Справа № 2а-19805/10/0570
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.
Справа №2а-19805/10/0570

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11:00

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Загацької Т.В.,

при секретарі Паращевіній О.О.

за участю:

представника позивача - Самойленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 13728,47 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області, звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Димитрові про визнання дій
неправомірними, стягнення суми витрат
пов'язаних з виплатою пенсії у розмірі
13728,47 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на ст.ст. 15, 21, 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 року №
1105-ХІV, які передбачають, що страхування
від нещасного випадку здійснюється
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
обов'язок щодо відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачувати йому або особам,
які перебувають на його утриманні
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання також покладений на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

На підставі вищезазначеного позивач
просив суд визнати дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові
неправомірними, стягнути суми витрат
пов'язаних з виплатою пенсії у розмірі
13728,47 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 13728,47 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області залишено без
задоволення, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
02.12.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.11.2013 року касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області задоволено частково, постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до Донецького окружного
адміністративного суду.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
змісту позовних вимог, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, через канцелярію суду надав
заперечення, згідно яких заперечував
проти задоволення позовних вимог,
просив в задоволенні позову відмовити
у повному обсязі та вказав, що
відшкодування потерпілому шкоди,
вчиненої внаслідок нещасного випадку
на виробництві, здійснюється стороною
тієї держави де стався страховий
випадок. Статтею 6 Угоди країн -
учасниць співдружності незалежних
держав про гарантії прав громадян
держав співдружності у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
передбачено, що призначення пенсій
громадянам держав - учасниць Угоди
проводиться за місцем проживання.
Однак, вказана Угода не передбачає
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику каліцтвом, професійним
захворюванням або іншими ушкодженнями
здоров'я, які пов'язані з виконанням
ними трудових обов'язків, а регулює
питання виплати пенсій. Тобто
відшкодування шкоди фізичні особі і
відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення у зв'язку з трудовим
каліцтвом - це різні поняття, які
регулюються різними нормативно -
правовими актами.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, та яку
правову норму належить застосувати до
цих правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 13728,47 грн.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області залишено без
задоволення, постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
02.12.2010 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 19.11.2013 року касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області задоволено частково, постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до Донецького окружного
адміністративного суду.

Відповідно до ч.5 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАС України) висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи.

Згідно ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2013 року суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що суди попередніх
інстанцій виходили з того, що позивачем
не розмежовані спірні суми, які
заявлено до відшкодування, що
позбавляє можливості суд прийти до
відповідних висновків щодо
обґрунтованості позовних вимог та межі
їх задоволення.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
відповідно до актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
у період з серпня 2009 року по червень 2010
року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виплачено пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманих
на території колишньої СРСР. Сума цих
витрат становить 13728,47 грн., яку
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області
виплатило згідно вимог Законом України
«Про пенсійне забезпечення», і яка не
прийнята до заліку відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові в
зв'язку з неузгодженістю сум.

Відповідно до розрахунку
підтвердження виплати пенсії ОСОБА_2 за
серпень 2009 року - червень 2010 року
встановлено, що громадянином ОСОБА_2 за
період серпень 2009 року - червень 2010 року
отримано: у 2009 році 3264,00 грн. пенсії, яка
складається із основного розміру
пенсії - 1109,82 грн., адресної допомоги -
2154,18 грн., суми по доставці пенсії - 0
грн., за 2010 рік пенсіонером отримано:
3920,75 грн. пенсії, яка складається із
основного розміру пенсії - 1109,82 грн.,
адресної допомоги - 2780,18 грн., суми по
доставці пенсії - 30,75 грн.

