Справа № 2а-3608/10/0970
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 р.
Справа № 372/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Кухтея Р.В., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Житлово-експлуатаційної
організації № 4 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
у справі за позовом
Житлово-експлуатаційної організації №
4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИЛА :

Житлово-експлуатаційна організація №
4, позивач по справі 14.10.2010 року
звернулась до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу за № Ю-1444 від
02.09.2010 року.

Заявлені позовні вимоги мотивовано
тим, що відповідач 02.09.2010 року в
порушення статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пункту 8.3 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, без
встановлення відповідною перевіркою
заборгованості винесено вимоги про
сплату боргу за №Ю-1444 на загальну суму
700164,39 грн. Зазначає, що при прийнятті
оскаржуваної вимоги, орган пенсійного
фонду не врахував усіх обставин, що
мають суттєве значення у справі. А саме,
до суми загальної заборгованості
оскаржуваної вимоги включено суму
боргу в розмірі 516117,80 грн., по якій
постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
05.06.2009 року по справі №2а-3884/08/0970 вже
прийнято рішення про її стягнення, та ,
яка на даний час оскаржена в
апеляційному порядку. Крім того, в
загальний розмір боргу відповідачем
протиправно включено недоїмку по
застосованих до позивача фінансових
санкціях і нарахованій пені рішенням
за № 2093 від 17.07.2009 року, яке скасовано
постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.01.2010 року по справі №2а-2169/09/0970. Також
незважаючи на цільове призначення
чергових платежів по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
визначених позивачем самостійно у
платіжних документах про сплату
внесків, відповідач безпідставно
здійснював зарахування сплачених
коштів в рахунок сплати недоїмки, пені
та фінансових санкцій, що виникли в
минулих періодах, тобто змінював
призначення бюджетного платежу, без
згоди платника розпоряджатися його
коштами.

Оскаржуваною постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 року
у задоволенні позовної заяви
Житлово-експлуатаційної організації
№4 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
просить зазначену постанову скасувати
та прийняти нову, якою задоволити
позовні вимоги в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідно до п. 3
ст. 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІУ від 09/07/2003р.
обчислення страхових внесків
територіальними органами Пенсійного
фонду здійснюється на підставі
складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків. Судом першої
інстанції, при винесенні оскаржуваної
постанови, не у повній мірі були
досліджені докази та встановлені
обставини у справі, що мають значення
для правильного її вирішення.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням наведеним в позовній
заяві, зокрема зазначає, що оскаржувані
рішення прийняті управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську в порушення вимог ч.6
ст. 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.9.3 ст.9 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, а тому воно є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню. Однак судом першої
інстанції дані вимоги та встановлений
порядок до уваги не взятий. Також
вказує, що судом не взято до уваги те,
що під час винесення оскаржуваної
вимоги, всупереч вимогам Закону,
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську не дослідило
фактичних обставин, що мають суттєве
значення при застосуванні п.2 ч. 9 ст. 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а саме відповідач не
дослідив фактів отримання Позивачем
коштів на оплату праці за вказаний
період часу. Внаслідок чого УПФ України
в м. Івано-Франківську зробило
неправильний висновок про порушення
позивачем своєчасності сплати
страхових внесків за вказаний період,
оскільки єдиним критерієм оцінки
своєчасності сплати страхових внесків
є одночасність їх сплати з отриманням
позивачем коштів на оплату праці.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відмовляючи в позові
Житлово-експлуатаційної організації
№4 суд першої інстанції виходив з того,
що відповідно до вимог ст.ст. 14, 18, 20, 106
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові внески
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення базового звітного
періоду. Базовим періодом для
відповідача є календарний місяць. При
цьому страхові внески підлягають
сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків. Суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та не сплачені
страхувальниками у строки, встановлені
ст. 20 цього Закону, вважаються
простроченою заборгованістю
(недоїмкою) і стягуються з нарахуванням
пені та фінансових санкцій. Про
нарахування пені та накладення
штрафів, посадові особи виконавчих
органів Пенсійного фонду, виносять
рішення, які протягом 3-х робочих днів
із дня їх винесення надсилаються
страхувальнику. Аналізуючи наведені
правові норми, суд приходить до
висновку, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом;
вони не включаються до складу податків,
інших обов'язкових платежів, що
складають систему оподаткування; на ці
внески не поширюється податкове
законодавство, а іншими законодавчими
актами не можуть встановлюватись
пільги з нарахування і сплати таких
внесків або звільнення від сплати.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Судомпершої інстанції встановлено, що
16.07.2010 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
проведено планову перевірку з питань
дотримання Житлово-експлуатаційною
організацією № 4 вимог законодавства
щодо нарахування, обчислення та сплати
внесків на загальнообовязкове
державне пенсійне страхування, інших
платежів та надання достовірних
відомостей до органів Пенсійного фонду
за період з 01.02.2009 року по 01.07.2010 року. За
результатами перевірки складено акт за
№ 191, пунктом 1.9, якого встановлено
несвоєчасну і не повну сплату
страхових внесків, борг по яких станом
на 01.07.2010 року становить 719 462,88 грн., в
тому числі недоїмки по страхових
внесках в розмірі 566191,42 грн., фінансовій
санкції в розмір 35124,21 грн. та пені в
розмірі 118147,25 грн. У звязку із
допущенням позивачем на кінець серпня
2010 року заборгованості по сплаті
страхових внесків на
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування, фінансової санкції та
пені, яка облікована у картках
особового рахунку
Житлово-експлуатаційної організації №
4, відповідачем 02.09.2010 року винесено та
направлено позивачу вимогу про сплату
боргу за №Ю-1444 на суму 700164,39 грн., в тому
числі недоїмки по страхових внесках в
розмірі 546892,93 грн., фінансовій санкції в
розмір 35124,21 грн. та пені в розмірі 118147,25
грн. . До загального розміру
заборгованості оскаржуваної вимоги
увійшли суми фінансових санкцій та
пені, визначені рішеннями про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, в
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду за №281 від 16.05.2007 року,
за №3812 від 30.09.2009 року, за №4479 від 16.11.2009
року, за №4634 від 09.12.2009 року та №№826,827
від 16.04.2010 року. По вказаних рішеннях
станом на серпень 2010 року позивачем не
були сплачені в повному обсязі
визначені зобовязання, а саме : по
застосованих штрафних санкціях
заборгованість становить 35124,21 грн., по
нарахованій пені 118147,25 грн.

