Справа № 805/13443/13-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.
Справа №805/13443/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 16-15 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого - судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання -
Алфьорової А.Ю., за участю:

позивача - Алчєєва В.І.,

представника позивача - Потуги О.Г.,

представника відповідача 1 - Васюкевича
С.Г.,

представника відповідача 1 - Біріної
Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду за
адресою: м. Донецьк-52, вул. 50
Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу

за позовом Селянського (Фермерського)
господарства "Алчієв та сини"

до Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області,
державного інспектора сільського
господарства в Донецькій області
Хаміцаєва Т.Г.

про визнання протиправними та
скасування приписів,-

В С Т А Н О В
И В:

Алчєєв Володимир Іванович, голова
Селянського (Фермерського)
господарства "Алчієв та сини", у вересні
2013 року звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області, державного інспектора
сільського господарства в Донецькій
області Хаміцаєва Т.Г., в якому просить
суд визнати протиправним та скасувати
приписи державного інспектора
сільського господарства в Донецькій
області Хаміцаєва Т.Г. від 29 липня 2013
року № 0198, 0199, 0200. В обґрунтування
заявлених позовних вимог у позові
зазначено наступне.

29 липня 2013 року державним інспектором
сільського господарства в Донецькій
області Хаміцаєвим Т.Г. була проведена
позапланова перевірка дотримання
вимог земельного законодавства
Селянським (Фермерським) господарством
"Алчієв та сини" (далі - позивач, С(Ф)Г
«Алчієв та сини», господарство) та
складено приписи (реєстраційні номери
0196, 0197, 0198, 0199, 0200) на підставі актів
обстеження орендованих позивачем
земельних ділянок, якими Селянське
(Фермерське) господарство "Алчієв та
сини" зобов'язано усунути порушення
вимог земельного законодавства.

В подальшому, 19 серпня 2013 року, рішенням
відповідача скасовані приписи № 0196, 0197,
а приписи № 0198, 0199, 0200 - залишені в силі.

Позивач вважає, що приписи № 0198, 0199, 02000
від 29 липня 2013 року є незаконними та
протиправними з наступних підстав.

У спірних приписах не зазначено
перелік необхідних заходів, які
необхідно здійснити для усунення
виявлених порушень земельного
законодавства; фактичні дані
встановлю-валися посадовими особами
відповідача першого без відповідного
обстеження земельних ділянок
ліцензованою організацією для
встановлення межі та площі можливого
порушення, тому встановлені місця
розташування та межі земельних ділянок
історико-культурного призначення, мір
ліній, визначених у документах, не
відповідають фактичним мірам ліній на
місцевості; в актах обстеження
земельних ділянок (№ 29/07/13-1, 29/07/13-2,
29/07/13-4, 29/07/13-5) та відповідних приписах
(реєстраційні номери 0198, 0199, 0200)
зазначаються різні особи, яким на праві
приватної власності належать
зазначені земельні ділянки.

Крім цього, відповідно до
археологічного висновку Донецького
обласного краєзнавчого музею від 3
вересня 2013 року №1283/04 у межах земельної
ділянки, яка розташована на території
Комарської сільської ради
Великоновосілківському районі за
даними ситуаційного плану ділянок та
за археологічним обстеженням 28-29
серпня 2013 року встановлено, що зовнішні
ознаки археологічних об'єктів раніше
врахованих за топографічними даними -
за 1,2 км на схід від південної
оконечності с. Комар - відсутні. Тобто,
земельні ділянки по яким складено
приписи не відносяться до категорії
земель історико-культурного
призначення.

Не погодившись із приписами № 0198,0199,0200
позивач звернувся до суду із даним
позовом.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року замінено неналежного позивача
в адміністративній справі, Алчєєва
Володимира Івановича, на належного -
Селянське (Фермерське) господарство
"Алчієв та сини" (а.с. 46 т. 2).

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та просили суд їх
задовольнити.

Представники Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області у судовому засіданні
заперечували проти задоволення
позовних вимог, зазначивши наступне.

Державний нагляд (контроль) з питань
перевірки стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства здійснюється Державною
інспекцією сільського господарства
України та її територіальними
органами. Відповідно до Положення про
державну інспекцію сільського
господарства в Донецькій області (далі
- Держсільгоспінспекція) є
територіальним органом Державної
інспекції сільського господарства
України та їй підпорядковується.

