Справа № 812/10022/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пляшкова К. О.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
справа №812/10022/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Жаботинської С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року у справі № 812/10022/13-а за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору - міське комунальне підприємство
«Бюро технічної інвентаризації»,
приватний нотаріус Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору - міське
комунальне підприємство «Бюро
технічної інвентаризації», приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії.

З рішенням суду першої інстанції не
погодились позивачі та звернулись з
апеляційною скаргою у якій вказали, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріально та
процесуального права. Зазначили, що з
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно № 143643 від 25.01.2013 про
реєстрацію за ОСОБА_5 державним
реєстратором реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Ковальовою
А.В. права власності на однокімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1
вбачається, що таку реєстрацію
здійснено на підставі договору
дарування квартири серія та номер: 3626,
виданого 06.05.2001, видавник: приватний
нотаріус ОСОБА_4 Така реєстрація, на
думку позивачів, є незаконною, оскільки
22.03.2009 за реєстровим № 2002 приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
видано дублікат договору дарування,
зареєстрований в МКП «БТІ» м. Луганська
в книзі 508 за № 55494/22. Просили скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що 15.01.2013 державним
реєстратором реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Ковальовою
А.В. на підставі договору дарування
серія та номер 3626, виданого 06.05.2001
приватним нотаріусом Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
за ОСОБА_5 зареєстровано право
приватної власності на квартиру, об'єкт
житлової нерухомості, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, про що 25.01.2013 внесено
запис до Державного реєстру прав на
нерухоме майно за № 42797, що
підтверджено витягом з Державного
реєстру прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (а.с.19).

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених вимог та оцінюючи
обґрунтованість заперечень
відповідачів, суд першої інстанції
виходив з такого.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
встановлено Законом України № 1952-IV
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень».

Згідно із ст.2 Закону України від 01
липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (тут і надалі
Закон України № 1952-IV в редакції чинній
на час здійснення реєстрації права
власності на нерухоме майно) державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень, що супроводжується внесенням
даних до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права на нерухоме
майно, що знаходиться на території
України, фізичних та юридичних осіб,
держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства,
іноземних юридичних осіб, міжнародних
організацій, іноземних держав, зокрема,
право власності на нерухоме майно (п.1
ч.1 ст.4 Закону України № 1952-IV).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України №
1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації.

Відповідно до ч.7 ст.16 Закону України №
1952-IV державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
власника, іншого право набувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень
визначено ст.15 Закону України № 1952-IV,
частиною 2 якої встановлено, що перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 № 708 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі Порядок № 708).

Відповідно до п.26, п.27 Порядку № 708 для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, укладений
в установленому законом порядку
договір, предметом якого є нерухоме
майно, права щодо якого підлягають
державній реєстрації, або речове право
на нерухоме майно, чи його дублікат.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що 15.01.2013 ОСОБА_5 звернувся до
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності) та
надав такі документи: квитанцію про
сплату державного мита за реєстрацію
права власності та квитанцію про
сплату за надання витягу з Державного
реєстру прав; оригінал договору
дарування квартири за № 3626 від 06.05.2001,
посвідчений приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_4; копію рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
№ 2-3664/12 від 17.04.2012; копію ухвали
апеляційного суду Луганської області
№ 22ц-3094 від 27.06.2012 про залишення рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 17.04.2012 без змін; копію листа МКП
«БТІ» за № 15/43-980 від 17.08.2012 про
анулювання реєстрації права власності
в електронному реєстрі прав за ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на підставі рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
(а.с.75-89).

З вищевикладеного встановлено, що
ОСОБА_5 подано державному реєстратору
договір дарування квартири як
документ, що підтверджує виникнення за
ним права власності на квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Посилання позивачів та їх представника
на те, що зазначений договір втратив
чинність у зв'язку із видачею його
нотаріально посвідченого дубліката,
суд вважає необґрунтованими та не бере
до уваги, з огляду на таке.

05.06.2009 ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого
районного суду м. Луганська із позовною
заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_2, приватного
нотаріуса Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_7,
приватного нотаріуса Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
приватного нотаріуса Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
про визнання недійсним доручень та
договору купівлі-продажу квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 17.04.2012 у справі № 2-3664/12,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного адміністративного суду
Луганської області від 27.06.2012 у справі
№ 22ц-3094, позовні вимоги ОСОБА_5
задоволено у повному обсязі; визнано
недійсною довіреність ОСОБА_5 щодо
надання повноважень ОСОБА_10 на
отримання дублікату договору
дарування квартири АДРЕСА_1 та
представництва в МКП БТІ м. Луганська, а
також у судових органах від 20.03.2009,
посвідчену приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим № 755;
визнано недійсною довіреність ОСОБА_5
щодо надання повноважень ОСОБА_11 на
відчуження квартири АДРЕСА_1 від 26.03.2009,
посвідчену приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 за реєстровим № 770;
визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
28.03.2009, що був укладений між ОСОБА_10, як
продавцем та ОСОБА_3, ОСОБА_2, як
покупцями та посвідчений приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстровим № 788, повернувши сторони у
первісний стан (а.с.77-88).

У мотивувальній частині рішення суду
зазначено, що дублікат договору
дарування було отримано ОСОБА_2 М.В.3 за
довіреністю від 20.03.2009, яка не
відповідає вимогам законодавства
України та згідно до положень ст.ст.203,
215 ЦК України є недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що всі
дії вчинені ОСОБА_10 за довіреністю, яка
є недійсною, не створюють будь-яких
юридичних наслідків, у тому числі й
щодо втрати чинності оригіналом
договору дарування від 06.05.2001,
посвідченого приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, за яким ОСОБА_5 є
власником квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відтак встановлено, що ОСОБА_5 було
надано державному реєстратору
належний документ, що підтверджує
виникнення за ним права власності на
квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Перед прийняттям рішення державним
реєстратором здійснено пошуки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, Реєстрі прав власності
на нерухоме майно, Державному реєстрі
іпотек, Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
результати якого оформлено
інформацією з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 25.01.2013 за № 137517 та
№ 137598 (а.с.90-93).

Вивченням вказаних документів
встановлено, що у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно та
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно відсутні будь-які відомості щодо
реєстрації прав власності на квартиру,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за
будь-якою особою.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що державним реєстратором не
встановлено підстав для відмови у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, перелік яких визначено ст.24
Закону України № 1952-IV.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_5
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 15.01.2013 державним
реєстратором прав на нерухоме майно
прийнято рішення № 127833 від 25.01.2013 про
проведення державної реєстрації права
власності форма власності: приватна,
розмір частки: 1, на квартиру, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за
ОСОБА_5; відкриття розділу у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та реєстраційної справи на об'єкт
нерухомого майна (а.с.94).

З урахуванням вищевикладеного, судом
встановлено, що державним реєстратором
прав на нерухоме майно правомірно
прийнято рішення № 127833 від 25.01.2013 про
реєстрацію прав та їх обтяжень, а,
відтак, суд першої інстанції вірно
зазначив, що відсутні підстави для
визнання такого рішення протиправним
та скасування.

Інші позовні вимоги є похідними від
вимоги про визнання протиправним та
скасування рішення № 127833 від 25.01.2013 про
реєстрацію прав та їх обтяжень, а
відтак у задоволенні цих позовних
вимог також відмовлено.

З висновками суду першої інстанції
погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року у справі № 812/10022/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року у справі № 812/10022/13-а - залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

С.В.Жаботинська