Виключно Законом України Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування визначаються: принципи та
структура системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню;
перелік платників страхових внесків,
їх права та обов'язки; порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків; стягнення
заборгованості за цими внесками.

Статтею 5 вказаного Закону його дію
поширено на регулювання відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Частина 2 статті 17 Закону України Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування встановлює обов'язки
страхувальників, пункт шостий якої
передбачає, що страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Згідно вимог частини 6 статті 19
вказаного Закону страхові внески
нараховуються на суми, зазначені в
частинах першій та другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати. Таким чином, суд приходить до
висновку, що позивач є страхувальником,
платником страхових внесків на
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування, на якого покладені
обовязки нараховувати, обчислювати і
сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону
України Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування,
страхувальники зобовязані сплачувати
страхові внески не пізніше ніж через 20
календарних днів з дня закінчення
базового звітного періоду, що дорівнює
календарному місяцю для даного
страхувальника.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем, в порушення частини 6 статті
20 Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування», станом на 31.08.2010 року
допущена заборгованість зі сплати
страхових внесків на
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування з 30.09.2009 року по 31.08.2010 року
в сумі 546892,93 грн. Не в повному обсязі по
рішеннях відповідача за №281 від 16.05.2007
року, за №3812 від 30.09.2009 року, за №4479 від
16.11.2009 року, за №4634 від 09.12.2009 року та
№№826,827 від 16.04.2010 року позивачем
сплачені застосовані фінансові
санкції в розмірі 35124,21 грн. та
нарахованої пені в розмірі 118147,25 грн.
Дана обставина підтверджується
відомостями, які містяться в картках
особового рахунку страхувальника по
особовому рахунку 4%, 32%, 42%, 1-5% Розділу І
та по рахунку 1-5%, 4%, 32%, 42% Розділу ІІ
Житлово-експлуатаційної організації №
4 за періоди з 01.09.2008 року по 31.08.2010 року
та довідкою-розрахунком
заборгованості по позивачу, що
знаходяться в матеріалах справи та в
якій зазначено строк сплати внесків, і
вбачається кількість днів
прострочення сплати.

На підставі частини 3 статті 106 Закону
України Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до пункту 8.2 розділу 8
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України за
№21-1 від 19.12.2003 року (далі Інструкція),
органи Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках:б) якщо
страхувальник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати
страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені.