28 липня 2013 року до Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області (далі - перший відповідач,
Інспекція) надійшов лист від 19 липня 2013
року за № 5012 від начальника
Великоновосілківського РВ ГУМВС
України в Донецькій області з
проханням проведення перевірки
дотримання земельного законодавства
при використанні земель
історико-культурного і
природно-заповідного призначення на
території обслуговування, на підставі
якого 18 липня 2013 року складено наказ №
911 та направлення на проведення
зазначеної перевірки.

29 липня 2013 року державними
інспекторами Держсільгоспінспекці
було проведено позапланову перевірку
С(Ф)Г «Алчієв та сини» вимог земельного
законодавства та складено відповідний
акт перевірки, в якому зазначено, що на
час перевірки С(Ф)Г «Алчієв та сини»
самовільно займає та використовує 5
земельних ділянок площею 1,0 га із
земель історико-культурного
призначення Комарської сільської ради
Великоновосілківського району для
вирощування сільськогосподарських
культур без реєстрації права на
земельну ділянку. В цей же час, складено
акти обстеження земельної ділянки,
розрахунки розміру шкоди, протоколи
про адміністративне правопорушення та
приписи.

9 серпня 2013 року до Державної інспекції
сільського господарства надійшла
скарга на дії інспекторів від голови
Алчєєва В.І., на підставі якої було
видано наказ на проведення перевірки
викладених у скарзі фактів щодо
результатів проведеної перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства С(Ф)Г «Алчієв та сини».

14 серпня 2013 року складено акт перевірки
викладених у скарзі фактів, в якому
зазначено, що С(Ф)Г «Алчієв та сини» в
особі голови Алчєєва В.І. самовільно
займає та використовує три земельні
ділянки загальною площею 0,6 га із
земель історико-культурного
призначення Комарської сільської ради
Великоновосілківського району для
вирощування сільськогосподарських
культур (соняшник). Факт використання
двох з п'яти земельних ділянок,
зазначених у акті перевірки від 29 липня
2013 року, не підтвердився.

19 серпня 2013 року було прийнято рішення
про скасування приписів №№ 0196 та 0197
про усунення С(Ф)Г «Алчієв та сини»
порушень земельного законодавства на
двох земельних ділянках, факт
використання яких не підтвердився.

9 вересня 2013 року відповідачем
направлено клопотання начальнику
Великоновосілківського РВ ГУМВС
України в Донецькій області про ознаки
злочину, виявлені під час проведення
перевірки, відповідальність за які
передбачена ст. 197-1 Кримінальним
кодексом України.

Представники першого відповідача
вважають, що дії Державного інспектора
сільського господарства в Донецькій
області при проведенні 29 липня 2013 року
перевірки позивача та складанні
спірних приписів є законними, тому
позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню (а.с. 18-22, 91-95 т. 1).

Державний інспектор сільського
господарства в Донецькій області
Хаміцаєв Т.Г. у судове засідання 21 січня
2014 року не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Причини не явки
суду не повідомлені.

У судових засіданнях 12 листопада 2013
року та 9 січня 2014 року надавав
пояснення, аналогічні викладеним
представниками першого відповідача, та
також наполягав, що його дії по
проведенню 29 липня 2013 року перевірки
позивача та складанню спірних приписів
є законні, тому позовні вимоги є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Заслухавши представників позивача,
представників першого відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Селянське (фермерське) господарство
«Алчієв та сини» ()
зареєстроване 22 липня 1994 року за № 1 000045. Місцезнаходження: 85520,
Донецька область,
Великоновосілківський район, с. Комар,
вул. Фролова, буд. 38 (а.с. 32-36, 96, 98, 99 т.2).
Селянське (фермерське) господарство
«Алчієв та сини» перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції у
Великоновосілківському районі з 2013
року та є платником фіксованого
сільськогосподарського податку (а.с. 97
т. 2).

25 листопада 2005 року начальником
районного відділу землересурсів
Лісовським А.В, Комарським сільським
головою Серафимовим Є.І., Вед. інженером
Донецької регіональної філфї центру
ДЗК Мурга Г.М, директором СТОВ «Велес»
Дмитрієв В.Д., головою КФГ «Алчієв та
сини» Алчієв В.І. підписано акт про
передачу та прийом земельних часток
(паїв) в натурі із земель пайового
колишнього Союзу селян «Заповіт
Ілліча» 1013 власникам земельних часток
(паїв) загальною площею 5 154,65 га, у тому
числі ріллі 4 606,72 га, пасовищ 547,93 га
згідно проекту землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв) колишнього Союзу селян
«Заповід Ілліча» (а.с. 183-195 т.1) на
підставі рішення загальних зборів
власників сертифікатів про
затвердження проекту землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв)колишнього союзу селян
«Заповіт Ілліча» (додаток до витягу з
протоколу цих зборів а.с. 197-225 т.1),
розпорядження Велико-новосілківської
райдержадміністрації № 50 від 11 лютого
2005 року про погодження проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) Союзу
селян «Заповіт Ілліча» та видачу
державних актів на право власності на
земельну ділянку (а.с. 196 т. 1).

8 листопада 2006 року позивачу по справі
орендодавцями у кількості 423 осіб (а.с.
168-169 т.2) передано земельні ділянки
сільськогосподарського призначення в
оренду для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею 2 424,49 га (а.с. 167, 170-172 т.
1).

У жовтні 2006 року - січні 2007 року
позивачем були укладені низька
договорів оренди земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
які знаходяться на території
Комарської сільської ради, в тому
числі, договори оренди земельних
ділянок, які (за твердженням
відповідачів) межують або містять у
собі землі історико-культурного
призначення, що самовільно
використовуються позивачем для
вирощування сільськогосподарських
культур без відповідної реєстрації
права на ці земельні ділянки:

30 жовтня 2006 року між С(Ф)Г «Алчієв та
сини» (орендар) та ОСОБА_11
(орендодавець) укладено договір оренди
землі № 04-06-149-700445, відповідно до якого
орендарю надано у строкове платне
користування земельну ділянку
сільсько-господарського призначення
площею 4,46 га (у тому числі 3,99 га ріллі
(кадастровий номер :02:001:0910) та 0,47
га пасовищ для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Комарської сільської ради в колишньому
КСП «Заповіт Ілліча» строком на 10 років
(а.с. 66-72 т. 2). Відповідно до відмітки на
цьому договорі, він зареєстрований у
Великоновосілківському районному
відділі Донецької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах, про що у Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис 6
листопада 2006 року № 0-4-06-149-700445 (а.с. 69 т.
2). В матеріалах справи міститься витяг
зі схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
Комарської сільської ради, на якому
відображена зазначена земельна
ділянка із зазначенням прізвища, ім'я
та по батькові особи, якій зазначена
земельна ділянка належить на праві
власності, та міститься позначка «ПА»
(за поясненням представників
відповідача це умовне позначення
пам'яток історико-культурного
призначення) (а.с. 29-30 т. 2) та копія
проекту землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
громадян колишнього Союзу селян
«Заповіт Ілліча» Комарської сільської
ради (а.с. 183-225 т. 1), на якому також
відображена вказана земельна ділянка
(а.с. 187 т. 1). Право власності ОСОБА_11 на
зазначену земельну ділянку
підтверджується Державним актом Серії
ДН № 121396 на право власності на земельну
ділянку, виданим на підставі
розпорядження Великоновосілківської
райдержадміністрації від 11 лютого 2005
року № 50 (а.с. 176 т. 2).

30 жовтня 2006 року між С(Ф)Г «Алчієв та
сини» (орендар) та ОСОБА_12
(орендодавець) укладено договір оренди
землі № 04-06-149-700594, відповідно до якого
орендарю надано у строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 4,38 га (у тому числі 3,88 га ріллі
(кадастровий номер :02:001:0928) та 0,50
га пасовищ для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Комарської сільської ради в колишньому
КСП «Заповіт Ілліча» строком на 10 років
(а.с. 73-79 т. 2). Відповідно до відмітки на
цьому договорі, він зареєстрований у
Великоновосілківському районному
відділі Донецької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах, про що у Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис 6
листопада 2006 року № 0-4-06-149-700594 (а.с. 76 т.
2). В матеріалах справи міститься витяг
зі схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
Комарської сільської ради, на якому
відображена вказана земельна ділянка
із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові особи, якій зазначена
земельна ділянка належить на праві
власності, та міститься позначка «ПА»
(а.с. 29-30 т. 2), та копія проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
громадян колишнього Союзу селян
«Заповіт Ілліча» Комарської сільської
ради (а.с. 183-225 т. 1), на якому також
відображена вказана земельна ділянка
(а.с. 187 т. 1). Право власності на
зазначену земельну ділянку ОСОБА_12
підтверджується Державним актом Серії
ДН № 121390 на право власності на земельну
ділянку, виданим на підставі
розпорядження Великоновосілківської
райдержадміністрації від 11 лютого 2005
року № 50 (а.с. 173 т. 2).

