Справа № 1005/9072/2012
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1005/9072/2012 Головуючий у 1-й
інстанції: Муранова-Лесів І.В
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

за участю:

позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в місті Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області на постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2012 року за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в місті Борисполі та Бориспільського
району Київської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Борисполі та Бориспільського
району Київської області, в якому
просила визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 грошової допомоги при
виході на пенсію у розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу»;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) грошової допомоги при виході на
пенсію у розмірі 10 місячних посадових
окладів відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу».

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2012 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

В судове засідання з'явилася позивач,
проти апеляційної скарги заперечувала
та просила відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів не може погодитися з
вказаним висновком суду, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 10
травня 2011 року позивача було
звільнено з посади провідного
спеціаліста по виплаті пенсій відділу
пенсійного забезпечення Управління
Пенсійного фонду України в м.Борисполі
Київської області у зв'язку з виявленою
невідповідністю за станом здоров'я на
підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

23 липня 2012 року позивач звернулася до
відповідача із заявою про виплату
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до
чинного законодавства.

Листом від 10.08.2012року №73/1-3
відповідачем відмовлено у виплаті
позивачу вказаної вище грошової
допомоги.

Позивач, вважаючи таку відмову
протиправною, звернулася до суду з
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час звільнення позивач за своїм віком,
страховим стажем та стажем державної
служби набула право на достроковий
вихід на пенсію відповідно до ст.21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», а тому відповідач
зобов'язаний був виплатити їй грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, згідно із вимогами
ст.37 Закону України «Про державну
службу».

Відповідач із таким висновком не
погодився, подав апеляційну скаргу,
мотивовану тим, що обов'язковою умовою
для виплати вказаної допомоги є
звільнення працівника з посади
державного службовця у зв'язку із його
виходом на пенсію, відтак, оскільки
працівника було звільнено за п. 2 ст. 40
КЗпП, підстав для виплати передбаченої
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів немає.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом першої інстанції, 10
травня 2011 року позивача було
звільнено з посади провідного
спеціаліста по виплаті пенсій відділу
пенсійного забезпечення Управління
Пенсійного фонду України в м.Борисполі
Київської області у зв'язку з виявленою
невідповідністю за станом здоров'я на
підставі п.2 ст.40 КЗпП України, що
підтверджується копією трудової
книжки.

На час звільнення позивач досягла
віку повних 53 роки 10 місяців та мала
загальний трудовий стаж 33 роки 5
місяців 9 днів, з них стаж державної
служби складає 17 років 2 місяці 1 день,
що підтверджується копією паспорта
позивача та довідкою Управління
Пенсійного фонду України в м.Борисполі
та Бориспільському районі Київській
області №153 від 03.10.2012 року.

Згідно п.2 ст.40 Кодексу законів про
працю України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, у випадку,
зокрема, виявленої невідповідності
працівника займаній посаді або
виконуваній роботі внаслідок
недостатньої кваліфікації або стану
здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці.

Стаття 40 КЗпП України, встановлює
підстави розірвання трудового
договору виключно з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу. Тому, розірвання трудового
договору за п. 2 ст. 40 КЗпП України у разі
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, які
перешкоджають продовженню даної
роботи, здійснюється власником в
односторонньому порядку та не потребує
згоди працівника.

Згідно ст.21 Закону України "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні" особам передпенсійного віку,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідацією,
реорганізацією, перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, а також виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

При цьому, виплата пенсій особам,
звільненим у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, зазначеним у
частині першій цієї статті,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення ними пенсійного віку.

Розмір і порядок виплати пенсій у разі
їх дострокового призначення
регулюються Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно ч.1 ст.23 Закону України "Про
державну службу" визначено, що
граничний вік перебування на державній
службі становить 60 років для чоловіків
і 55 років для жінок.

Відповідно п.3 ч.1 ст.30 Закону України
"Про державну службу" підставою
припинення державної служби є, зокрема
досягнення державним службовцем
граничного віку проходження державної
служби.

Відповідно до ч.13 ст.37 Закону України
"Про державну службу" державним
службовцям у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Таким чином обов`язковою умовою для
виплати вказаної допомоги, яка за своєю
суттю є додатковим платежем, що
виплачується роботодавцем державному
службовцю за виконання трудової
функції до моменту досягнення
граничного віку перебування на
державній службі, є звільнення
працівника з посади державного
службовця саме у зв`язку з виходом на
пенсію державного службовця.

Отже, оскільки позивач звільнена з
державної служби у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи,
у відповідача як органу державної
влади, в якому проходив державну службу
позивач, не виникло обов`язку
нарахування та виплати позивачу
грошової допомоги у розмірі 10
посадових окладів.

Враховуючи викладене, оцінивши докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийняв рішення з порушенням
норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з порушенням норм
матеріального права, то колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Борисполі та Бориспільському районі
Київської області на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 03 жовтня 2012 року
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Борисполі та Бориспільського району
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текст постанови складено 27
січня 2014 року.

Головуючий суддя

Губська О.А.

Судді:

Парінов А.Б.

Беспалов О.О.