Справа № 741/1749/13-а
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
741/1749/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Дикий В.М.
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб
В.А.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Носівському районі
Чернігівської області на постанову
Носівського районного суду
Чернігівської області від 27 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області про зобов»язання перерахунку
та виплати пенсії, -

В С Т А Н
О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
Носівського районного суду
Чернігівської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області про зобов»язання перерахунку
та виплати пенсії. Свої вимоги мотивує
тим, що 9 жовтня 2013 року він звернувся до
управління пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області з письмовою заявою про
призначення пенсії із зменшенням
пенсійного віку на 10 років згідно ст.55
закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а 15 листопада 2013 року
управління пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області надало йому письмову відповідь
про відмову у призначенні пенсії,
мотивуючи тим, що надані довідки не
відповідають вимогам чинного
законодавства. Просив суд визнати
протиправними дій щодо відмови у
призначенні пенсії та зобов»язати
призначити пенсію із зменшенням
пенсійного віку.

Постановою Носівського районного суду
Чернігівської області від 27 грудня 2011
року позов задоволено.

Визнано дії управління пенсійного
фонду України в Носівському районі
Чернігівської області щодо відмови
ОСОБА_2 в призначенні пенсії із
зниженням віку на 10 років
протиправними.

Зобов»язано управління пенсійного
фонду України в Носівському районі
Чернігівської області призначити
ОСОБА_2 пенсію із зниженням віку на 10
років згідно ст.55 закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 9 жовтня
2013 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, оскаржувану постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200, КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач народився 8 жовтня 1963 року в
с.Діброва Поліського району Київської
області. На час аварії на
Чорнобильській АЕС він працював
електромонтером Поліського РЕМ
Київської області і з 04.06.1986 року по
01.08.1986 року він 12 повних робочих днів
виконував роботи по монтажу
електролінії в селах Бобер,
Володимирівка, Ковшилівка, Луб»янка,
Варовичі Поліського району, які
віднесені до зони відчуження.

За час розгляду справи в суді архівом
Носівської райдержадміністрації було
надано оригінал довідки «Київенерго»
про те, що позивач працював в зоні
відчуження в селах Бобер,
Володимирівка, Варовичі 4, 9, 11 червня 1986
року і оплата за виконану роботу
проводилась відповідно до постанови
Ради Міністрів Української РСР від
10.06.1986р. №207-7 в подвійному розмірі. Крім
цього, до довідки прикладено додаток
про те, що 19 червня, 3 липня, 18 липня, 21
липня, 1 серпня 1986 року ОСОБА_2 працював
в зоні відчуження.

Допитаний як свідок ОСОБА_3 дав
показання, що в 1986 році він працював
заступником начальника Поліського РЕМ.
ОСОБА_3 дав показання, що ОСОБА_2 являвся
штатним працівником Поліського РЕМ і
відповідно ніякі відрядження штатним
працівникам в зону відчуження не
виписувались, але він підтверджує, що
останній після аварії на ЧАЕС з 04.06.1986
року по 01.08.1986 року відпрацював 12 повних
робочих днів в селах Бобер,
Володимирівка, Ковшилівка, Луб»янка
Поліського району і оплата за виконану
роботу проводилась в підвищеному
розмірі.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 дав
показання, що в 1986 році він працював
електромонтером Поліського РЕМ, а щодо
роботи в зоні відчуження дав показання
аналогічні показанням свідка ОСОБА_3

Згідно п.3 «Порядку видачі посвідчень
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.01.1997 року №51
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
видається учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали в зоні відчуження з
моменту аварії до 1 липня 1986 року -
незалежно від кількості робочих днів, з
1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року - не
менше 5 робочих днів, а в 1987 році - не
менше 14 календарних днів.

Позивач вказував, що на протязі червня,
липня, серпня 1986 року він відпрацював в
зоні відчуження 12 повних робочих днів,
однак суд приходить до висновку, що з
врахуванням документів наданих
архівом райдержадміністрації
підтверджується перебування
останнього на роботі в зоні відчуження
на протязі 8 робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управління Пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області було відмовлено в призначенні
пенсії в зв'язку з відсутністю довідки
Ф-122.

Згідно п. 7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій, до заяви про
призначення пенсії за віком додаються
документи: - документи, які засвідчують
особливий статус особи; - посвідчення
потерпілого від Чорнобильської
катастрофи та довідка про період
(періоди) роботи на цих територіях,
видана органами місцевого
самоврядування (при призначенні пенсії
із застосуванням норм статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Згідно п. 29 Порядку, за документ, що
засвідчує місце проживання особи,
приймаються: паспорт або довідка
уповноважених органів з місця
проживання (реєстрації), в тому числі
органів місцевого самоврядування.

Позивач подав до Управління Пенсійного
фонду України в Носівському районі
Чернігівської області всі передбачені
Порядком документи для підтвердження
свого права на пенсію за віком зі
зниженням пенсійного віку, відповідно
до норм ст.55 Закону.

Посилання відповідача на відсутність у
позивача довідки Ф-122 безпідставні, так
як жодною нормою Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
встановлено, що довідка підприємства
не вважається достатнім документом для
підтвердження періоду роботи по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Єдиним документом, що підтверджує
статус громадянина, який постраждав
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та надає право користування пільгами,
встановленими Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які в постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
призначення пенсії зі зменшенням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державних пенсій, є
посвідчення «Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС» або «Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи».

Різного роду довідки про період роботи
їм (служби) у зоні відчуження, про
евакуацію, відселення, самостійне
переселення, про період проживання та
роботи на забруднених територіях тощо,
є лише підставами для визначення в
установленому порядку статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС або потерпілих від
Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач, має
право на пенсію за віком зі зниженням
пенсійного віку, як це передбачено, ст.
55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки подав всі
необхідні документи, що передбачені
Порядком подання та оформлення
документів для призначення пенсій.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
управління пенсійного фонду України в
Носівському районі Чернігівської
області необґрунтовано відмовило
позивачу у призначенні пенсії із
зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, підстав для задоволення
апеляційної скарги немає, а її доводи
спростовуються вище наведеним.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України,
ухвала суду апеляційної інстанції є
остаточною та оскарженню не підлягає,
як така, що постановлена за наслідками
апеляційного перегляду рішення суду
першої інстанції в справах, розгляд
яких передбачено п. 2 ч. 1 статті 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 183-2, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Носівському
районі Чернігівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Носівського районного суду
Чернігівської області від 27 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Костюк Л.О.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.