібопродуктів» Державного комітету
України з державного матеріального
резерву відхилити, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.12.2010
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун