Справа № 2а-934/11/2670
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-934/11/2670
Головуючий у 1-й інстанції: Колеснікова
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Федотова І.В.,

при секретарі - Січкаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Завод «Маяк» на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 16
жовтня 2012 у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства «Завод «Маяк» до
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області, треті
особи: Управління земельних ресурсів у
Вишгородському районі Київської
області, ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування
розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство «Завод
«Маяк» звернулося до Київського
окружного адміністративного суду із
позовом до Вишгородської районної
державної адміністрації Київської
області про визнання незаконним та
скасування розпорядження від 20.11.2009 №
2171 «Про передачу у власність
громадянину ОСОБА_2 земельної ділянки
для дачного будівництва на території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області».

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
у відповідності до Державного акту на
право користування землею серії Б №
084567, в 1981 році Київському
науково-виробничому об'єднанню «Маяк»
була виділена земельна ділянка під
будівництво бази відпочинку «Мощун».
При цьому, ПАТ «Завод «Маяк» є
правонаступником Київського
науково-виробничого об'єднанню «Маяк».
Так, відповідно до Державного акту
земельна ділянка закріплювалася за
заводом безстроково.

Наявність земельної ділянки бази
відпочинку «Мощун» у користуванні
позивача підтверджується довідкою
Держкомзему у Вишгородському районі
Київської області № 912 від 07.04.2011 року.
Так, відповідно до вказаної довідки
станом на 06.04.2011 року площа
землекористування бази відпочинку
«Мощун» ПАТ «Завод «Маяк» становить
2,3573 га. Земельна ділянка знаходиться за
межами населеного пункту і відноситься
до категорії земель рекреаційного
призначення.

20.11.2009 відповідачем було прийнято
розпорядження № 2171 «Про передачу у
власність громадянину ОСОБА_2
земельної ділянки для дачного
будівництва на території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області».

Позивач зазначає, що вказана земельна
ділянка була виділена ОСОБА_2 саме на
території бази відпочинку «Мощун», а
тому вважаючи, що оскаржуване
розпорядження прийнято з порушенням
норм чинного законодавства, звернувся
з даним позовом до суду за захистом
свої прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржуване розпорядження
прийняте на виконання рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 21.09.2009 № 8/2-2544/2009,
яке набрало законної сили і є
обов'язковим до виконання на всій
території України, а тому не підлягає
скасуванню.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 21 Закон України "Про місцеві
державні адміністрації", до
повноважень місцевих державних
адміністрацій в галузі використання та
охорони земель, природних ресурсів і
охорони довкілля відносяться зокрема,
розпорядження землями державної
власності відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного
кодексу України, у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, громадяни та юридичні
особи набувають право власності та
право користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. Так, відповідно до
частин першої, другої, шостої - дев'ятої
цієї статті (у редакції, яка була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин) громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
індивідуального дачного будівництва у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою (далі - Комісія). Комісія
протягом трьох тижнів з дня одержання
проекту надає відповідному органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування свій висновок щодо
погодження проекту або відмови у його
погодженні. У разі якщо проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації, погоджений проект
подається Комісією до відповідного
органу земельних ресурсів для
здійснення такої експертизи.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
оскаржуване розпорядження
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області № 2171
від 20.11.2009 року «Про передачу у
власність громадянину ОСОБА_2
земельної ділянки для дачного
будівництва на території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області» прийнято на виконання рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 21.09.2009 у справі №
8/2-2544/2009 за позовом ОСОБА_2 до
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання дій протиправними і
зобов'язання вчинити дії.

Так, 26.10.2007 відповідачем було
надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку
проекту відведення земельної ділянки
для дачного будівництва за рахунок
земель запасу Новопетрівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області.

На підставі даного дозволу,
землевпорядною організацією було
встановлено проект відведення
земельної ділянки з висновками
відповідних служб району.

ОСОБА_2 звернувся до Вишгородської
районної державної адміністрації
Київської області із листом про
надання дозволу на затвердження
вказаного вище проекту відведення.
Проте відповідачем було відмовлено
ОСОБА_2 в затвердженні проекту
землеустрою з мотивів відсутності
компетенції у райдержадміністрації
щодо розпорядження земельними
ділянками для дачного будівництва, які
відносяться до земель рекреаційного
призначення.

В зв'язку з цим, ОСОБА_2 звернувся до
Вишгородського районного суду
Київської області з позовом до
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання протиправними дій
райдержадміністрації щодо відмови у
затвердженні проекту землеустрою з
відведення земельної ділянки площею 0,
0997 га для дачного будівництва на
території Новопетрівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області та зобов'язання відповідача
затвердити проект із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність для дачного будівництва на
території Новопетрівської сільської
ради Вишгородського району Київської
області і передати йому у власність.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від
21.09.2009 № 8/2-2544/2009 позов ОСОБА_2
задоволено, а саме, визнано
протиправною відмову Вишгородської
районної державної адміністрації
Київської області у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 0, 10 га для
дачного будівництва та території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області та передачі її у власність
ОСОБА_2 та зобов'язано Вишгородську
районну державну адміністрацію
Київської області передати ОСОБА_2 у
власність земельну ділянку площею 0,10
га для дачного будівництва,
розташовану на території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області.

