Справа № К/9991/75284/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/75284/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Ліпського Д.В.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2009 року в справі за його позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області,
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області про перерахунок пенсії,
стягнення матеріальної шкоди та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом, в якому зазначав, що при
обчисленні пенсії не було враховано
частину грошово забезпечення,
внаслідок чого її розмір не відповідає
вимогам законодавства.

Уточнивши та змінивши позовні вимоги
просив суд зобов'язати УМВС України в
Кіровоградській області надати
Головному управлінню Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області
довідку про склад грошового
забезпечення для перерахунку пенсії з
01 січня 2005 року по 01 квітня 2007 року,
провести перерахунок пенсії з
включенням у склад грошового
забезпечення 35% надбавку за очікувану
пенсію, 90% надбавку за безперервну
військову службу та 33,3% премії,
виплатити пенсію за вказаний період.

Постановою Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 25 листопада 2008
року позов задоволено частково:
стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області
заборгованість з виплати пенсії у
розмірі 29 213,74 грн., шкоду завдану
інфляційним подорожчанням
невиконаного грошового зобов'язання у
розмірі 6 866,93 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2009 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове про відмову у задоволенні позову.

Посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
позивач просив скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що після звільнення з
органів внутрішніх справ ОСОБА_4 у
січні 2000 року призначено пенсію на
підставі Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ».

При звільненні позивачу було видано
грошовий атестат, до якого включено
посадовий оклад, надбавку замість
продовольчого пайка, оклад за
військове, спеціальне звання, надбавки
за вислугу років, за особливі умови
служби та таємність.

Листом від 08 червня 2007 року Головне
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області повідомило
позивача з якого розміру та складових
грошового забезпечення йому було
перераховано пенсію з січня 2006 року та
з квітня 2007 року.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
грошове забезпечення позивача за 2005, 2006
роки було обраховано невірно, оскільки
не враховано надбавку за очікувану
пенсію, зменшено розмір надбавки за
безперервну військову службу та
зменшено розмір пенсії, у зв'язку з чим
зменшено розмір грошового
забезпечення та пенсійного
забезпечення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову апеляційний суд виходив з того,
що на час звільнення позивачу не
нараховувалась надбавка за очікувану
пенсію, а тому підстав для задоволення
позовних вимог немає.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», що визначає заробіток
(грошове забезпечення) для обчислення
пенсій, в редакції, чинній на час
призначення пенсії, та пункту 7 Порядку
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року
№393, пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: окладу за
останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням; окладу за військове
або спеціальне звання; процентної
надбавки за вислугу років; додаткових
видів грошового забезпечення, що
надаються щомісяця (надбавки за вчене
звання і науковий ступінь,
кваліфікацію та умови служби).

Щомісячна доплата в розмірі від 25 до 50
відсотків суми пенсії, яка б могла бути
нарахована позивачеві, запроваджена
підпунктом «а» пункту 3 Указу
Президента України від 04 жовтня 1996 року
№926/96 «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»,
надбавка за безперервну військову
службу та премія не відноситься до
додаткових видів грошового
забезпечення, що враховується при
обчисленні пенсії.

Тому відповідно до вимог статті 63
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, та
пункту 8 постанови Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року №393 «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» немає
правових підстав для перерахунку
пенсії у бік збільшення у період,
зазначений позивачем.

Рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, тому передбачених
статтею 226 Кодексу адміністративного
судочинства України підстав для його
скасування та залишення в силі рішення
суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ Д.В. Ліпський
/підпис/ В.В. Юрченко /підпис/