Справа № 827/2796/13-а
Суддя: Прохорчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2014 року Справа
№827/2796/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

головуючого судді - Прохорчук О.В.;

секретар судового засідання - Олійник
С.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1706 від
22.11.2013,

відповідача - Карпухін Олексій
Леонтійович, довіреність № 8-1-6/4408 від
10.09.2013,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Севастополі адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Головного управління
Держземагентства у місті Севастополі
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
вернувся до суду з адміністративним
позовом до Головного управління
Держземагентства у місті Севастополі
про: визнання дій Головного управління
Держземагентства у місті Севастополі в
частині застосування коефіцієнта
функціонального використання
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, яка знаходиться у
користуванні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, у розмірі 2,5,
при здійсненні розрахунку нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
протиправними; зобов'язання Головного
управління Держземагентства у місті
Севастополі здійснити перерахунок
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, яка знаходиться у
користуванні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі
договору оренди від 03.03.2008,
застосувавши коефіцієнт
функціонального використання
земельної ділянки у розмірі 1,0.

Позов обґрунтовано тим, що
відповідачем при здійсненні
розрахунку нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, було
застосовано коефіцієнт
функціонального використання, який не
відповідає діючому законодавству, чим
були порушені права позивача.

У судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позовних вимог у
повному обсязі. Зазначив, що позивачем
до заяви про надання витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки від 30.09.2013 №
1170/3.2/5 не було надано витягу з Єдиного
державного реєстру, в якому зазначені
види діяльності за КВЕД, які здійснює
позивач, у зв'язку з чим вони не були
враховані при розрахунку нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрований в якості фізичної
особи-підприємця Гагарінською
районною державною адміністрацією у
місті Севастополі 12.01.2000 за №
0006165.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

03.03.2008 між Севастопольською міською
радою та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 укладено договір оренди
земельної ділянки площею 1,0 га, який
зареєстрований у Севастопольській
міській філії Державного підприємства
"Центр Державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельних ресурсах" у квітні 2008 року за
№ 34.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 цього
договору, орендодавець відповідно до
рішення Севастопольської міської ради
від 17.10.2007 № 2902 надає, а орендар приймає
у строкове платне користування
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування виробничо-складського
комплексу з віднесенням цих земель до
категорії земель промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки встановлена.

За приписами пункту 4.1 договору, річна
орендна плата за користування
земельною ділянкою встановлюється
відповідно до Методики визначення
розмірів орендної плати при укладенні
договорів оренди землі, затвердженої
рішенням Севастопольської міської
ради від 14.10.2003 № 1348 у розмірі 3,0
відсотків від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки.

30.09.2013 позивач звернувся до Головного
управління Держземагентства у місті
Севастополі з заявою № 1170-3.215 про
надання витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки в АДРЕСА_2 на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 03.03.2008.

30.10.2013 відповідачем видано витяг із
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
1170-3.1/5, з якого вбачається, що
нормативна грошова оцінка зазначеної
земельної ділянки складає 9844800,00 грн.,
при цьому визначено цільове
призначення земельної ділянки - землі
комерційного використання та
застосовано коефіцієнт
функціонального призначення - 2,5
(коефіцієнт комерційного
використання).

Відповідно до статті 269 Податкового
кодексу України платниками податків є:
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1
статті 270 цього Кодексу об'єктами
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні.

Відповідно до підпункту 276.5 статті 276
Податкового кодексу України у разі
надання в оренду земельних ділянок (в
межах населених пунктів), окремих
будівель (споруд) або їх частин
власниками та землекористувачами, у
тому числі зазначеними у пунктах 276.1 та
276.4 цієї статті, іншим суб'єктам,
податок за площі, що надаються в оренду,
обчислюється відповідно до статті 274
цього Кодексу від нормативної грошової
оцінки, визначеної з урахуванням
застосування відповідного коефіцієнта
функціонального використання цих площ
залежно від виду економічної
діяльності орендаря, та статті 275 цього
Кодексу.

