Справа № 9101/145641/2011
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2013-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2013 р. справа № 2а-3621/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Суховарова
А.В. (доповідач)

судді Головко О.В.
Ясенової Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні в
м.Дніпропетровську апеляційні скарги
ОСОБА_1 та Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська на постанову
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 20.07.2011 у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська про виплату
підвищення до пенсії дитині війни

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.05.2011 звернувся до Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі
м.Дніпропетровська про виплату
підвищення до пенсії дитині війни
починаючи з 2006 року.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 23.06.2011 позовні
вимоги поза межами шестимісячного
строку, передбаченого статтею 99 КАС
України, залишені без розгляду.

Постановою Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 20.07.2011,
прийнятою в скороченому провадженні,
позов задоволений. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду
виплачувати позивачу підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком починаючи
з 11.11.2010.

В апеляційній скарзі позивач просить
постанову суду скасувати та позов
задовольнити в повному обсязі.
Посилається на частину 2 статті 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідно до якої, суми
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачується за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду просить постанову
суду скасувати та повністю відмовити в
задоволені позовних вимог. Зазначає що
в бюджеті не передбачена виплата, яку
просить позивач, і механізм виплати
законодавчо не врегульований.

Переглядаючи справу, колегія суддів
виходить з наступного:

Згідно наданих сторонами доказів,
позивачу встановлений статус «дитина
війни».

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції правильно вказав,
що доказів поважності причини
пропущення строку звернення з
адміністративним позовом не
представлено. Посилання позивача на
частину 2 статті 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» є помилковими.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», без
обмеження строком за минулий час
виплачуються тільки нараховані суми
пенсії. Предметом позову є зобов'язання
нарахувати суми, проти яких заперечує
Управління Пенсійного фонду. Тобто
суми є не нараховані, а спірні.

Доводи Управління Пенсійного фонду про
відсутність бюджетних коштів колегією
суддів не приймаються. Європейський
Суд з прав людини у справі «Кечко проти
України» зазначив, що органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.
Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Підвищення до пенсії підлягає виплаті
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, який дорівнює прожитковому
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, відповідно до частини 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки відсутній інший
закон, який би визначав мінімальний
розмір пенсії за віком.

Керуючись пунктом 1 статті 198, статтями
200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Дніпропетровська залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
20.07.2011 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова