Справа № 802/4787/13-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2014 р.
Справа № 802/4787/13-а

Суддя Вінницького окружного
адміністративного суду Яремчук
Костянтин Олександрович, розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Тульчинського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
суми матеріального забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернувся
Тульчинський районний центр
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
допомоги по безробіттю в сумі 7695 грн. 45
коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідач, перебуваючи на
обліку в Тульчинському районному
центрі зайнятості як безробітна та
отримуючи допомогу по безробіттю,
уклала цивільно - правовий договір про
надання послуг з дочірнім
підприємством "Ейвон Косметікс Юкрейн"
(надалі - ДП "Ейвон Косметікс Юкрейн").

З урахуванням положень Закону України
"Про зайнятість населення" в періоди
перебуваня на обліку в центрі
зайнятості та отримання допомоги
ОСОБА_1 відносилася до категорії
зайнятого населення, а відтак в зв'язку
з неповідомленням нею того, що вона
уклала цивільно - правовий договір про
надання послуг з ДП "Ейвон Косметікс
Юкрейн" безпідставно отримала допомогу
по безробіттю в розмірі 7695 грн. 45 коп.

З огляду на такі обставини, наказом №68
Тульчинського районного центру
зайнятості від 19 вересня 2013 року ОСОБА_1
зобов'язано повернути незаконно
отриманні кошти в розмірі 7695 грн. 45 коп.

Оскільки відповідач не виконує рішення
районного центру зайнятості в
добровільному порядку, тому останній
звернувся до суду щодо стягнення з
ОСОБА_1 7695 грн. 45 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, натомість надав
заяву про розгляд справи без його
участі.

Відповідач в судове засідання також не
з'явилася, хоча про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялася
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення. При цьому, 17 грудня 2013
року на адресу суду надіслала письмові
заперечення, в яких просила відмовити в
задоволенні позову.

З урахуванням викладеного, керуючись
положеннями частини 4 статті 122 та
частини 6 статті 128 КАС України, суд
вважає, що наявні підстави для розгляду
справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши адміністративну справу,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала на обліку в Тульчинському
районному центрі зайнятості як
безробітна у період з 20 серпня 2012 року
по 27 червня 2013 року.

Протягом вказаного періоду ОСОБА_1
виплачено допомогу по безробіттю в
загальному розмірі 7695 грн. 45 коп., що
підтверджується довідкою про
заборгованість № 05-18/1340 від 14 жовтня 2013
року (а.с.7).

19 вересня 2013 року службовими особами
Тульчинського районного центру
зайнятості проведено розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
ОСОБА_1, за результатами якого складено
акт № 34 (а.с. 9).

В ході проведеного розслідування
встановлено, що ОСОБА_1 під час
перебування на обліку в Тульчинському
районному центрі зайнятості
відносилася до категорії зайнятого
населення, оскільки на запит позивача
№ 05-16/931 від 17 липня 2013 року своїм листом
ДП "Ейвон Косметікс Юкрейн" повідомило,
що відповідач у трудових відносинах з
дочірнім підприємством не перебувала
та заробітну плату не отримувала, але у
період з 22 серпня 2012 року по 21 жовтня 2012
року надавала послуги за
цивільно-правовою угодою. Відтак,
безпідставно отримувала кошти в якості
допомоги по безробіттю протягом
періодів перебування на обліку в
загальному розмірі 7695 грн. 45 коп.

З урахуванням висновків, зроблених у
акті розслідування №34, директором
Тульчинського районного центру
зайнятості 19 вересня 2013 року видано
наказ № 68 (а.с. 8), яким зобов'язано
ОСОБА_1 повернути кошти в сумі 7695 грн. 45
коп., оскільки вони отримані нею
незаконно.

Копію даного наказу відповідач
отримала 18 жовтня 2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с. 6).
При цьому суд враховує те, що наказ про
повернення коштів відповідачем не
оскаржено.

Проаналізувавши нормативно-правові
акти, що регулюють спірні
правовідносини, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (надалі - Закон)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття - система прав, обов'язків і
гарантій, яка передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття з
незалежних від застрахованих осіб
обставин та надання соціальних послуг
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно з частиною 2 статті 36 Закону
застраховані особи, зареєстровані у
встановленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється, зокрема, у
разі працевлаштування безробітного,
призначення виплати на підставі
документів, що містять неправдиві
відомості.

На підставі пункту 5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України №307 від 20 листопада 2000
року, виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі працевлаштування
безробітного, зайняття
підприємницькою діяльністю або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
за цивільно-правовими угодами).

Частиною 3 статті 36 Закону визначено, що
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Суд встановив, що відповідач, надавала
послуги за цивільно - правовою угодою у
період з 22 серпня 2012 року по 21 жовтня 2012
року, що підтверджується довідкою вих.
№ 4081 від 10 вересня 2013 року ДП "Ейвон
Косметікс Юкрейн", та одночасно
отримувала допомогу по безробіттю.

Однак, відповідно до частини 1 статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення" зайнятість - це діяльність
громадян, пов'язана із задоволенням
особистих та суспільних потреб і така,
що приносить дохід у грошовій або іншій
формі.

Пунктом "а" частини 3 статті 1 цього
Закону України "Про зайнятість
населення" визначено, що в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах,
працюючі по найму на умовах повного
або неповного робочого дня (тижня) на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном, у
фізичних осіб.

Таким чином, з 22 серпня 2012 року по 21
жовтня 2012 року відповідач відносилася
до категорії зайнятого населення, при
цьому не повідомивши таких обставин
центр зайнятості.

Відтак, відповідачем безпідставно
отримано матеріальне забезпечення на
випадок безробіття в періоди
перебування на обліку в Тульчинському
районному центрі зайнятості.

Обставини, наведені відповідачем у
письмових запереченнях, не
спростовують факт отримання нею коштів
за виконання роботи по
цивільно-правовій угоді, що свідчить
про віднесення її до категорії
зайнятого населення, оскільки за
виконану роботу нею отримано дохід у
грошовій формі.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що позов підтверджений належними
доказами, а обставини, наведені у ньому,
відповідачем не спростовані, тому
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору, а в матеріалах справи
відсутні докази понесених ним судових
витрат, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для такої
компенсації відповідно Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Тульчинського районного
центру зайнятості (вул. Леніна, 102, м.
Тульчин, Вінницька область, р/р 0022,
МФО 802015, ГУДКСУ у Вінницькій ) кошти в сумі 7695 (сім тисяч шістсот
дев'яносто п'ять) гривень 45 копійок.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Яремчук Костянтин
Олександрович