Стаття 274 Податкового кодексу України
визначає, що ставка податку за земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1 відсотка від їх нормативної
грошової оцінки, за винятком земельних
ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 275.3 статті 275
цього Кодексу ставки податку за
земельні ділянки (за винятком
сільськогосподарських угідь та земель
лісогосподарського призначення)
диференціюють та затверджують
відповідні сільські, селищні, міські
ради виходячи із ставок податку,
встановлених пунктом 275.1 цієї статті,
функціонального використання та
місцезнаходження земельної ділянки,
але не більше трикратного розміру цих
ставок податку, з урахуванням
коефіцієнтів, установлених пунктом 275.2
цієї статті.

Згідно з пунктом 286.1 статті 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Пунктами 288.1, 288.2, 288.3 статті 288 цього
Кодексу України встановлено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний орган
державної податкової служби про
укладення нових, внесення змін до
існуючих договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду.

Відповідно до статті 289 Податкового
кодексу України для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок. Центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, здійснює управління у сфері
оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, за індексом
споживчих цін за попередній рік щороку
розраховує величину коефіцієнта
індексації нормативної грошової
оцінки земель, на який індексується
нормативна грошова оцінка
сільськогосподарських угідь, земель
населених пунктів та інших земель
несільськогосподарського призначення
за станом на 1 січня поточного року, що
визначається за формулою: Кi = [І - 10]:100,
де І - індекс споживчих цін за
попередній рік. У разі якщо індекс
споживчих цін не перевищує 110
відсотків, такий індекс застосовується
із значенням 110. Коефіцієнт індексації
нормативної грошової оцінки земель
застосовується кумулятивно залежно
від дати проведення нормативної
грошової оцінки земель. Центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації не пізніше 15 січня
поточного року забезпечують
інформування центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику, і власників землі
та землекористувачів про щорічну
індексацію нормативної грошової
оцінки земель.

Законом України "Про оцінку земель" від
11.12.2003 № 1378-IV визначено правові засади
проведення оцінки земель, професійної
оціночної діяльності у сфері оцінки
земель в Україні та спрямований на
регулювання відносин, пов'язаних з
процесом оцінки земель, забезпечення
проведення оцінки земель, з метою
захисту законних інтересів держави та
інших суб'єктів правовідносин у
питаннях оцінки земель, інформаційного
забезпечення оподаткування та ринку
земель.

Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок - капіталізований рентний
дохід із земельної ділянки, визначений
за встановленими і затвердженими
нормативами (стаття 1 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 5 статті 201
Земельного кодексу України грошова
оцінка земельних ділянок визначається
на рентній основі. Грошова оцінка
земельних ділянок проводиться за
методикою, яка затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.03.1995 № 213 затверджено "Методику
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів" та наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
аграрної політики України,
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27.01.2006 № 18/15/21/11 затверджено
Порядок нормативної грошової оцінки
земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів.

Даний Порядок визначає категорії
земель за функцією використання та
коефіцієнти, які характеризують
функціональне використання земельної
ділянки тієї чи іншої категорії саме за
цим критерієм. Зокрема, згідно з цим
Порядком, за функцією використання
землі поділяються на: землі житлової
забудови; землі промисловості; землі
досліджень та розробок; землі гірничої
промисловості і гірничих розробок;
землі комерційного використання; землі
громадського призначення; землі
транспорту, зв'язку; землі технічної
інфраструктури; інші землі; землі
змішаного використання.

При цьому, статтею 19 Земельного кодексу
України передбачено, що землі України
за основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Тобто, законодавство України поділяє
землі України за цільовим призначення
та, крім цього, за функцією
використання.

Віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень (частина 1 статті 20
Земельного кодексу України).

Як зазначалося вище, цільовим
призначенням земельної ділянки
загальною площею 0,1 га, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_2, згідно з договором
оренди від 03.03.2008, кадастровим планом
земельної ділянки, є будівництво та
обслуговування виробничо-складського
комплексу з віднесенням цих земель до
категорії земель промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення. Зміна
цільового призначення земельної
ділянки після укладення договору
оренди з позивачем не здійснювалась.

Статтею 65 Земельного кодексу України
передбачено, що землями промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення
визнаються земельні ділянки, надані в
установленому порядку підприємствам,
установам та організаціям для
здійснення відповідної діяльності.
Порядок використання земель
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення встановлюється законом.

