Справа № 2а-15805/12/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/800/22920/13

№ К/800/22920/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Рибченка А.О., Цвіркуна Ю.І., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДСГ»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013

у справі № 2а-15805/12/2670 Окружного
адміністративного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДСГ»

до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.01.2013 позов задоволено частково:
визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Святошинському районі м. Києва від
30.05.2012 № /0 та від 04.09.2012 № .

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013
постанову суду першої інстанції
скасовано у частині задоволення
позовних вимог та відмовлено у
задоволенні позову у цій частині, в
іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «ДСГ» просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції з підстав порушення судом
норм матеріального права та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Відповідач не скористався своїм правом
надання заперечення на касаційну
скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу грошових зобов`язань з
податку на прибуток та штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
07.05.2012 № 139/22-20/36546756, про порушення
позивачем норм абзацу «г» підпункту
138.10.2 пункту 138.10 ст.138, пункту 140.3 ст.140
Податкового кодексу України (ПК
України), у результаті чого занижено
податок на прибуток у ІV кварталі 2011
року на 702526,00 грн.; норм підпунктів 2.6 та
4.2 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, яке затверджено постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 № 637, а саме: не
оприбуткування готівки у касі сумі
307000,00 грн.

За наслідками висновків акту перевірки
та адміністративного оскарження
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 30.05.2012 №
/0 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 1535000,00 грн.
та від 04.09.2012 № про збільшення
суми грошового зобов`язання із податку
на прибуток у сумі 635252,15 грн. (основний
платіж).

Згідно з абзацами першим та третім
пункту 2.6 Положення № 637 уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Вимога норми абзацу першого щодо
оприбуткування готівки у день
одержання готівкових коштів
стосується кожного із зазначених
способів проведення готівкових
розрахунків.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.2
цього Положення усі надходження і
видачу готівки в національній валюті
підприємства відображають у касовій
книзі (додаток 5).

Кожне підприємство (юридична особа), що
має касу, веде одну касову книгу для
обліку операцій з готівкою в
національній валюті (без урахування
кас відокремлених підрозділів) (абзац
другий цього пункту).

У судовому процесі встановлено, що
27.08.2009 бухгалтером ТОВ «ДСГ» ОСОБА_4
була внесена готівка на розрахунковий
рахунок товариства у сумі 242 000 грн. та 65
000 грн., яку отримано від ОСОБА_5 за
договором позики від 16.07.2009 № 16/07/9, при
тому, що у касовій книзі відсутні
записи про отримання цих сум готівки.

Абзацом 3 частини 1 ст. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» (Указ №
436/95), який прийнятий згідно зі статтею 25
Конституційного договору між
Верховною Радою України та Президентом
України від 8 червня 1995 року та діє до
прийняття відповідного закону,
установлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Апеляційний суд, на відміну від суду
першої інстанції, встановивши факт
внесення готівкових грошових коштів у
сумі 307000,00 грн. на рахунок ТОВ «ДСГ»
його посадовою особою, правильно
оцінив ці обставини як свідчення
невиконання позивачем норм пункту 2.6
Положення № 637 щодо попереднього
оприбуткування готівки у цій сумі у
касі товариства. При цьому, доводи
позивача про те, що головний бухгалтер
позивача діяла від імені ОСОБА_5, як це
вказано у копіях виписок з
розрахункового рахунку позивача та
квитанції (а.с. 405-407, т.1), апеляційний
суд правильно оцінив як такі, що
суперечать встановленим у справі
обставинам, оскільки, як встановлено в
судовому процесі, повноважень діяти
від імені цього громадянина, які були б
підтверджені у визначеному законом
порядку, головний бухгалтер ТОВ «ДСГ»
не мала.

У судовому процесі встановлено, що
позивач відніс до складу витрат у
податковому обліку за ІV квартал 2011
року 2761967,00 грн. (без ПДВ), сплачених
ОСОБА_6, з якою ТОВ «ДСГ» уклав трудовий
договір, ТОВ «Скай Лінк Україна» за
послуги з аналізу ринку торгівельної
нерухомості та ТОВ «Ескада Палас» за
послуги з аналізу положень проектів
договорів оренди, підготовки
презентаційних матеріалів, створення
(розробка) архітектурної концепції
магазинів. Як на підставу для
віднесення понесених ОСОБА_6 витрат за
договорами з цими суб'єктами
підприємницької діяльності у
загальній сумі 3314361,60 грн. позивач
посилається на звіт про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт від 31.12.2011 № АО-0000021 (а.с. 402, т.1).

Відповідно до пункту 138.1 ст. 138 ПК
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті.

Абзацом «г» підпункту 138.10.2 пункту 138.10
цієї статті до складу інших витрат
віднесено винагороди за
консультаційні, інформаційні,
аудиторські та інші послуги, що отримує
платник податку для забезпечення
господарської діяльності.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку
(підпункт 139.1.9 пункту 139.1 ст. 139 ПК
України).

На підставі доданих до матеріалів
справи доказів, а саме: копій договору
про надання послуг від 01.07.2009,
укладеного ОСОБА_6 з ТОВ «Скай Лінк
Україна» та додаткової угоди до нього
від 12.07.2010, актів здачі-прийняття робіт
(надання послуг), квитанцій до
прибуткового касового ордеру (а.с. 77-85,
т.1); договору про виконання робіт
(надання послуг) від 01.07.2009, укладеного
ОСОБА_6 з ТОВ «Ескада Палас» та
додаткових договорів до нього від
01.07.2009 № 1, від 15.07.2009 № 2, від 20.07.2009 № 3,
від 14.05.2010 № 4, від 18.06.2010 № 5, від 23.06.2010 №
6 (а.с. 167-176, т.1), актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг), квитанцій до
прибуткового касового ордеру (а.с. 336-354,
т.1), суд апеляційної інстанції
встановив, що стороною цих договорів та
особою, яка оплачувала вартість
отриманих послуг, є ОСОБА_6, дав оцінку
цим доказам відповідно до вимог ст.86
КАС України і зробив правильний
висновок про не відповідність дій
позивача при збільшенні суми витрат в
податковому обліку за ІV квартал 2011
року на 3314361,60 грн. нормі підпункту 139.1.9
пункту 139.1 ст. 139 ПК України. Наявність
звіту про використання коштів, виданих
на відрядження або під звіт, на який
посилається позивач, не є безумовним
підтвердженням понесення позивачем
витрат в зазначеній сумі, з огляду на
те, що у судовому процесі на підставі
пояснень ОСОБА_6 встановлено, що
сплачені нею кошти належали їй та не
відшкодовані позивачем на час судового
розгляду.

Доводи позивача, що ОСОБА_6, підписуючи
вказані договори, діяла на підставі
доручення від ТОВ «ДСГ», суперечать
природі договору доручення, за яким
згідно зі статтею 1000 Цивільного
кодексу України одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії. В той
же час зміст вказаних договорів, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
свідчить про те, що ОСОБА_6 виступала у
цих правочинах стороною - замовником.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судового
рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДСГ»
залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
А.О. Рибченко Ю.І. Цвіркун