Відповідно до розрахунку
підтвердження виплати пенсії ОСОБА_3 за
серпень 2009 року - червень 2010 року
встановлено, що громадянином ОСОБА_3 за
період серпень 2009 року - червень 2010 року
отримано: у 2009 році 2868,92 грн. пенсії, яка
складається із основного розміру
пенсії -1000,00 грн., адресної допомоги -
1764,24 грн., виплати непрацюючим
пенсіонерам по Постанові Кабінету
Міністрів України № 198 - 100,20 грн., суми
по доставці пенсії -22,48 грн., за 2010 рік
пенсіонером отримано: 3674,80 грн. пенсії,
яка складається із основного розміру
пенсії - 1200,00 грн., адресної допомоги -
2446,00 грн., виплати непрацюючим
пенсіонерам по Постанові Кабінету
Міністрів України № 198 - 0 грн., суми по
доставці пенсії - 28,80 грн.

Позивачем направлено відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих ОСОБА_2, який
отримав травму 20.11.1980 року в
Каспійському рейдовому управлінні
морських шляхів м.Астрахань, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 21.11.1980 року
№ 1 та ОСОБА_3, що тримав травму 14.09.1997
року в ТОВ «Зверенське
Шахтопрохіднеуправління» м.Зверево,
Ростовської області, що
підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 03.10.1997 року
№9, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за період з 08.2009
року по 06.2010 рік на загальну суму 13728,47
грн.

Відповідачем акт звірки був підписаний
без урахування суми витрат на виплату
пенсій громадянам держав СНД, які
отримали каліцтво в державі СНД та
переїхали на постійне місце проживання
до України.

Спірні відносини сторін регулюються
Законом України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-ХІV), Законом України
від 22 лютого 2001 року №2272-ІІІ «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі Закон №2272-ІІІ), та Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та правління
Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4
(зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року за №
376/7697; далі - Порядок).

За змістом частини другої статті 2
Закону № 1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) установлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом.

Отже, за змістом наведеної правової
норми обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд, у зв'язку з чим суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 4501,67 грн., у тому числі
основний розмір пенсії - 4419,64 грн., сума
по доставці пенсії - 82,03 грн.

Разом з тим, перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, передбачений
статтею 21 Закону № 1105-ХІV, відповідної
якій Фонд зобов'язаний у встановленому
законом порядку своєчасно та в повному
обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така допомога як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги, у зв'язку з чим суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог в частині
стягнення суми витрат пов'язаних з
виплатою пенсії у розмірі 9126,60 грн.

Зазначена правова позиція суду
відображена у висновках Вищого
адміністративного суду України в
ухвалі від 19 листопада 2013 року
№К/9991/8227/11.

Стосовно позовних вимог про стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 100,20 грн. щодо виплат
непрацюючим пенсіонерам відповідно до
Постанови Кабінету міністрів України
від 11.03.2009 року №198 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» зазначає наступне.

У відповідності із ст. 21 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105 від 23.09.1999 р.
відповідач у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові ушкодження його здоров'я
або в разі його смерті, виплачувати
йому або особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Зазначеним Законом не
передбачено відшкодування
відповідачем позивачу витрат на
виплату щомісячної державної адресної
допомоги, доплат та надбавок,
встановлених постановами Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265 та
від 11.03.2009 р. №198, у зв'язку з чим суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог
в цій частині.

Що стосується позовних вимог про
визнання дій Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові
неправомірними, суд вважає їх
необґрунтованими з огляду на те, що на
законодавчому рівні позивачеві, при
наявності неузгодженості в даних
правовідносинах з відповідачем, надано
саме право на звернення до суду з
вимогами про стягнення сплачених сум
витрат, у зв'язку з чим суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог Управління Пенсійного
фонду України в м. Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 13728,47 грн. в частині
стягнення суми витрат пов'язаних з
виплатою пенсії у розмірі 4501,67 грн., в
іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 254, Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові про
визнання дій неправомірними, стягнення
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 13728,47 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Димитрові
суми витрат пов'язаних з виплатою
пенсії у розмірі 4501 (чотири тисячі
п'ятсот одна) грн. 67 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті в нарадчій кімнаті
та проголошені в судовому засіданні
20.01.2014 року, постанова в повному обсязі
буде виготовлена 24.01.2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Загацька Т. В.