Відповідно до пункту 3.5 Порядку
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, коефіцієнт, який
характеризує функціональне
використання земельної ділянки (Кф)
(додаток 1, табл. 1.1), ураховує відносну
прибутковість видів економічної
діяльності.

Віднесення земель до категорії земель
за функціональним використанням
провадиться згідно з Інструкцією з
заповнення державної статистичної
звітності з кількісного обліку земель
(форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем),
затвердженою наказом Держкомстату
України від 05 листопада 1998 року № 377,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 14.12.1998 за № 788/3228, відповідно до
видів економічної діяльності,
зазначених у довідках, що надають
юридичним особам органи державної
статистики.

Судом встановлено, що згідно з
відомостями з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців видами діяльності
позивача за КВЕД є: 49.41 - вантажний
автомобільний транспорт (основний), 52.29
- інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту.

Вказані види економічної діяльності
входять у склад секції I та
відповідають кодам основних видів
економічної діяльності (КВЕД),
відповідно до додатку 5 Інструкції з
заповнення державної статистичної
звітності з кількісного обліку земель
(форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем),
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України 05.11.1998 № 377,
які здійснюються на землях, що
використовуються для транспорту та
зв'язку.

Згідно з таблицею 1.1 додатку 1 Порядку
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів секція I КВЕД
відповідає Кф - 1,0, тобто землі
транспорту та зв'язку.

Крім цього, в матеріалах справи
відсутні документи, які б визначали
цільове чи функціональне використання
землі як комерційне.

Отже, застосування відповідачем
коефіцієнту функціонального
використання як для земель
комерційного призначення при
розрахунку нормативної грошової
оцінки земельної ділянки за даних умов
здійснено в порушення норм чинного
законодавства, дії Головного
управління Держземагентства у місті
Севастополі в частині застосування
коефіцієнту функціонального
використання для земель комерційного
призначення - 2,5 при здійсненні
розрахунку нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, яка
знаходиться у користуванні позивача на
підставі договору оренди від 03.03.2008, не
відповідають діючому законодавству.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що позивачем разом
із заявою від 30.09.2013 не було надано
витяг з Єдиного державного реєстру в
якому зазначаються види діяльності за
КВЕД, які здійснює позивач, у зв'язку з
чим вони не були враховані при
розрахунку нормативної грошової
оцінки, оскільки відповідач не був
позбавлений можливості перевірити ці
відомості на офіційному сайті
Державного підприємства
"Інформаційно-ресурсний центр" в
розділі пошук відомостей в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, який
функціонує відповідно до наказу
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
№ 1846/5 "Про затвердження Порядку
надання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.12.2012 за № 2105/22417.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У разі виявлення порушень хоча б одного
з цих критеріїв і за умови порушення
прав, свобод та інтересів позивача, є
підстави для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч вказаній нормі закону
Головним управлінням Держземагентства
у місті Севастополі не надано доказів
правомірності застосування
коефіцієнту функціонального
використання - 2,5 при наданні витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
загальною площею 0,1 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_2.

Враховуючи викладене,
адміністративний позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати дії Головного управління
Держземагентства у місті Севастополі в
частині застосування у витязі з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки №
1170-3.1/5 від 30.10.2013 коефіцієнта
функціонального використання
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, яка знаходиться у
користуванні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, у розмірі 2,5,
при здійсненні розрахунку нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
протиправними.

3. Зобов'язати Головне управління
Держземагентства у місті Севастополі
здійснити перерахунок нормативної
грошової оцінки земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка
знаходиться у користуванні фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на підставі
договору оренди від 03.03.2008,
застосувавши коефіцієнт
функціонального використання
земельної ділянки у розмірі 1,0.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати
по сплаті судового збору у розмірі 68,82
грн. (шістдесят вісім гривень
вісімдесят дві копійки).

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку, встановлені частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя
підпис О.В.
Прохорчук

Постанову складено та підписано в
порядку частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
27 січня 2014 року.

Згідно з оригіналом.

Постанова не набрала законної
сили.

Суддя
О.В. Прохорчук