Справа № 2а/0570/14438/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/94840/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Рибченка А.О.

Федорова М.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька
на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.11.2011 року
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2011 року
по справі № 2а/0570/14438/2011 за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Донагроімпекс» до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Донагроімпекс» звернулось до суду з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення від 10 серпня 2011
року № про зменшення суми
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 87455,00 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.11.2011 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведена
документальна позапланова перевірка
позивача з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2011 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період лютий 2011 року та
за травень 2011 року, яка виникла за
рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період березень,
квітень 2011 року, за наслідками якої
встановлені порушення п. 187.1 ст. 187, п.
198.4 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6,
п. 201.10 ст. 201 та п.15 підрозділу 2 розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України.

На підставі висновків перевірки
відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Підпунктом «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України встановлено, що
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України встановлено, що якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не

підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону. Згідно п. 200.1 та п. 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 15 підрозділу 2 розділу XX
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України встановлено, що
тимчасово, до 1 січня 2014 року, операції з
постачання відходів і брухту чорних і
кольорових металів, зернових культур
товарних позицій 1001 - 1008, технічних
культур товарних позицій 1205 і 1206, крім
їх першого постачання
сільськогосподарськими
підприємствами - виробниками
зазначених товарів, деревини товарних
позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД, у
тому числі операції з імпорту таких
товарів, звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість.

У разі вивезення в митному режимі
експорту таких товарів, нульова ставка
не застосовується, крім експорту
операцій з постачання зернових культур
товарних позицій 1001 - 1008 та технічних
культур товарних позицій 1205 і 1206, щодо
яких нульова ставка застосовується до 1
липня 2011 року.

Судами встановлено, що у перевіряємий
період господарські операції з
постачання на експорт зернових культур
товарної позиції 1001 та технічних
культур товарної позиції 1206 були
об'єктом оподаткування за ставкою 0 % та
не були звільнені від оподаткування.

Таким чином, у разі постачання на
експорт зернових культур товарної
позиції 1001 та технічних культур
товарної позиції 1206 в період з 1 січня
2011 року до 1 липня 2011 року із
застосуванням нульової ставки податку
на додану вартість, суми податку на
додану вартість, сплачені (нараховані)
при придбанні товарів (робіт, послуг),
пов'язаних з придбанням зазначених
товарів, включаються до складу
податкового кредиту.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі міста Донецька
відхилити.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.11.2011 року
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2011 року
по справі №2а/0570/14438/2011 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписРибченко А.О. підписФедоров М.О.