Справа № К/9991/84640/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/84640/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
стягнення сплаченої суми пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача витрати,
пов'язані з виплатою пенсії у зв'язку
із стратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, в розмірі 2292,00 грн. за
період квітень-червень 2011 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідно до статті 21
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-ХІV) відділення Фонду
повинно відшкодовувати УПФ всі
витрати, пов'язані з виплатами особам,
яким призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в тому числі і витрати з
виплати державної адресної допомоги.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2011 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача витрати з виплати основного
розміру пенсії по втраті годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві, за період
квітень-червень 2001 року у розмірі 450,00
грн. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
і апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що відповідач не
приймає до відшкодування суму витрат з
виплати пенсії ОСОБА_4 у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, за період з квітня по
червень 2011 року в сумі 2292,00 грн., з яких
основний розмір пенсії - 450,00 грн. та
державна адресна допомога - 1842,00 грн.

ОСОБА_4 на час смерті годувальника
досягла пенсійного віку і матеріали
справи містять довідку МСЕК про
встановлення причинно-наслідкового
зв'язку між смертю та професійним
захворюванням.

Пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Згідно до статті 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

У відповідності з підпунктом "д" пункту
1 частини першої статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Тобто, згідно приписів Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» для здійснення Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодування Пенсійному
фонду витрат на виплату пенсій у
зв'язку з втратою годувальника дружина
померлого саме на момент смерті
годувальника повинна досягти 55 років,
перебувати на утриманні та не
працювати, або мати інвалідність. При
цьому факт знаходження на утриманні
повинен бути доведений в установленому
порядку.

Крім того, причинний зв'язок смерті
годувальника з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має бути
встановлений МСЕК у відповідності до
Інструкції про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 р. N 606,
зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 2 грудня 2005 р. за N
1455/11735.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаної
Інструкції перелік МСЕК, на які
покладаються функції щодо
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затверджується відповідним наказом
Міністерства охорони здоров'я
Автономної Республіки Крим, управлінь
охорони здоров'я обласних,
Севастопольської міської і Головного
управління охорони здоров'я та
медичного забезпечення Київської
міської державних адміністрацій.
Для розгляду причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України "Про
охорону праці" (набув законної сили з 24
листопада 1992 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що виплачені
позивачем вказаній особі пенсії
підлягають відшкодуванню
відповідачем, оскільки на момент
втрати годувальника позивач досяг
пенсійного віку. Крім того,
підтверджено причинно-наслідковий
зв'язок смерті годувальника з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я і докази того, що
ОСОБА_4 на момент смерті годувальника
працювала відсутні.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі м. Донецька
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер