Справа № 2102/1619/2012
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 2102/1619/2012

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Коваленко А.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області на
постанову Білозерського районного
суду Херсонської області від 28 квітня
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання неправомірними дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду
першої інстанції з вказаним
адміністративним позовом до
відповідача УПСЗН Білозерської РДА в
Херсонській області, в якому просила
визнати дії відповідача протиправними
та здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Білозерського
районного суду Херсонської області
від 28 квітня 2012 року адміністративний
позов задоволено повністю. Визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області
щодо неперерахунку та невиплати
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачці
ОСОБА_2. Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік
ОСОБА_2 як евакуйованій із зони
відчуження внаслідок Чорнобильської
катастрофи у 1986 році II категорії в
розмірі 3 мінімальних заробітних плат,
з урахуванням проведених виплат за
відповідний період за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що позивачка є
евакуйованою із зони відчуження у 1986
році внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2 категорії відповідно до
посвідчення серії Б №118346 від 05.06.2006
року, відповідно до ст.48 ч.4 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 3
мінімальних заробітних плат.

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог позивача.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного.

З матеріалів справи колегія суддів
вбачає, що згідно довідки УПСЗН
Білозерської РДА від 17.02.2012р. позивачці
за 2011 рік щорічна допомога на
оздоровлення призначалась в розмірі
75грн.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачам за 2011 рік
застосуванню підлягає ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з якої вбачається, що під час
визначення розміру виплат за основу їх
нарахування береться мінімальна
заробітна плата, а не постанова
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005р. «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того, розмір виплат, передбачений
вищевказаною постановою №562, не
відповідає визначеному Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
розміру, кратному мінімальній
заробітній платі, яка збільшувалась в
різні часи Законами України «Про
встановлення мінімальної заробітної
плати» на відповідні роки.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлений законом.

Кабінет Міністрів України повинен був
встановити зазначений порядок, не
порушуючи положень Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що дії відповідача щодо
ненарахування у повному розмірі
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005р. «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» є
протиправними.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем порушено законні права,
інтереси та свободи позивача щодо
неперерахунку та невиплати їй щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі,
встановленому ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», вимоги
позивача є законними та
обґрунтованими, а тому вони підлягають
відновленню шляхом визнання
протиправними дій відповідача та
зобов'язання його здійснити
перерахунок та виплату зазначеної
допомоги.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 183-2,195, 197, 198, 200, 205, 206,212,254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області -
залишити без задоволення, а постанову
Білозерського районного суду
Херсонської області від 28 квітня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Білозерської районної державної
адміністрації Херсонської області про
визнання неправомірними дій,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.