Справа № 378/1299/13-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Ставищенського районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ставищенської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ставищенського районного
суду Київської області позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено, визнанні
неправомірними дії, зобов'язано
територіальне управління праці та
соціального захисту населення
здійснити нарахування та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру 5 мінімальних
заробітних плат.

В подальшому позивач звернувся до
Ставищенського районного суду
Київської області з заявою, в якій
просив змінити спосіб виконання
вказаної постанови шляхом стягнення
нарахованої суми допомоги з
територіального управління праці та
соціального захисту населення.

Ухвалою Ставищенського районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
позивач подав апеляційну скаргу з
підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, в
якій просить скасувати ухвалу
Ставищенського районного суду
Київської області від 19 грудня 2013 року
та постановити нову про задоволення
заяви.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а ухвала
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
04.03.2011 року Ставищанським районним
судом Київської області видано
виконавчий лист №2а-2312/11 про
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Ставищенської районної державної
адміністрації Київської області від 03
грудня 2013 року №4739/09, постанова суду у
справі №2а-2312/11 виконана в
добровільному порядку в частині
здійснення перерахунку пенсії. Також, в
довідці зазначено, що донарахована
сума не була виплачена у зв'язку із
відсутністю коштів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання рішення суду, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення, оскільки
виконавчий лист не був пред'явлений до
виконання.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з наступного.

01 січня 2013 набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 цього Закону
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Зазначену норму кореспондує частина
перша статті 36 Закону України «Про
виконавче провадження», відповідно до
якої, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Отже, як вірно зазначено судом першої
інстанції, передумовою звернення з
заявою про зміну способу виконання
судового рішення є звернення позивача
з заявою або його представника про
примусове виконання рішення.

Проте, позивачем не було подано заяву ghj
примусове виконання рішення, у зв'язку
із чим відсутні обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні заяви.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що ухвала суду першої
інстанції постановлена з дотриманням
норм процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим будь - які підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 199, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, ухвалу Ставищенського
районного суду Київської області від 19
грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
03.02.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В.
Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.