У випадку, визначеним підпунктом "б"
пункту 8.2 розділу 8 Інструкції, вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

З урахуванням підпункту "в" пункту 8.2
розділу 8 Інструкції та за наявності не
виконаних в повному обсязі позивачем
зобовязань за рішеннями відповідача
про застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, в
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду за №281 від 16.05.2007 року,
за №3812 від 30.09.2009 року, за №4479 від 16.11.2009
року, за №4634 від 09.12.2009 року та №№826,827
від 16.04.2010 року до суми оскаржуваної
вимоги включено заборгованість по
застосованих фінансових санкціях в
розмірі 35124,21 грн., по нарахованій пені
118147,25 грн. (а.с. 103, 112, 114, 116, 118, 120). В
передбаченому законом порядку рішення
про застосування фінансових санкцій
позивачем не оскаржувалося і
нарахована сума такої санкції і пені, у
відповідності до статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
пунктів 9, 10 Інструкції Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, є узгодженими.

Враховуючи вказані обставини 02.09.2010
року, відповідачем за наявності у
позивача недоїмку зі сплати страхових
внесків, фінансових санкціях та пені
винесено оскаржувану вимогу за №Ю-1444
щодо сплати боргу в загальному розмірі
700164,39 грн., яку направлено і відповідно
отримано відповідачем.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що вказана
заборгованість виникла в результаті
зарахування коштів сплачених
позивачем в рахунок минулої
заборгованості по страхових внесках,
штрафних санкціях та пені, оскільки
відповідно до частини 5 статті 106 Закону
України Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування, за
рахунок сум, що надходять від
страхувальника або від державної
виконавчої служби в рахунок сплати
недоїмки, погашаються суми недоїмки,
пені та фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.
У разі, коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Крім того, аналогічні вимоги, які
регулюють питання зарахування
органами пенсійного фонду сум, які
сплачуються страхувальниками, за умови
наявності у нього заборгованості по
недоїмці, яка виникла у попередніх
періодах, у звязку із несвоєчасною чи
неповною сплатою страхових внесків,
фінансової санкції чи пені, визначені
також підпунктом 10.11 пункту 10 розділу 10
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України. А тому, з огляду на вказане,
твердження позивача про протиправну
зміну призначення бюджетного платежу,
без згоди платника розпоряджатися його
коштами, є необґрунтованими.
Безпідставними є посилання
представника позивача про включення до
суми боргу оскаржуваної вимоги
недоїмки в розмірі 516117,80 грн., стягнутої
із Житлово-експлуатаційної
організації № 4 постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 05.06.2009 року
по справі №2а-3884/08/0970, а також боргу по
застосованих рішенням за №2093 від 17.07.2009
року фінансових санкціях і нарахованій
пені, яке скасовано постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 18.01.2010 року
по справі №2а-2169/09/0970, так як згідно
вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
вказані постанова не набрала законної
сили.

В той же час в судовому засіданні
зясовано, що із врахуванням частини 5
статті 106 Закону України Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхуваннята підпунктом 10.11 пункту 10
розділу 10 Інструкції чергові платежі в
період з 17.04.2009 року по 27.05.2010 року в
розмір 516117,80 грн. зараховано позивачу в
розмір існуючої заборгованості по
недоїмці, що підтверджується довідкою
про зарахування платіжних доручень
позивача, яка міститься в матеріалах
справи.

Як встановлено судом, у звязку із
оскарженням в апеляційному порядку
постанови Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.01.2010 року по справі №2а-2169/09/0970, до суми
заборгованості оскаржуваної вимоги не
увійшов також розмір фінансових
санкцій в сумі 117166,47 грн. та пені в сумі
509909,89 грн., нарахованих рішенням
відповідача за №2093 від 17.07.2009 року, на
підтвердження чого в матеріалах справи
міститься довідка-розрахунок по вимозі
№Ю-1444 від 02.09.2010 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені
докази колегія суддів приходить до
висновку, що заявлений позов є
безпідставним та таким, що не підлягає
до задоволення.

Враховуючи викладене, застосування
штрафних санкцій та пені у
вищезазначеному рішенні правомірне. За
таких обставин спірне рішення прийняте
у відповідності до норм чинного
законодавства, тому з підстав,
зазначених позивачем, останнє
скасуванню не підлягає, відповідно в
позові належить відмовити внаслідок
його безпідставності.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Житлово-експлуатаційної організації
№4 - залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
02.12.2010 року у справі № 2а-3608/10/0970 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
В.Я. Качмар

Р.В. Кухтей