Справа № 2а-19166/09/0370
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 р.
Справа № 24759/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
в м. Рівне на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
19.03.2010 року у справі № 2а-19166/09/0370 за
адміністративним позовом Приватного
акціонерного товариства
«Агроконтракт» до Державної
податкової інспекції у м. Рівне,
Головного управління Державного
казначейства України у Рівненській
області про стягнення надміру
сплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Агроконтракт» звернулося в суд з
адміністративним позовом до ДПІ у
м.Рівне, Управління Державного
казначейства України у місті Рівне про
стягнення надміру сплачених коштів з
орендної плати за земельну ділянку
комунальної власності, згідно
уточнених вимог, в розмірі 98611грн. 99
коп.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19.03.2010 року
задоволено позов ПАТ «Агроконтракт» та
стягнуто з місцевого бюджету міста
Рівне на користь ПАТ «Агроконтракт»
98611грн. 99 копійки надміру сплачених
коштів з орендної плати за земельну
ділянку.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції ДПІ у м.Рівне
оскаржило її подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, в якій покликаючись
на порушення судом першої інстанції,
при прийнятті оскаржуваного рішення,
норм матеріального та процесуального
права та неповне з'ясування всіх
обставин справи просить скасувати
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19.03.2010
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Сторони будучи повідомленими про час
та місце розгляду справи явку
уповноважених представників в судове
засідання не забезпечили, а тому спір
вирішено на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції не знаходить
підстав для задоволення апеляційної
скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
20.10.2005 року між Рівненською міською
радою та ЗАТ «Агроконтракт» було
укладено у письмовій формі договір
оренди земельної ділянки площею 6080
кв.м., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначений договір оренди
земельної ділянки 20.10.2005 року був
нотаріально посвідчений приватним
нотаріусом Рівненського міського
нотаріального округу та
зареєстрований Рівненською
регіональною філією Державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру при Держкомземі
України», про що зроблено запис від
21.10.2005 року за №37. Відповідно до
пунктів 1-3 вказаного договору в платне
користування строком на 10 років
позивачу була передана земельна
ділянка площею 6080 кв.м, на якій
знаходиться об'єкт нерухомого майна, а
саме: нежиле приміщення головного
виробничого корпусу, належного
позивачу на праві власності. Розмір
орендної плати становив 25180грн. 60 коп. в
рік (пункт 9 договору). Відповідно до
умов додаткової угоди №1 від 24.01.2007 року
до договору оренди земельної ділянки
від 20.10.2005 року (а.с.13) та розрахунку
розміру орендної плати (а.с.14) розмір
орендної плати в рік за земельну
ділянку площею 6080 кв. м, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, складав 171771 грн. 98
коп. Як було передбачено пунктом 11
вказаного договору, орендна плата
повинна була сплачуватися позивачем
щомісячно рівними частками протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця на рахунок
№0002, одержувачем коштів виступав
місцевий бюджет міста Рівне.

ПАТ «Агроконтракт» проводило сплату
орендної плати за земельну ділянку
шляхом безготівкового перерахування
коштів до місцевого бюджету м.Рівне, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями та
обліковою карткою платника податків.

Крім цього з матеріалів справи
вбачається, що позивач протягом серпня
2005 року липня 2007 року відчужив частини
будівлі головного виробничого корпусу,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
іншим особам, а саме: ОСОБА_1 частину
нежитлового приміщення площею 1494,9 кв.м.
згідно укладеного 03.08.2005 року в
письмовій формі та нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
(а.с.28-30), зареєстрованого 05.08.2005 року в
Комунальному підприємстві «Рівненське
міське бюро технічної інвентаризації»
(далі КП «Рівненське МБТІ»; ОСОБА_2
площею 861,6 кв.м. згідно укладеного 01.12.2006
року в письмовій формі та нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
(а.с.26-27), зареєстрованого 07.12.2005 року в
КП «Рівненське МБТІ»; ОСОБА_3
площею 2402,1кв.м. згідно укладеного 02.07.2007
року в письмовій формі та нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
(а.с.24-25), зареєстрованого 13.07.2007 року в
КП «Рівненське МБТІ»; Товариству з
обмеженою відповідальністю «Глобус
Девелопмент» площею 1399,2 кв.м. згідно
укладеного 06.07.2007 року в письмовій
формі та нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу (а.с.31-32),
зареєстрованого 13.07.2007 року в КП
«Рівненське МБТІ». Як слідує із листа
КП «Рівненське МБТІ» від 15.01.2010 року №97
(а.с.88), у звязку із продажем 02.07.2007 року
позивачем 63/100 частини головного
виробничого корпусу (площею 2402,1 кв.м.)
на АДРЕСА_1 було припинено право
власності на вказаний обєкт
нерухомості за позивачем.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач звертався до
Рівненської міської ради із
клопотанням від 06.07.2007 року №715 про
надання згоди на розірвання з 06.07.2007
року договору оренди земельної ділянки
від 20.10.2005 року (а.с.147), проте листом
Управління земельних відносин
виконавчого комітету Рівненської
міської ради від 26.07.2007 року №01-08/367
(а.с.148) було відмовлено у цьому
клопотанні.

Разом з тим рішенням Господарського
суду Рівненської області від 22.01.2008
року у справі №3/107 за позовом ЗАТ
«Агроконтракт» до Рівненської міської
ради, Управління Державного
казначейства України в Рівненській
області про розірвання договору оренди
вирішено розірвати договір оренди
земельної ділянки від 20.10.2005 року з
моменту набрання законної сили
рішенням суду (а.с.149-150), договір оренди
земельної ділянки площею 6080 кв.м.,
укладений 20.10.2005 року між позивачем та
Рівненською міською радою, фактично
був розірваний з 07.02.2008 року, тобто з дня
набрання законної сили рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи в
подальшому 12.05.2009 року позивач
звернувся до ДПІ у м. Рівне із заявою
№449 про повернення надміру сплачених
коштів з орендної плати за земельну
ділянку за період з 07.07.2007 року по 07.02.2008
року в розмірі 114514 грн. 64 коп.
(а.с.5-7), листом №22710/15-332 від 22.05.2009 року
ДПІ у м.Рівне відмовила у поверненні
надміру сплачених коштів (а.с. 8).

Згідно статті 377 Цивільного кодексу
України (в редакції, чинній до набрання
чинності Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо спрощення порядку набуття
прав на землю» від 05.11.2009 року) до особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором. Якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщені на
земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Відповідно до частини другої статті 120
Земельного кодексу України (ЗК України)
(в редакції Закону України «Про
внесення змін та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законодавчих
актів України у звязку з прийняттям
Цивільного кодексу України» від 27.04.2007
року, що діяла до набрання чинності
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
спрощення порядку набуття прав на
землю» від 05.11.2009 року) якщо житловий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, наданій у
користування, то в разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з судом першої інстанції,
що на час виникнення спірних
правовідносин чинне законодавство
України передбачало, що до особи, яка
придбала будівлю, розміщену на
земельній ділянці, наданій у
користування, переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій така будівля
розміщена, та частиною ділянки, яка
необхідна для її обслуговування, з
моменту державної реєстрації договору
про відчуження майна.

Відтак колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції, що
оскільки в зв'язку з продажем 02.07.2007
року позивачем 63/100 частини головного
виробничого корпусу (площею 2402,1 кв.м.)
на АДРЕСА_1 було припинено право
власності на вказаний об'єкт
нерухомості за позивачем з дня
державної реєстрації цього договору
13.07.2007 року, тому саме з 13.07.2007 року за
позивачем остаточно було припинено
право користування земельною ділянкою,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно статті 2 Закону України «Про
плату за землю» від 03.07.1992 року
(з наступними змінами та
доповненнями) використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата. Згідно із статтею 5 цього ж
Закону обєктом плати за землю є
земельна ділянка, а також земельна
частка (пай), яка перебуває у власності
або користуванні, у тому числі на
умовах оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

Крім цього статтею 13 Закону України
«Про плату за землю», визначено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, є договір оренди такої
земельної ділянки. Разом з тим,
відповідно до статті 15 цього ж Закону
власники землі та землекористувачі
сплачують земельний податок, а також
орендну плату за земельні ділянки
державної та комунальної власності з
дня виникнення права власності або
права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або
права користування земельною ділянкою
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, яка перебуває у
фактичному користуванні суб'єкта плати
за землю, а обов'язок із сплати орендної
за земельну ділянку на суб'єкті плати
за землю лежить з дня виникнення права
користування земельною ділянкою до дня
припинення права користування такою
земельною ділянкою.

Таким чином суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що право
користування земельною ділянкою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було
припинено за позивачем з 13.07.2007 року,
відтак з цього часу позивач перестав
бути субєктом орендної плати за цю
земельну ділянку, а тому суми орендної
плати, сплачені позивачем за період з
13.07.2007 року по 07.02.2008 року, є надміру
сплаченими коштами.

Відповідно до підпункту 15.3.1 пункту 15.3
статті 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
заяви на повернення надміру сплачених
податків, зборів (обов'язкових
платежів) або на їх відшкодування у
випадках, передбачених податковими
законами, можуть бути подані не пізніше
1095 дня, наступного за днем здійснення
такої переплати або отримання права на
таке відшкодування.

Згідно із пунктами 4 - 6 Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби України, фінансових
органів та органів Державного
казначейства України в процесі
повернення помилково та/або надміру
сплачених податків, зборів
(обовязкових платежів) платникам
податків, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства
України від 03.02.2005 року №58/78/22
(зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.02.2005 року за №247/10527),
повернення платнику податку помилково
та/або надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється з того бюджету, до якого
зараховується у поточному бюджетному
році платіж, який підлягає поверненню.
Повернення помилково та/або надміру
сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) у випадках,
передбачених податковими законами,
здійснюється виключно на підставі
заяви платника податку (за винятком
повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку з доходів
фізичних осіб), яка може бути подана не
пізніше 1095 дня, наступного за днем
виникнення такої переплати. Заява
подається платником податку до органу
державної податкової служби за місцем
перебування на податковому обліку в
довільній формі.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що повернення надміру
сплачених сум орендної плати за
земельну ділянку комунальної
власності здійснюється з місцевого
бюджету протягом 1095 дня, наступного за
днем виникнення такої переплати.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з судом першої інстанції,
що оскільки право користування
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 фактично було
припинено за позивачем з дня державної
реєстрації договору відчуження
частини будівлі, тобто з 13.07.2007 року, в
період з 13.07.2007 року по 07.02.2008 року
позивач надлишково сплатив до
місцевого бюджету міста Рівне орендну
плату за земельну ділянку в розмірі 98611
грн. 99 коп., не будучи при цьому
суб'єктом плати за землю, а тому вказану
суму правомірно стягнуто з місцевого
бюджету м.Рівне в користь ПАТ
«Агроконтракт».

За таких обставин колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а тому апеляційну
скаргу ДПІ в м.Рівне слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Рівне
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2010 року у справі № 2а-19166/09/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту надсилання її
копії особам, що беруть участь у справі
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І.Довга

А.М.Ліщинський