Справа № 804/12391/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2013 р. Справа № 804/12391/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Турлакової Н.В.

за участю секретаря
Мединської А.О.

представника відповідача
Проценко В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради
про надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника податків,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду звернулась
Державна податкова інспекція в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради з
позовними вимогами про надання дозволу
на погашення податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі,
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради
(1) на остаточну балансову
вартість в сумі 18 945,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно з даними
податкового обліку у відповідача
утворився податковий борг. У зв'язку з
цим, податковий орган звертався до суду
із позовом про стягнення з відповідача
суми податкового боргу, який було
задоволено та стягнуто з відповідача
суму податкового боргу. Оскільки вжиті
позивачем заходи не призвели до
погашення податкового боргу та
відповідачем добровільно не сплачено
суму податкового боргу, податковим
органом прийнято рішення про стягнення
коштів та продаж активів боржника,
здійснено опис майна відповідача,
застосовано податкову заставу до майна
відповідача, та на підставі чого
податковий орган був змушений
звернутися до суду із позовом про
надання дозволу на реалізацію майна
відповідача, що перебуває у податковій
заставі.

Відповідач подав до суду заперечення
на позовну заяву, в яких посилається на
те, сума заборгованості, зазначена
податковим органом, є необґрунтована,
оскільки позивачем не зазначено які
саме податки та збори необхідно
погасити сумою 14 650 грн., рішення про
опис майна в податкову заставу
прийнято відносно неіснуючого на той
час підприємства, крім того рішення про
опис майна в податкову заставу
прийнято особою яка не мала на це
повноважень. Опис який є незаконним
оскільки складено з нульовими
показниками. Також реалізація майна
підприємства, що є основними засобами,
порушить права третіх осіб - мешканців
будинку, яким не будуть надані
житлово-комунальні послуги, які надає
підприємство, дії з продажу засобів
виробництва призведуть до знищення
платника податку Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради.

Від позивача надійшло клопотання про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує.

Відповідач у судовому засіданні,
посилаючись на доводи викладені в
запереченнях, просив у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
доходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Комунальне
підприємство «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради 18.06.2003р. зареєстроване
Виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради та
присвоєно .

Згідно корінця першої податкової
вимоги форми «Ю1» від 26.05.2005р. №1/646
Комунальному підприємству
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради у
зв'язку з наявністю погодженого
податкового зобов'язання станом на
25.05.2005р. року, виставлена податкова
вимога на суму 12542,40 грн., яка була
отримана представником відповідача
18.06.2005р., копія якої наявна в матеріалах
справи.

Згідно корінця другої податкової
вимоги форми «Ю2» від 18.07.2005р. №2/787
Комунальному підприємству
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради у
зв'язку з наявністю погодженого
податкового зобов'язання станом на
18.07.2005р. року, виставлена податкова
вимога на суму 14650,08 грн., яка була
отримана представником відповідача
30.07.2005р., копія якої наявна в матеріалах
справи.

Відповідачем до Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська було надано
перелік основних засобів для опису в
податкову заставу станом на 01.08.2012р. із
зазначенням загальної вартості 18945,40
грн. Серед яких: вішалка «Болгарка» 34-712,
дзеркало, комп'ютер, монітор мотопомпа
Хонда WВ30Принтер, сейф, стелаж,
свар.інвертор, стіл, тумбочка, шафа і
т.і.

Рішенням №14/32495331 про опис майна у
податкову заставу від 27.08.2013р.
заступником начальника ДПІ в АНД
районі м. Дніпропетровська відповідно
до ст.. 89 Податкового кодексу України
вирішено здійснити опис майна, що
перебуває у власності платника
податків Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради
(копія рішення наявна в матеріалах
справи).

Згідно Акту опису майна від 27.08.2012р. №
14/32495331 у податкову заставу платника
податків Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради
було проведено опис майна із
зазначенням кількості одиниць та
грошової оцінки майна на загальну суму
18945,5 грн., копія якого складена в двох
примірниках та підписана податковим
керуючим та начальником КЖЕП №19
Василенко М.Г. (копія акту наявна в
матеріалах справи). Серед яких 64
найменування, в тому числі : вішалка,
«Болгарка» 34-712, дзеркало, двір
броньована комп'ютер, монітор, сейф,
стілаж, стіл, тумбочка, шафа і т.і. -
вартість вказаного описаного майна 0,00
грн.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в
Державному реєстрі обтяжень
нерухомого майна №37566729 від 29.08.2012р. на
підставі ст..88,89 Податкового кодексу
України згідно з актом опису від
23.08.2012р. № 14/32495331 щодо майна платника
податків застосовано податкову
заставу.

