Справа № 824/3023/13-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 лютого 2014 року м. Чернівці
Справа №824/3023/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

секретар Кіщук О.І.,

за участю представника позивача
Ротаря Г.А., представника відповідача
Парасківа М.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях до Чернівецького
геріатричного пансіонату про
стягнення переплати,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях звернулось до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Чернівецького геріатричного
пансіонату про стягнення переплати в
розмірі, враховуючи заяву про
зменшення позовних вимог, 2605,1 грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач вказував про те, що відповідач
усупереч вимогам Порядку зарахування
та використання коштів, що підлягають
перерахуванню Пенсійним фондом
будинкам-інтернатам (пансіонатам),
дитячим будинкам-інтернатам і
стаціонарним відділенням
територіальних центрів соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 04 вересня 2003 року
№1399, не повідомив органи Пенсійного
фонду України про відрахування
пенсіонерів з пансіонату, внаслідок
чого не було зупинено перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
пансіонату. У зв'язку з цим відповідач,
на думку позивача, повинен повернути
останньому кошти у розмірі 2605,1 грн.
Оскільки в добровільному порядку кошти
повернуто не було, управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
звернулось до суду з даним позовом.

Відповідач надав суду заперечення, в
яких, посилаючись на відсутність вини
зі свого боку щодо переплати
управлінням Пенсійного фонду України в
м.Чернівцях коштів та вказуючи про
дотримання вимог Порядку зарахування
та використання коштів, що підлягають
перерахуванню Пенсійним фондом
будинкам-інтернатам (пансіонатам),
дитячим будинкам-інтернатам і
стаціонарним відділенням
територіальних центрів соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 04 вересня 2003 року
№1399, просив суд залишити поданий
органом Пенсійного фонду України
позов без розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги ( з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог) з підстав, викладених у позові.
Просив суд задовольнити позов.

Відповідач надав в судовому засіданні
пояснення аналогічні поясненням, що
містяться в письмових запереченнях
проти позову. Просив суд позов залишити
без розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, які прибули
в судове засідання, дослідивши наявні
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення, суд дійшов висновку про те, що
даний спір не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв'язку з несплатою Чернівецьким
геріатричним пансіонатом управлінню
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
в добровільному порядку переплати
коштів, що були перераховані органом
Пенсійного фонду України
будинку-інтернату (пансіонату) на
виплату пенсій особам, які знаходились
в останнього на державному
забезпеченні, управління Пенсійного
фонду України в м.Чернівцях звернулось
до Чернівецького окружного
адміністративного суду з даним
позовом.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи адміністративної
юрисдикції, і, відповідно, не повинен
вирішуватись адміністративним судом.

Саме ж поняття «суб'єкт владних
повноважень» визначено у статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України - це органи державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім тих, для
яких законом встановлено інший порядок
судового вирішення.

Частиною третьою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суб'єкти владних
повноважень мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Статтею 17 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
юрисдикцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ.

Зокрема, згідно пункту 5 частини другої
вказаної статті юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Крім цього, частиною четвертою статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що громадяни
України, іноземці чи особи без
громадянства, їх об'єднання, юридичні
особи, які не є суб'єктами владних
повноважень, можуть бути відповідачами
лише за адміністративним позовом
суб'єкта владних повноважень: 1) про
тимчасову заборону (зупинення) окремих
видів або всієї діяльності об'єднання
громадян; 2) про примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства з України; 4) про
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

Таким чином, суб'єкт владних
повноважень до суду в порядку
адміністративного судочинства з
позовом до не суб'єкта владних
повноважень може звернутися лише у
вказаних вище випадках або ж у випадках
прямо передбачених в законі. Звернення
до суду суб'єкта владних повноважень є
способом реалізації його компетенції,
а тому відбувається з урахуванням
частини другої статті 19 Конституції
України, тобто лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Між тим, ні Законом України «Про
пенсійне забезпечення», ні Порядком
зарахування та використання коштів, що
підлягають перерахуванню Пенсійним
фондом будинкам-інтернатам
(пансіонатам), дитячим
будинкам-інтернатам і стаціонарним
відділенням територіальних центрів
соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 вересня 2003 року №1399, яка прийнята
відповідно до статті 88 зазначеного
Закону, не передбачено право органів
Пенсійного фонду України - суб'єктів
владних повноважень, звертатися до
адміністративного суду з позовами до
будинків-інтернатів (пансіонатів), які
не є суб'єктами владних повноважень,
про стягнення переплати коштів,
перерахованих органом Пенсійного
фонду України будинку-інтернату
(пансіонату) на виплату пенсій особам,
які знаходились в останнього на
державному забезпеченні.

Таким чином, зважаючи на те, що у даних
спірних правовідносинах позивач не
здійснює владні управлінські функції
щодо відповідача і чинним
законодавством України не передбачено
права органів Пенсійного фонду України
на звернення до адміністративного суду
з такого роду позовами, суд приходить
до висновку про те, що даний спір не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої вказаної
статті якщо провадження у справі
закривається з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої цієї статті,
суд повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
закриття провадження у даній справі.
При цьому суд роз'яснює позивачу його
право звернутися з даним позовом до
суду в порядку господарського
судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м.Чернівцях до Чернівецького
геріатричного пансіонату про
стягнення переплати.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.П. Лелюк

Ухвала у повному обсязі складена 06
лютого 2014 року.