При цьому, колегія суддів
зазначає, що у вказаному рішенні не
вказано конкретне місце розташування
земельної ділянки, виділеної ОСОБА_2

Позивач зазначає, що вказана
земельна ділянка була виділена ОСОБА_2
саме на території бази відпочинку
«Мощун» ПАТ «Завод «Маяк».
Підтвердженням цьому є лист управління
Держкомзему у Вишгородському районі
Київської області від 19.04.2011 року № 1104,
наявний в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності
релігійних організацій, державних чи
комунальних підприємств, установ та
організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки
не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата
земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, які розташовані на земельній
ділянці;

є) використання земельної ділянки
у спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, право користування позивача
спірною земельною ділянкою не було
припинено.

Разом з тим, матеріали справи не
містять проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
ОСОБА_2

Так, відповідно до листа
управління Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області від 10.12.2010 року № 2167 вказаний
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки до архіву управління
Держкомзему у Вишгородському районі
Київської області на зберігання не
передавався. Розробником проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки громадянину ОСОБА_2 було ТОВ
«Укрзем-консалтінг». Управління
Держкомзему у Вишгородському районі
Київської області неодноразово
зверталося до ТОВ «Укрзем-консалтінг»
з листами щодо передачі зазначених
вище проектів землеустрою до архіву
управління Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області, але за адресою зазначеною в
поданому до управління Свідоцтві про
державну реєстрацію юридичної особи
ТОВ «Укрзем-консалтінг» не
знаходиться.

Не зміг надати вказаний проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки і відповідач. Крім того, судом
апеляційної інстанції також
направлявся запит про надання
інформації від 14.01.2014 року № 02.3-13/143 до
ТОВ «Укрзем-консалтінг» щодо того чи
розроблявся підприємством проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на території Новопетрівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області громадянину ОСОБА_2
та чи передавався він на зберігання до
Державного фонду документації із
землеустрою. Проте відповіді на
вказаний запит отримано не було.

З приводу викладеного колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 50
Закону України «Про землеустрій»
проект відведення земельної ділянки
обов'язково складається, зокрема у
випадку формування нових земельних
ділянок (в т.ч. приватизація земельної
ділянки).

Проект відведення земельної
ділянки є однією із важливих стадій
порядку оформлення права власності на
земельну ділянку.

Проте, з наявних матеріалів
справи неможливо встановити реальне
існування проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
ОСОБА_2 та того, чи був він затверджений
відповідачем на виконання вимог ст. 118
Земельного кодексу України.

Суд першої інстанції не надав
відповідної оцінки наведеним
обставинам, які дають підстави вважати
оскаржуване розпорядження незаконним.

Стаття 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Так, судом першої інстанції не
з'ясовано питання щодо існування
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки ОСОБА_2,
затвердження його відповідачем в
передбаченому земельним
законодавством порядку та питання щодо
виділення вказаної земельної ділянки
за рахунок земель бази відпочинку
«Мощун», що перебувають на праві
користування ПАТ «Завод «Маяк» для
встановлення обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи і таким чином не були
спростовані доводи позивача про
незаконність оскаржуваного
розпорядження відповідача.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

При цьому суд бере до уваги
положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з
якими в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень
вказаного обов'язку н виконав.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що розпорядження
Вишгородської районної державної
адміністрації Київської області від
20.11.2009 № 2171 «Про передачу у власність
гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для
дачного будівництва на території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області», а саме бази відпочинку "Мощун"
ПАТ «Завод «Маяк» є незаконним.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 29.12.1976р. №11 «Про судове
рішення» ( із змінами та доповненнями)
вказано, що рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

За таких обставин, суд першої
інстанції, відмовляючи в задоволенні
позову ПАТ «Завод «Маяк» не надав
належної правової оцінки обставинам
справи, чим порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В силу статті 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: 1) неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Отже, оскаржувану постанову не можна
визнати законною та обґрунтованою,
тому відповідно до ст. 202 КАС України,
постанову суду першої інстанції
необхідно скасувати з ухваленням
нового рішення у справі, яким позовні
вимоги ПАТ «Завод «Маяк» задовольнити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Завод «Маяк»
- задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Завод «Маяк» - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
розпорядження Вишгородської районної
державної адміністрації Київської
області від 20.11.2009 № 2171 «Про передачу у
власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки
для дачного будівництва на території
Новопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
області».

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

І.В. Федотов

Головуючий суддя

Оксененко О.М.

Судді:

Бистрик Г.М.

Федотов І.В.