Податковим органом на розрахункові
рахунки боржника КП
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» були виставлені інкасові
доручення №998 від 22.10.2012р., №999 від
22.10.2012р., №997 від 22.10.2012р., №1000 від
22.10.2012р., №1001 від 22.10.2012р., №1002 від
22.10.2012р., проте були повернені із
відмовою у виконанні відповідно до
п.10.9, 12.11 Постанови правління НБУ «Про
затвердження інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті» - кошти
арештовані іншим виконавчим
документом.

Судом також досліджено постанова про
відкриття виконавчого провадження від
11.12.2012р. №35782221, 11.12.2012р. №35779837, 10.10.2012р.
№34791708, 04.10.2012р. №34735273, 26.06.2012р. №33274319,
13.06.2012р. №33277687, 13.06.2012р. №33277504; статут
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради,
затвердженого рішенням міської ради
від 26.12.2012р. №48/30.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий борг - це
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпунктом 20.1.18 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
передбачено право податкового органу
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового богу або його частини.

Згідно з пунктом 89.1 статті 89
Податкового кодексу України право
податкової застави виникає у разі
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

Судом встановлено, що з метою виконання
рішень Дніпропетровського окружного
адміністративного суду позивачем на
підставі вимог пунктів 2.4, 2.5 і 2.18 глави 2
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22 на адресу банківських
установ, в яких відповідач має рахунки,
направлено інкасові доручення, однак,
повернуті позивачу без виконання із
зазначенням причини неможливості
виконання.

Також суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89
Податкового кодексу України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

Згідно з пунктом 89.3 статті 89
Податкового кодексу України майно, на
яке поширюється право податкової
застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне
майно, яке можливо використати як
джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу
здійснюється на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, яке пред'являється платнику
податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється
право податкової застави, складається
податковим керуючим у порядку та за
формою, що затверджені центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
фінансової політики.

Відмова платника податків від
підписання акта опису майна, на яке
поширюється право податкової застави,
не звільняє такого платника податків
від поширення права податкової застави
на описане майно. У такому випадку опис
здійснюється у присутності не менш як
двох понятих.

Відповідно до пункту 1 частини статті 37
Закону України від 18.11.2003 № 1255-IV «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» до публічних
обтяжень належить податкова застава.

Згідно з пунктом 91.1 Податкового
кодексу України керівник органу
державної податкової служби за місцем
реєстрації платника податків, що має
податковий борг, призначає такому
платнику податків податкового
керуючого. Податковий керуючий повинен
бути посадовою (службовою) особою
органу державної податкової служби.
Податковий керуючий має права та
обов'язки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 91.2 статті 91
Податкового кодексу України порядок
призначення та звільнення, а також
функції та повноваження податкового
керуючого визначає центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Згідно з пунктом 91.3 статті 91
Податкового кодексу України
податковий керуючий описує майно
платника податків, що має податковий
борг, в податкову заставу, здійснює
перевірку стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі,
проводить опис майна, на яке
поширюється право податкової застави,
для його продажу у випадках,
передбачених цим Кодексом, одержує від
боржника інформацію про операції із
заставленим майном, а в разі його
відчуження без згоди органу державної
податкової служби (за умови, коли
наявність такої згоди має бути
обов'язковою згідно з вимогами цього
Кодексу) вимагає пояснення від
платника податків або його службових
(посадових) осіб. У разі продажу в
рахунок погашення податкового боргу
майна платника податків, на яке
поширюється право податкової застави,
податковий керуючий має право
отримувати від такого платника
податків документи, що засвідчують
право власності на зазначене майно.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі.

Проте, п.87.3. ст..87 Податкового кодексу
України визначено, що не можуть бути
використані як джерела погашення
податкового боргу платника податків:

п.п. 87.3.2. майно, яке належить на правах
власності іншим особам та перебуває у
володінні або користуванні платника
податків, у тому числі (але не виключно)
майно, передане платнику податків у
лізинг (оренду), схов (відповідальне
зберігання), ломбардний схов, на
комісію (консигнацію); давальницька
сировина, надана підприємству для
переробки, крім її частини, що
надається платнику податків як оплата
за такі послуги, а також майно інших
осіб, прийняті платником податків у
заставу чи заклад, довірче та будь-які
інші види агентського управління;

п.п. 87.3.3. майнові права інших осіб,
надані платнику податків у
користування або володіння, а також
немайнові права, у тому числі права
інтелектуальної (промислової)
власності, передані в користування
такому платнику податків без права їх
відчуження;

п.п. 87.3.5. майно, включене до складу
цілісних майнових комплексів
державних підприємств, які не
підлягають приватизації, у тому числі
казенних підприємств. Порядок
віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, встановлюється Фондом
державного майна України.

Відповідно до Положення про порядок
віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, затвердженого Наказом
Фонду державного майна України 29.12.2010 N
1954, цілісний майновий комплекс - об'єкт,
сукупність активів якого забезпечує
провадження окремої діяльності, що
визначає загальнодержавне значення
підприємства, на постійній і
регулярній основі. Цілісними майновими
комплексами можуть бути структурні
підрозділи, які в установленому
порядку виділяються в самостійні
об'єкти. Визначення загальнодержавного
значення об'єктів здійснюється
відповідно до статті 5 Закону України
"Про приватизацію державного майна". До
майна, яке включається до складу
цілісного майнового комплексу
державних підприємств, у тому числі
казенних підприємств, належать:
спеціалізовані необоротні активи -
матеріальні та нематеріальні ресурси,
які закріплюються за підприємством на
праві господарського відання чи праві
оперативного управління і
забезпечують провадження його
основної діяльності та строк корисної
експлуатації яких становить більше
одного року або операційного циклу,
якщо він більший ніж рік.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач не є власником майна, яке
перебуває у податковій заставі. Так, у
пункті 3.1 Статуту Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради встановлено, що майно
підприємства знаходиться у
комунальній власності і закріплено за
підприємством на праві господарського
відання. Пунктом 3.9 Статуту визначено,
що віддавати в заставу майнові об'єкти
підприємство має право лише за згодою
власника. Власником підприємства є
територіальна громада м.
Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради (п.1.2
Статуту).

Досліджений судом статут Комунального
підприємства «Житлово-експлуатаційне
підприємство №19» Дніпропетровської
міської ради зазначає предмет
діяльності відповідача, зокрема,
виконання робіт по ремонту та
технічному обслуговуванню будинків та
прибудинкових територій; надання
житлово-комунальних послуг та якісного
обслуговування комунального,
відомчого, приватного житлового фонду
згідно з нормативними документами, а
також надання посередницьких
житлово-комунальних послуг населенню;
нарахування плати за користування
житлом та плати за утримання будинку та
прибудинкової території, збір платежів
за житлово-комунальні послуги;
підготовка документів у паспортний
стіл для реєстрації мешканців квартир,
отримання паспорта громадянам, що
досягли повноліття, заміна паспортів;
видача довідок з місця проживання;
поточних та капітальний ремонт,
технічний огляд будівель, споруд та
елементів зовнішнього благоустрою,
тощо.

Тобто реалізація вищевказаного майна,
що є засобом виробництва та здійснення
діяльності відповідача, позбавить його
можливості здійснювати свою
господарську діяльність та
здійснювати свої функції - надання
послуг, виконання робіт, забезпечувати
провадження його основної діяльності,
що призведе до порушення прав
мешканців житлових приміщень на
отримання житлово-комунальних послуг.

Крім того, судом встановлено що
Рішення №14/32495331 про опис майна у
податкову заставу від 27.08.2013р. винесене
заступником начальника ДПІ в АНД
районі м. Дніпропетровська, вказане не
відповідає вимогам абз.3 п.89.3 ст.89
Податкового Кодексу України, згідно
якого опис майна у податкову заставу
здійснюється на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, яке пред'являється платнику
податків, що має податковий борг.

Також суд звертає увагу на пункт 89.3
статті 89 Податкового кодексу України
згідно якого майно, на яке поширюється
право податкової застави, оформлюється
актом опису. До акта опису включається
ліквідне майно, яке можливо
використати як джерело погашення
податкового боргу. Проте як
встановлено судом згідно матеріалів
справи, а саме Акту опису майна від
27.08.2012р. № 14/32495331 серед 64 найменувань
предметів описаного майна, в тому числі
зазначені 45 найменувань з нульовою
вартістю: вішалка, «Болгарка» 34-712,
дзеркало, двір броньована комп'ютер,
монітор, сейф, стілаж, стіл, тумбочка,
шафа і т.і. - вартість вказаного
описаного майна 0,00 грн.

Позивачем не надано суду доказів про
вжиття заходів щодо стягнення
заборгованості за вказаною сумою
податкового боргу з рахунків боржника,
а саме рішення суду, яке набрало
законної сили, знаходилося на
виконанні у податковому органі та
доказів того, що рішення суду у такій
спосіб не було виконано з причин
недостатності коштів на рахунках
боржника, що відповідає вимогам п.95.1,
п.95.2., п.95.3 ст. 95 Податкового Кодексу
України.

Частина 2 ст.19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновків, що у даному випадку відсутні
законні підстави для надання дозволу
на погашення суми боргу за рахунок
майна Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради, що
перебуває у податковій заставі, а тому
в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Державної податкової інспекції
в Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№19» Дніпропетровської міської ради
про надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника податків відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено
08 листопада 2013 року

Суддя З оригіналом згідно
Постанова не набрала законної сили
08.11.13р. СуддяН.В. Турлакова