Справа № 9101/188659/2012
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2013 р. справа №
415/1606/12(2а/415/141/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Суховарова А.В.
Ясенової Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 24 квітня 2012
року по справі № 415/1606/12 (2-а/415/141/12) за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Заводської
районної у м. Дніпродзержинську ради
про визнання незаконним рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Заводської районної у м.
Дніпродзержинську ради про визнання
незаконним рішення.

Постановою Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 24 квітня 2012
року від 24 квітня 2012 року по справі №
415/1606/12 (2-а/415/141/12) у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права; прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України, суд
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними матеріалами справи.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом першої групи по зору
від 14.04.2010 р. за рішенням МСЕК м.
Дніпропетровська.

Відповідно Рішення МСЕК м.
Дніпропетровська, позивачеві ОСОБА_1,
як інваліду призначено: «потребує
постійної сторонньої допомоги та
догляду».

21.06.2010 р. до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Заводської
районної у м. Дніпродзержинську ради
звернувся син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
як особа яка збиралась надавати
позивачеві соціальні послуги за
рішенням МСЕК.

ОСОБА_2 подав до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Заводської
районної у м. Дніпродзержинську ради
документи для оформлення опіки за
позивачем.

23.09.2010 р. ОСОБА_2 надійшла відповідь за №
3129 з рішенням виконкому Заводської
районної ради м. Дніпродзержинська в
якій йому відмовляють як особі, яка
може надавати позивачеві ОСОБА_1
соціальні послуги, з посиланням на
висновок лікарсько-консультаційної
комісії №183 від 11.06.2010 р., наданий
ОСОБА_2, в якому зазначено, що він за
станом здоров'я може надавати постійно
тільки окремі види соціальних послуг
хворій людині.

ОСОБА_2 було роз'яснено право подати до
управління не пізніше трьох місяців з
дня одержання такого повідомлення
висновок (рішення)
лікарсько-консультаційної комісії, в
якому було б зазначено, що стан його
здоров'я дозволяє постійно надавати
соціальні послуги, а не окремі їх види,
однак вказаний висновок не був доданий
впродовж трьох місяців від дати
звернення, у зв'язку з чим, рішенням
управління № 36 від 21.09.2010 р. йому було
відмовлено у призначенні щомісячної
компенсаційної виплати.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції, стосовно вимог щодо
призначення ОСОБА_2 особою, яка буде
надавати соціальні послуги ОСОБА_1 з
моменту подачі документів до
управління, а саме: з 21.06.2010р. та виплати
компенсації з 21.06.2010 р., зазначає, що у
відповідності до п. 5 Порядку,
компенсація призначається і
виплачується органом праці та
соціального захисту населення з дня
подання фізичною особою, яка надає
соціальні послуги, та особою, яка їх
потребує, заяв разом з належним чином
оформленими документами, зазначеними у
п. 6 Порядку. Однак документи, які були
надані позивачем не відповідають
вимогам постанови Кабінету Міністрів
України від 29-04.2004 № 558 і не могли бути
підставою для призначення і виплати
компенсації ОСОБА_2, як фізичній особі,
яка надаватиме соціальні послуги
позивачу.

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України
«Про соціальні послуги» фізичним
особам, які надають соціальні послуги,
призначаються і виплачуються
компенсаційні виплати в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

На виконання ч. 6 ст. 7 Закону України
«Про соціальні послуги» Кабінет
Міністрів України пoстaнoвoю від 29.04.2004 №
558 затвердив Порядок призначення і
виплати компенсації фізичним особам,
які надають соціальні послуги (далі -
Порядок).

Згідно з п. 1 Порядку непрацюючим
фізичним особам, які постійно надають
соціальні послуги громадянам похилого
віку, інвалідам, дітям інвалідам,
хворим, які не здатні до
самообслуговування і потребують
постійної сторонньої допомоги (крім
осіб, що обслуговуються соціальними
службами), призначається щомісячна
компенсаційна виплата.

Для призначення компенсації подаються
такі документи:

- непрацюючою фізичною особою, яка
надає соціальні послуги: заява про
згоду надавати соціальні послуги;
паспорт або інший документ, що
посвідчує особу; висновок
лікарсько-консультаційної комісії про
те, що стан її здоров'я дозволяє
постійно надавати соціальні послуги;
копія трудової книжки та довідки
органу державної податкової служби про
те, що особа не займається
підприємницькою діяльністю, і про
відсутність даних про доходи цієї
особи, а у разі відсутності трудової
книжки - лише зазначені довідки;

- особою, яка потребує надання
соціальних послуг, або її законним
представником (у разі визнання цієї
особи недієздатною): заява про
необхідність надання соціальних
послуг; паспорт або інший документ, що
посвідчує особу; копія довідки
медико-соціальної експертної комісії
про групу інвалідності (надається
інвалідом) ; висновок лікарсько-
консультаційної комісії про
необхідність постійного стороннього
догляду та нездатність особи до
самообслуговування (п. 6 Порядку).

Відповідно до п. 5 Порядку компенсація
призначається і виплачується органом
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання особи, якій
надаються соціальні послуги, з дня
подання фізичною особою, яка надає
соціальні послуги, та особою, яка їх
потребує, заяв разом з документами,
зазначеними у пункті 6 цього Порядку.

У разі коли до заяв додані не всі
необхідні документи, заявнику
повідомляється, які документи слід
подати додатково. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців з дня
одержання такого повідомлення, днем
подання заяв вважатиметься день їх
прийняття або відправлення.

Згідно з п. 7 Порядку орган праці та
соціального захисту населення
протягом 10 днів після одержання заяв з
необхідними документами розглядає їх
та приймає рішення щодо призначення
компенсації фізичній особі, яка надає
соціальні послуги, або відмови.

Колегія суду погоджується з висновками
суду першої інстанції стосовно того, що
призначити компенсацію ОСОБА_2 як
фізичній особі, яка буде надавати
соціальні послуги ОСОБА_1 буде можливо
тільки у разі подання до управління
висновку (рішення)
лікарсько-консультаційної комісії, в
якому було б зазначено, що стан його
здоров'я дозволяє постійно надавати
соціальні послуги, а не окремі їх види.

Суд першої інстанції вірно зазначив
стосовно відсутності підстав надання
ОСОБА_2 статусу працюючого з 21.06.2010 р. та
зарахування часу догляду за інвалідом
І групи до трудового стажу без сплати
страхових внесків до Пенсійного фонду
України, що є обов'язковими для
працюючих громадян, виходячи з
наступного.

Дана вимога позивача є передчасною,
оскільки дозвіл на надання соціальних
послуг ОСОБА_2 не надано, а отже й
відсутні підстави для зарахування часу
виконання таких послуг.

Окрім цього, згідно Положення про
управління, затвердженого рішенням
Заводської районної у м.
Дніпродзержинську ради від 25.01.2011 р. №
27-4/УІ та розробленого відповідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 30.05.2007 р. № 790 «Про затвердження
типових положень про Головне
управління праці та соціального
захисту населення обласної, Київської
міської, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської і про
управління праці та соціального
захисту населення районної, районної у
мм. Києві та Севастополі державної
адміністрації», до компетенції
управління не відноситься надання
громадянам статусу працюючого, тому
вирішити зазначену вимогу позивача не
є можливим.

Що стосується вимог про відшкодування
моральної шкоди, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо того, що оскільки судом
не встановлена протиправність дій
відповідача, а позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
завдання йому відповідачем моральної
шкоди, а отже вимоги позивача щодо
відшкодування моральної шкоди є
безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції також дійшов вірного
висновку про відмову у задоволення
позовних вимог в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та встановленими
обставинами справи, а отже відсутні
підстави для її задоволення та
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Заводського районного суду
м.Дніпродзержинська від 24 квітня 2012
року по справі № 415/1606/12 (2-а/415/141/12) -
залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного
суду м.Дніпродзержинська від 24 квітня
2012 року по справі № 415/1606/12 (2-а/415/141/12) -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання чинності.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова