Справа № 824/2948/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2948/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - Голубової М.Г.;

представника відповідача - Аврама Ю.М.;

розглянувши у судовому засіданні в
приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області до Сторожинецького
міжрайонного управління водного
господарства, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в
Чернівецькій області (далі-Позивач або
ДФІ) звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства
(далі-Відповідач) про виконання вимог.

Позов обґрунтовується тим, що
відповідно до п. 2,1.5.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на I квартал 2013
року, ревізійною групою в складі
працівників Вижницької міжрайонної
державної фінансової інспекції
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства за II
півріччя 2010 року, 2011-2012 роки та
січень-квітень 2013 року.

За результатами проведеної ревізії
Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства,
встановлено ряд фінансових порушень,
які зафіксовані в акті ревізії від
04.07.2013 року №24-21-22/108.

Відтак, на підставі п.7 ст. 10 Закону
України від 26.01.1993 року №2939-ХП «Про
основні засади державного фінансового
контролю в Україні» та п.п. 15, 17 п. 6
Положення «Про державну фінансову
інспекцію України» від 23.04.2011 року
№499/2011 на адресу відповідача
направлено вимоги про усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства. Однак, відповідачем не
забезпечено виконання вимог в повному
обсязі від 12.09.2013 року №24-21-22/1137.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив суд
позов задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві,
де просив суд прийняти рішення, яким
зобов'язати Сторожинецьке міжрайонне
управління водного господарства
виконати вимоги ДФІ в області від 12.09.2013
року №24-21-22/1137, а саме шляхом:

- повернення зайво нарахованих сум
коштів працівникам Управління за
період з 01.07.2010 по 31.12.2012 роки в сумі
806676,32 грн., в тому числі за рахунок
винних осіб, якими було допущено
зазначене порушення, які необхідно
перерахувати до державного бюджету
(код платежу 21080500, рахунок №0227,
МФ0856135, ОКПО 37835756, одержувач -державний
бюджет, ГУДКСУ у Чернівецькій області);

- повернення зайво нарахованих сум
коштів працівникам Управління за
період з 01.01.2013 по 30.04.2013 року в сумі 2235,20
грн., в тому числі за рахунок винних
осіб, якими було допущено зазначене
порушення;

- зменшення перерахування сум єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 282141,04
гривень;

- розглянути питання щодо скасування
Положення про коефіцієнт трудової
участі та внесення відповідних змін до
Колективного договору Сторожинецького
МУВГ на 2012 - 2014 роки в частині
виключення додаткового
показника-коефіцієнта трудової участі,
що виплачується крім основного
заробітку та премії.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов не належить до задоволення, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 2,1.5.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на I квартал 2013
року, ревізійною групою в складі
працівників Вижницької міжрайонної
державної фінансової інспекції
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства за II
півріччя 2010 року, 2011-2012 роки та
січень-квітень 2013 року.

За результатами проведеної ревізії
Сторожинецького міжрайонного
управління водного господарства,
встановлено ряд фінансових порушень,
які зафіксовані в акті ревізії від
04.07.2013 року №24-21-22/108.

Згідно ревізії, на підставі п.7 ст. 10
Закону України від 26.01.1993 року №2939-ХП
«Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні» та п.п.
15, 17 п. 6 Положення «Про державну
фінансову інспекцію України» від 23.04.2011
року №499/2011, позивач направив
відповідачеві вимоги від 12.09.2013 року
№24-21-22/1137 про усунення виявлених
ревізією порушень законодавства, а
саме шляхом:

- повернення зайво нарахованих сум
коштів працівникам Управління за
період з 01.07.2010 по 31.12.2012 роки в сумі
806676,32 грн., в тому числі за рахунок
винних осіб, якими було допущено
зазначене порушення, які необхідно
перерахувати до державного бюджету
(код платежу 21080500, рахунок №0227,
МФ0856135, ОКПО 37835756, одержувач -державний
бюджет, ГУДКСУ у Чернівецькій області);

- повернення зайво нарахованих сум
коштів працівникам Управління за
період з 01.01.2013 по 30.04.2013 року в сумі 2235,20
грн., в тому числі за рахунок винних
осіб, якими було допущено зазначене
порушення;

- зменшення перерахування сум єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 282141,04
гривень;

- розглянути питання щодо скасування
Положення про коефіцієнт трудової
участі та внесення відповідних змін до
Колективного договору Сторожинецького
МУВГ на 2012 - 2014 роки в частині
виключення додаткового
показника-коефіцієнта трудової участі,
що виплачується крім основного
заробітку та премії.

Однак відповідачем не забезпечено
виконання вимог, при тому, що згідно із
ч.2 ст.15 Закону України від 26.01.1993 року
№2939-ХП «Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні»
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Як встановлено судом, постановою
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року в адміністративній справі
№824/2045/13-а за позовом Сторожинецького
міжрайонного управління водного
господарства до Вижницької
міжрайонної державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області про
скасування вимог від 12.09.2013 року
№24-21-22/1137 адміністративний позов
задоволено повністю.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 24.10.2013 року
по справі №824/2045/13-а залишено без змін.

За таких обставин ухвала Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.12.2013 року набрала законної сили, а
у відповідності до ч.5 ст.254 КАС України
постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення.

Як вбачається з ч. 1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Викладене свідчить про те, що суд, як
орган судової влади, повинен діяти у
відповідності до Конституції та
законів України і захищати порушене
право в спосіб, установлений законом.

Статус державної фінансової інспекції
України, її функції та правові основи
діяльності визначаються Законом
України «Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року №2939-ХІІ (далі - Закон №
2939-ХІІ).

Державна фінансова інспекція є органом
державної влади і, відповідно, її
діяльність має підпорядковуватись
вимогам наведеної норми Конституції
України та аналогічним вимогам Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні".

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону України
«Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року №2939-ХІІ органам Державної
фінансової інспекції надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Виходячи із змісту вказаних норм, ДФІ в
Чернівецькій області як суб'єкт
владних повноважень, має право
звертатися до суду з позовом,
спрямованим на виконання своїх
управлінських функцій, право на яке
передбачене ч. 10 ст. 10 Закону.

Згідно ст.15 Закону України №2939, законні
вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Підпунктами 15, 17 п.6 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 23.04.2011року №499/2011 визначено,
що Державній фінансовій інспекції
надано право пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Проте, дане право варто розглядати у
контексті з нормами статті 10
зазначеного вище Закону, які
встановлюють обов'язок службових осіб
об'єктів, що ревізуються, виконувати
лише законні вимоги службових осіб
державної фінансової інспекції.

Отже, органи Державної фінансової
інспекції під час пред'явлення
підконтрольним установам, що
ревізуються, вимог щодо усунення
виявлених порушень законодавства та
обираючи спосіб усунення цих порушень
повинні виходити з того, щоб при
виконанні цих вимог у зазначений
спосіб підконтрольні суб'єкти не
вчиняли нових порушень чинного
законодавства.

Враховуючи встановлені обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини, суд вважає, що позовні
вимоги Державної фінансової інспекції
в Чернівецькій області є
необґрунтованими, безпідставними та
винесеними без врахування всіх
обставин, що мають значення для такої
вимоги, у зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. Органів місцевого
самоврядування" їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Звертаючись з адміністративним
позовом до суду позивачем не доведено
правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З врахуванням встановлених обставин,
аналізу вимог законів та підзаконних
актів, що регулюють спірні
правовідносини суд вважає за
необґрунтовані, та такі, що не
відповідають вимогам діючих норм
обставин на які посилається позивач.

Суд вважає, що при складанні акту та при
винесенні вимог позивач діяв в
порушення вимог ст.19 Конституції
України, а тому у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Відповідно до частини 5 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відмови у задоволенні
позовних вимог позивача, звільненого
від сплати судових витрат, судові
витрати, понесені відповідачем,
компенсуються за рахунок Державного
бюджету України. Оскільки відповідач
не поніс жодних судових витрат, суд не
вирішує питання про їх компенсацію.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про основні засади
державного фінансового контролю в
Україні» і статтями 11, 14, 50, 70, 71, 79, 86, 94,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 15 січня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 20 січня 2014
року.

Суддя
Маренич
І.В.