Справа № 816/2864/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/800/54699/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 20
червня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду 17
вересня 2013 року

у справі № 816/2864/13-а

за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Семенівському районі
Полтавської області

про скасування вимоги

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області про скасування вимоги від
02.04.2013 № Ф-17.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.06.2013,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.09.2013,
позов задоволено. Визнано протиправною
та скасовано вимогу Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області про сплату недоїмки від 02.04.2013
№ Ф-17.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області оскаржило їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм матеріального права, прийняти
нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга обґрунтована
переважно тим, що, на думку Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області, для того щоб застосувати до
ОСОБА_2 дію частини четвертої статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
(звільнення пенсіонерів від сплати
єдиного внеску) позивача повинен
досягти пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом
першим частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 зареєстрований як
фізична особа-підприємець та є
платником єдиного податку, що
підтверджується свідоцтвом серії
НОМЕР_2, виданого Хорольською МДПІ
(Семенівське відділення). Відповідно до
пенсійного посвідчення № НОМЕР_1,
ОСОБА_2 є пенсіонером за віком.

02.04.2013 відповідачем прийнято вимогу про
сплату боргу №Ф-17 суми єдиного внеску в
розмірі 3 455,43 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що оскаржувана вимога про сплату
боргу від 02.04.2013 №Ф-17 необґрунтованою
та такою, що прийнята з порушенням
вимог чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що позивач, відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
пункту «а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», отримав право
на призначення пенсії за віком у віці 50
років довічно.

Пункт «а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачає, що
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах.

Крім того судами попередніх інстанцій
установлено, що ОСОБА_2 має стаж роботи
на посаді, що передбачена Списком № 1
розділу ХХІІІ підрозділу 23-2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №
36 (водолази 1, 2, 3 групи спеціалізації
робіт та інші працівники, зайняті
роботою під водою, у тому числі в умовах
підвищеного атмосферного тиску, не
менше 275 годин на рік (25 годин на місяць),
або час перебування яких під водою з
початку водолазної практики становить
2750 годин і більше), та яка дає право на
отримання пільгової пенсії.

01 січня 2011 року набрав чинності Законом
України №2464-VІ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі
по тексту - Закон №2464-VІ), в преамбулі
якого зазначено, що ним визначено
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Прикінцевими та перехідними
положеннями Закону №2464-VІ встановлено,
що стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Оскільки вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Семенівському районі
Полтавської області про сплату боргу
за 2012 рік та рішення про застосування
штрафних санкцій за несплату єдиного
внеску в 2012 році сформувало та
направило позивачу в квітні 2013 року,
тобто після набрання чинності Закону
№2464-VІ, дані правовідносини
регулюються Законом №2464-VІ

Положення пункту другого частини
першої статті 1 Закону №2464-VІ
зазначають, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до пункту четвертого
частини першої статті 4 Закону №2464-VІ
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності;

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону № 2464-VI особи, зазначені у пункті
четвертому частини першої цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, призначення пенсії на
пільгових умовах відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
саме у віці 50 років, жодним чином не
позбавляє позивача права бути
звільненим від сплати єдиного внеску.

За таких обставин, посилання
відповідача на те, що до ОСОБА_2 не може
бути застосовано положення частини
четвертої статті 4 Закону № 2464-VI є
необґрунтованими, оскільки зазначена
норма права не пов'язує звільнення від
сплати єдиного внеску із досягненням
особою певного віку, а передбачає
звільнення від сплати цього платежу
всіх пенсіонерів за віком, яким є
позивач.

Таким чином, спірні вимоги, за якими
ОСОБА_2 повинен сплатити єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2012 рік є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування рішень судів
попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Семенівському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду 17
вересня 2013 року в цій справі залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.