Справа № 2а-6673/11/1470
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2011-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський окружний
адміністративний суд вул. Заводська,
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а-6673/11/1470
Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Мельника О. М.
за участю секретаря судового засідання
Зощака В.В. розглянувши
адміністративну справу
за позовомВознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області, вул. Жовтневої
революції, 97, м. Вознесенськ,
простягнення безпідставно отриманої
допомоги в сумі 3632,72 грн., В С Т А Н О В И
Вознесенський міськрайонний центр
зайнятості в Миколаївській області
(позивач) звернувся з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 (відповідач) надміру
виплаченої допомоги по безробіттю за
період з 04.04.2007 по 21.12.2007 в загальній
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідачем була
прихована інформація про обставини, що
впливають на умови виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, якою є інформація про
реєстрацію відповідача суб'єктом
підприємницької діяльності.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх повністю.
Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, відзиву на позов не надала, явку
своїх представників в судове засідання
не забезпечила, судом визнано за
можливе розглянути справу за її
відсутності на підставі наявних у
справі доказах.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 04.04.2007 ОСОБА_1
звернувся до Вознесенського МЦЗ із
заявою про надання йому статусу
безробітного та цього ж дня йому надано
статус безробітної і призначено
виплату допомоги по безробіттю.
У 2011 році Вознесенському МЦЗ стало
відомо, що ОСОБА_1 був зареєстрований як
фізична особа - підприємець з 23.01.1998 і
лише 10.04.2009 вчинено запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам та відносинам, що виникли
між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 пункту 1 статті 1
Закону України від 1 березня 1991 року №
803-ХІІ "Про зайнятість населення" (далі -
Закон № 803-ХІІ), зайнятість - це
діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.
В Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство" (підпункт "б" пункту 3
статті 1 Закону № 803-ХІІ).
Згідно з частинами 2, 3 статті 36 Закону
України від 2 березня 2000 року № 1533-ІІІ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування на випадок
безробіття" (далі - Закон № 1533-ІІІ, у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин), застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.
Спори, що виникають із правовідносин за
цим Законом, вирішуються в судовому
порядку (стаття 39 Закону № 1533-ІІІ).
Згідно з частиною 3 статті 46 Закону
України від 15 травня 2003 року № 755-ІV "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців", фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.
Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість, яка виникла в період з
04.04.2007 по 21.12.2007.
Відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС України: "Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
Таким чином, КАС України, в редакції на
час виникнення спірних правовідносин,
пов'язував початок перебігу строку
звернення до адміністративного суду з
моментом, коли позивач дізнався або
повинен був дізнатись про порушення
Нормативним актом, який визначає
механізм проведення розслідування
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення, є Порядок розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України 13 лютого 2009 р. №
60/62, постановою правління Пенсійного
фонду України 13 лютого 2009 № 7-1,
зареєстрованого в Міністерстві
(далі - Порядок розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
Нормами цього Порядку визначено, що
розслідування здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.
Відповідно до п. 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним, перевірка
проводиться районними, міськрайонними,
міськими та районними у містах
центрами зайнятості, на які покладено
виконання функцій робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - центри зайнятості) у
разі, коли подані застрахованою особою
документи дають їй право на одержання
допомоги по безробіттю відповідно до
частини першої статті 22 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", тобто у випадку наявності
у особи права на отримання допомоги по
безробіттю, позивач в будь-якому разі
повинен провести перевірку.
З огляду на проаналізовані норми
законодавчих актів, які регулюють
спірні правовідносини, суд приходить
до висновку про те, що позивач повинен
був дізнатись про порушення його прав
після працевлаштування відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
При цьому, завдання адміністративного
судочинства ґрунтуються на положеннях
статті 55 Конституції України,
відповідно до якої, права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості (частина 1 статті 11 КАС).
Згідно з частиною 1 статті 71 КАС, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 Кодексу.
Враховуючи те, що позивач
правомірності заявлених ним позовних
вимог не довів та доказів щодо
наявності підстав для стягнення з
відповідачки незаконно отриманої
допомоги по безробіттю не надав, суд
дійшов висновку про відмову в
Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 158, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного
позову Вознесенського міськрайонного
центру зайнятості в Миколаївській
області до ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно отриманої допомоги в сумі
3632,72 грн.-відмовити.
Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.М. Мельник