30 жовтня 2006 року між С(Ф)Г «Алчієв та
сини» (орендар) та ОСОБА_13
(орендодавець) укладено договір оренди
землі № 04-06-149-700504, відповідно до якого
орендарю надано у строкове платне
користування земельну ділянку
сільсько-господарського призначення
площею 4,60 га (у тому числі 4,13 га ріллі
(кадастровий номер :02:001:0911) та 0,47
га пасовищ для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Комарської сільської ради в колишньому
КСП «Заповіт Ілліча» строком на 10 років
(а.с. 80-86 т. 2). Відповідно до відмітки на
договорі, він зареєстрований у
Великоновосілківському районному
відділі Донецької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах, про що у Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис 6
листопада 2006 року № 0-4-06-149-700504 (а.с. 83 т.
2). В матеріалах справи міститься витяг
зі схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунту-вання
використання та охорони земель
Комарської сільської ради, на якому
відображена вказана земельна ділянка
із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові особи, якій зазначена
земельна ділянка належить на праві
власності, та міститься позначка «ПА»
(а.с. 29-30 т. 2), та копія проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
громадян колишнього Союзу селян
«Заповіт Ілліча» Комарської сільської
ради (а.с. 183-225 т. 1), на якому також
відображена вказана земельна ділянка
(а.с. 187 т. 1). Право власності на
зазначену земельну ділянку ОСОБА_13
підтверджується Державним актом Серії
ДН № 121072 на право власності на земельну
ділянку, виданим на підставі
розпорядження Великоновосілківської
райдержадміністрації від 11 лютого 2005
року № 50 (а.с. 176 т. 2).

12 січня 2007 року між ОСОБА_14
(орендодавець) та С(Ф)Г «Алчієв та сини»
(орендар) укладено договір оренди землі
№ 04-07-149-700009, відповідно до якого
орендарю надано у строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогос-подарського призначення
площею 4,35 га (у тому числі 3,88 га ріллі
(кадастровий номер 0:02:001:0909) та 0,47
га пасовищ (кадастровий номер
:02:001:0909) для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Комарської сільської ради в колишньому
КСП «Заповіт Ілліча» строком на 10 років
(а.с. 23-27 т. 1, 87-93 т. 2). Відповідно до
відмітки на договорі, він
зареєстрований у
Великоновосіл-ківському районному
відділі Донецької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах, про що у Книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис 6
листопада 2006 року № 04-07-149-700009 (а.с. 90 т. 2).
В матеріалах справи міститься копія
проекту землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
громадян колиш-нього Союзу селян
«Заповіт Ілліча» Комарської сільської
ради (а.с. 183-225 т. 1), на якому також
відображена вказана земельна ділянка
та міститься позначка «ПА» (а.с. 187 т. 1).
На витягу зі схеми землеустрою і
техніко-економічного обґрунтування
використання та охорони земель
Комарської сільської ради власником
зазначеної земельної ділянки
зазначений ОСОБА_15, який, як
встановлено в судовому засіданні та
підтверджується матеріалами справи є
спадкоємцем ОСОБА_14 (а.с. 29-30 т. 2). Право
власності на зазначену земельну
ділянку ОСОБА_14 підтверджується
Державним актом Серії ЯГ № 719708 на право
власності на земельну ділянку, виданим
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом № 3836 від 20
вересня 2006 року ВЕВ № 534372 (а.с. 174 т. 2).

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджується представниками
сторін, саме наявність на зазначених
вище земельних ділянках
сільськогосподарського призначення
земельних ділянок
історико-культурного призначення та
використання останніх позивачем для
сільськогосподарських потреб і було
підставою для складання 29 липня 2013 року
актів перевірки позивача, в яких
зазначено про порушення С(Ф)Г «Алчєєв
та сини» чинного земельного
законодавства України та прийняттю
спірних приписів.

18 липня 2013 року начальником РВ
Головного управління МВС України в
Донецькій області Єременко В.Г.
направлено лист № 5012 начальнику
Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області
Петрову О.В. з проханням провести
перевірку дотримання вимог земельного
законодавства при використанні земель
історико-культурного і
природно-заповідного призначення на
території Комарської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області (а.с. 64 т. 1).

18 липня 2013 року Державною інспекцією
сільського господарства в Донецькій
області складено направлення на
проведення позапланової перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства при використанні земель
історико-культурного і
природно-заповідного призначення на
території Комарської сільської ради
Великоновосілківського району (а.с. 65
т.1).

18 липня 2013 року Державною інспекцією
сільського господарства в Донецькій
області прийнято наказ № 911 про
проведення у період з 19 липня 2013 року по
1 серпня 2013 року позапланової перевірки
щодо додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
історико-культурного і
природно-заповідного призначення на
території Комарської сільської ради та
складено направлення № 911 на
проведення позапланової перевірки
додержання вимог земельного
законодавства при використанні земель
історико-культурного і
природно-заповідного призначення на
території Комарської сільської ради
(а.с. 63, 65 т. 1).

В період з 19 липня 2013 року по 1 серпня 2013
року державними інспекторами
Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області
Васюкевичем С.Г та Хаміцаєвим Т.Г. було
проведено позапланову перевірку
дотримання позивачем вимог земельного
законодавства.

29 липня 2013 року державними
інспекторами першого відповідача
проведено обстеження земельних
ділянок, якими встановлено самовільне
зайняття земельних ділянок
історико-культурного призначення
(відсутні правовстановлюючі
документи), за результа-тами обстеження
складені акти:

- акт обстеження земельної ділянки
№ 29/07/13-3, площа земельної ділянки на
якій вчинено правопорушення - 0,2 га (а.с.
47-48 т. 1);

- акт обстеження земельної ділянки
№ 29/07/13-4, площа земельної ділянки на
якій вчинено правопорушення - 0,2 га (а.с.
52-53 т. 1);

- акт обстеження земельної ділянки
№ 29/07/13-5, площа земельної ділянки на
якій вчинено правопорушення - 0,2 га (а.с.
50-51 т. 1).

Як зазначено у даних актах обстеження
від підписів на вищевказаних актах
голова С(Ф)Г «Алчієв та сини» Алчєєв В.І.
відмовився.

На підставі зазначених актів проведено
розрахунки розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, яка склала загалом 1
021,02 грн (по 340,34 грн за кожну земельну
ділянку) (а.с. 49 т. 1, зворотній бік а.с. 51
т. 1, зворотній бік а.с. 53 т. 1)

29 липня 2013 року другим відповідачем
складено акт перевірки дотримання С(Ф)Г
«Алчієв та сини» вимог земельного
законодавства, яким встановлено
порушення перевіряємою особою вимог
ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України,
а саме - самовільне зайняття та
використання 5 земельних ділянок
загальною площею 1,0 га із земель
історико-культурного призначення
Комарської сільської ради
Великоновосілківського району для
вирощування сільськогосподарських
культур без реєстрації права на
земельну ділянку. Як вбачається зі
змісту даного акту Алчєєв В.І. від
підпису відмовився, зазначивши, що не
згоден з висновками інспекторів при
проведенні зазначеної перевірки
(а.с.42-46 т. 1).

29 липня 2013 року державним інспектором
сільського господарства в Донецькій
області Хаміцаєвим Т.Г. за порушення
вимог земельного законодавства,
виявлених під час перевірки С(Ф)Г
«Алчієв та сини», складено приписи:

- реєстраційний номер 0198, відповідно до
якого С(Ф)Г «Алчієв та сини» в особі
керівника Алчєєва В.І. самовільно
займає та використовує земельну
ділянку площею 0,2 га із земель
історико-культурного призначення, та
зобов'язано керівника господарства
усунути порушення вимог земельного
законодавства в тридцятиденний термін
(а.с. 56, 131 т. 1).

- реєстраційний номер 0199, відповідно до
якого С(Ф)Г «Алчієв та сини» в особі
керівника Алчєєва В.І. самовільно
займає та використовує земельну
ділянку площею 0,2 га із земель
історико-культурного призначення та
зобов'язано керівника господарства
усунути порушення вимог земельного
законодавства в тридцяти денний термін
(а.с. 54, 132 т. 1).

- реєстраційний номер 0200, відповідно до
якого С(Ф)Г «Алчієв та сини» в особі
керівника Алчєєва В.І. самовільно
займає та використовує земельну
ділянку площею 0,2 га із земель
історико-культурного призначення та
зобов'язано керівника господарства
усунути порушення вимог земельного
законодавства в тридцяти денний термін
(а.с. 5, 58 т. 1).

Крім цього, 29 липня 2013 року другим
відповідачем за порушення вимог ст. 125,
126 Земельного кодексу України, виявлені
під час перевірки 29 липня 2013 року, С(Ф)Г
«Алчієв та сини» в особі голови
господарства Алчєєва В.І. складені
протоколи про адміністративні
правопорушення № 000752, 000753, 000754, 000755 (а.с.
55, 57, 59, 115 т. 1).

В цей же день голові С(Ф)Г «Алчієв та
сини» Алчєєву В.І. державним
інспектором сільського господарства і
Донецькій області Хаміцаєвим Т.Г. було
направлено повідомлення № 29/07/13-1 про
розгляд справи про адміністративне
правопорушення 8 серпня 2013 року. У
повідомлені зазначено, що у разі неявки
адресата справу буде розглянуто без
його участі (а.с. 60 т. 1).

9 серпня 2013 року Алчєєв В.І. звернувся до
начальника Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області Петрова О.В. зі скаргою, в якій
зазначено, що при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
представником інспекції всупереч
вимог ст. 280 Кодексу України про
адміністративне правопорушення не
з'ясовано - чи дійсно було вчинено
правопорушення, чи винне С(Ф)Г «Алчієв
та сини» в його вчиненні, чи підлягає
позивач відповідальності, а також не
з'ясовані інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, відтак, інспектор 8 серпня 2013
року виніс неправомірну постанову, яка
підлягає скасуванню. Також Алчєєв В.І.
просив обстежити у повному обсязі
земельні ділянки із залученням до
справи ліцензованої організації для
встановлення межі та площі можливого
порушення та закрити справу про
адміністративне правопорушення за
відсутністю складу правопорушення (а.с.
29 т. 1).

Також 9 серпня 2013 року Алчєєв В.І. подав
до начальника Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області Петрова О.В. скаргу на дії
посадової особи (державного
інспектора) Хаміцаєва Т.Г. при
складанні 29 липня 2013 року приписів №№
0196, 0197, 0198, 0199, 0200 та просив вказані
приписи скасувати (а.с. 28 т.1).

13 серпня 2013 року начальником Державної
інспекціії сільського господарства в
Донецькій області підписаний наказ №
1045 про проведення державними
інспекторами сільського господарства
в Донецькій області Семергеєм В.І.,
Салмаш В.О. та провідним юрисконсультом
сектору юридичного забезпечення
ОСОБА_4 у строк з 14 серпня 2013 року по 19
серпня 2013 року перевірки викладених у
фактів (а.с. 30 т. 1).

13 серпня 2013 року складено направлення
№ 13/08/13-1045 на проведення у період з 14
серпня по 19 серпня 2013 року позапланової
перевірки викладених у скарзі фактів
щодо результатів проведеної перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства С(Ф)Г «Алчієв та сини»,
відображених у акті перевірки від 29
липня 2013 року (а.с. 31 т. 1).

14 серпня 2013 року посадовими особами
Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області на
підставі наказу № 1045 від 13 серпня 2013
року та направлення на проведення
перевірки від 13 серпня 2013 року №
13/05/13-1045 проведено позапланову
перевірку фактів, встановлених 29 липня
2013 року перевіркою дотримання
позивачем вимог земельного
законодавства. За результатом
проведеної перевірки встановлено
порушення С(Ф)Г «Алчєєв та сини» вимог
земельного, а саме - встановлено
самовільне використання трьох
земельних ділянок загальною площею 0,6
га із земель історико-культурного
призначення Комарської сільської ради
Великоновосілківського району для
вирощування сільськогосподарських
культур (соняшнику) без реєстрації
права на земельну ділянку. Факт
використання двох земельних ділянок
площею 0,4 га за результатом перевірки
не підтвердився. Результати зазначеної
перевірки зафіксовані у відповідному
акті від 14 серпня 2013 року № б/н (а.с. 32-36
т. 1).

19 серпня 2013 року Державної інспекцією
сільського господарства в Донецькій
області на підставі проведеної 14
серпня 2013 року перевірки прийняті
рішення:

- Рішення № 1, яким скасовані
приписи від 29 липня 2013 року за
реєстраційними №№ 0196, 0197; приписи №№
0198, 0199, 0200 - залишені без змін (а.с. 37-38 т .
1);

- Рішення № 7 щодо розгляду скарги
Алчєєва В.І. від 9 серпня 2013 року на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення, яким
скасовано постанову від 8 серпня 2013
року № 08/08/13-194, прийняту державним
інспектором сільського господарства в
Донецькій області Хаміцаєвим Т.Г., а
справу про адміністративне
правопорушення направлено на новий
розгляд (а.с. 39-40 т. 1).

3 вересня 2013 року державним інспектором
сільського господарства Хаміцаєвим
Т.Г. в результаті перегляду справи про
адміністративне правопорушення
прийнято постанову № 03/05/13-217 про
закриття справи про адміністративне
правопорушення (а.с. 61 т. 1). Копія
постанови направлена Алчєєву В.І. 4
вересня 2013 року (а.с. 61 т. 1).

9 вересня 2013 року першим заступником
начальника Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області направлено начальнику
Великоновосілківського РВ ГУМВС
України в Донецькій області Єременко
В.Г. клопотання № 05/4565 про порушення
кримінальної справи по факту
самовільного зайняття земельних
ділянок історико-культурного
призначення директором С(Ф)Г «Алчієв та
сини» (а.с. 41 т. 1).

10 вересня 2013 року (відповідно до
поштового штампу) позивач звернувся до
суду із даним позовом.

Як встановлено під час розгляду даної
справи, 20 жовтня 2013 року, слідчим СВ
Вели-коновосілківського районного
відділу були розглянуті матеріали
досудового розслідування, внесеного до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 00001396 від 20
вересня 2013 року за фактом самовільного
використання земель
історико-культурного призначення
головою С(Ф)Г «Алчієв та сини» Алчєєвим
В.І. та прийнято постанову про закриття
кримінального провадження у зв'язку із
відсутністю в діяннях Алчєєва В.І.
складу злочину, передбаченого ч. 2 ст.
197-1 КК України (а.с. 154-156 т.2).

При вирішенні справи по суті суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Згідно Указу Президента України від 13
квітня 2011 року № 459/2011 «Про Державну
інспекцію сільського господарства
України», остання є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Державна інспекція сільського
господарства України відповідно до
покладених на неї завдань та здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, в тому
числі за використанням земельних
ділянок відповідно до цільового
призначення; та здійснює інші
повноваження, визначені законами
України та покладені на неї
Президентом України.

Державна інспекція сільського
господарства України у Донецькій
області, яка є територіальним органом
Державної інспекції сільського
господарства України, утворена згідно
із Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 грудня 2011 року № 1300.

Відповідно до п. 1 Положення Про
державну інспекцію сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23 грудня 2011
року № 770, Державна інспекція
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі є територіальним
органом Державної інспекції
сільського господарства України та їй
підпорядковується. Основними
завданнями Інспекції є (у тому числі)
нагляд (контроль) за дотриманням
юридичними та фізичними особами вимог
земельного законодавства,
використанням земельних ділянок
юридичними та фізичними особами
відповідно до цільового призначення.

Відповідно до п. 15 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України у Донецькій
області, затвердженого наказом
Державної інспекції сільського
господарства України від 28 лютого 2012
року № 107 (а.с. 136-149 т. 1) Державна
інспекція сільського господарства
України у Донецькій області є
юридичною особою публічного права -
територіальним органом Державної
інспекції сільського господарства
України. Інспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності;
розраховує розмір шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання їх не
за цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву без спеціального
дозволу, та вживає заходи до її
відшкодування в установленому
законодавством порядку. Згідно п.п. 4.1 п.
4 Положення основним завданням
Інспекції є, зокрема, здійснення
контролю у частині дотриманням
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, в тому
числі, контроль за використанням
земельних ділянок юридичними та
фізичними особами відповідно до
цільового призначення.

Таким чином, Державна інспекція
сільського господарства України у
Донецькій області є суб`єктом владних
повноважень та здійснює в даних
правовідносинах надані їй діючим
законодавством України
управлінсько-владні функції.

Відповідно до службового посвідчення
другого відповідача та посадової
інструкції головного спеціаліста
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства управління з контролю за
використання та охороною земель
державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області
Хаміцаєва Т.Г., затвердженої 1 жовтня 2012
року, останній є посадовою особою
суб'єкта владних повноважень
(Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області) та
також відповідно до приписів Кодексу
адміністративного судочинства України
є належним відповідачем у справі.

Відповідно до cт. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Спірним питанням у даній справі є
правомірність/неправомірність
приписів №№ 0198, 0199 та 0200 від 29 липня 2013
року, складених посадовою особою
Державної інспекції сільського
господарства в Донецькій області за
результатом проведеної у період з 19
липня по 1 серпня 2013 року позапланової
перевірки з питань дотримання
позивачем вимог земельного
законодавства.

Відповідно до Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України 25 лютого 2013 року № 132,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 березня 2013 року за №
412/22944 (далі - Порядок № 132), державний
нагляд (контроль) з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства здійснюється Державною
інспекцією сільського господарства
України та її територіальними органами
відповідно до статей 15-2 та 188
Земельного кодексу України, статей 5, 6,
9, 10 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель", статей 18-1 та 19 Закону України
"Про охорону земель", пунктів 4, 5
Положення про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 459,
пунктів 4, 6 Положення про державну
інспекцію сільського господарства в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 23 грудня 2011 року № 770,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2012 року за №
34/20347.

Відповідно до приписів ст. 15-2
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року № 2768-III (далі - Земельний
кодекс України) до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
здійснення державного нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі, у сфері земельних відносин,
зокрема належить організація та
здійснення державного нагляду
(контролю) за дотриманням земельного
законодавства, використанням та
охороною земель усіх категорій і форм
власності, у тому числі за:
достовірністю інформації про
використання земель; використанням
земельних ділянок відповідно до
цільового призначення; вирішенням
інших питань, визначених законами
України та покладених на нього актами
Президента України.

Згідно ч. 1 ст. 188 Земельного кодексу
України державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, а за додержанням вимог
законодавства про охорону земель -
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті порядок
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель
встановлюється законом.

Аналогічні приписи містить у собі і ст.
19 Закону України «Про охорону земель»
від 19 червня 2033 року № 962-ІV (далі - Закон
№ 962-ІV).

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" від 19 червня 2003 року №
963-IV (далі - № 963-IV) державний контроль за
використанням та охороною земель,
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель і
моніторинг ґрунтів здійснюються в тому
числі шляхом: проведення перевірок;
розгляду звернень юридичних і фізичних
осіб.

Відповідно до ст. 10 цього ж Закону
державні інспектори у сфері державного
контролю за використанням та охороною
земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель мають, зокрема, право:
безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
земельні ділянки, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, перевіряти документи
щодо використання та охорони земель;
давати обов'язкові для виконання
вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок особи,
яка вчинила відповідне правопорушення,
з відшкодуванням завданих власнику
земельної ділянки збитків; складати
акти перевірок чи протоколи про
адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності; викликати
громадян, у тому числі посадових осіб,
для одержання від них усних або
письмових пояснень з питань, пов'язаних
з порушенням земельного законодавства
України; передавати до органів
прокуратури, органів досудового
розслідування акти перевірок та інші
матеріали про діяння, в яких вбачаються
ознаки кримінального правопорушення.
Державні інспектори у сфері державного
контролю за використанням та охороною
земель і дотриманням вимог
законодавства про охорону земель
можуть мати й інші повноваження
відповідно до закону.

Аналогічні повноваження
Держсільгоспінспекції та її посадових
осіб закріплені і у п. 5 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року № 459 (далі - Положення № 459) та п. 6
Положення про державну інспекцію
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 23 грудня 2011
року № 770, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2012 року за № 34/20347 (далі - Положення № 770).

Згідно п. 1.2 Порядку № 132 зазначений
Порядок визначає процедуру планування
та здійснення планових та позапланових
заходів державного нагляду (контролю) з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, які
використовуються ними у процесі
ведення господарської діяльності,
визначає організаційні заходи, які
необхідно здійснити перед початком
проведення перевірок, загальні вимоги
до їх здійснення, а також вимоги до
оформлення матеріалів за результатами
проведених перевірок.

Пунктами 1.3 та 1. 4 Порядку передбачено,
що інспекційні органи здійснюють
планові та позапланові заходи
державного нагляду (контролю) шляхом
проведення перевірок та обстежень
земельних ділянок.

Відповідно до п. 1.5 Порядку № 132
зазначений Порядок поширюється на
суб'єктів господарювання, господарська
діяльність яких пов'язана з
використанням та охороною земель усіх
категорій та форм власності, в частині
дотримання ними вимог земельного
законодавства, встановленого
законодавством порядку використання
та охорони земель, а також на
інспекційні органи в частині
дотримання ними визначених Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" та цим
Порядком процедур здійснення планових
та позапланових заходів державного
нагляду (контролю).

Згідно п. 3.1 Порядку № 132 позаплановим
заходом є захід державного нагляду
(контролю), який не передбачений планом
роботи інспекційного органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 5 квітня 2007 року № 877-V
(далі - Закон № 877-V) підставами для
здійснення позапланових заходів є:

- подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до відповідного органу
державного нагляду (контролю) про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження
недостовірності даних, заявлених у
документах обов'язкової звітності,
поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктом
господарювання приписів, розпоряджень
або інших розпорядчих документів щодо
усунення порушень вимог законодавства,
виданих за результатами проведення
планових заходів органом державного
нагляду (контролю);

- звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення;

- неподання у встановлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів;

- настання аварії, смерті потерпілого
внаслідок нещасного випадку або
професійного захворювання, що було
пов'язано з діяльністю суб'єкта
господарювання.

Зазначене кореспондується з приписами
п. 3.2 Порядку № 132.

Як встановлено під час розгляду справи,
підставою проведення 29 липня 2013 року
позапланової перевірки С(Ф)Г «Алчєєв та
сини» було повідомлення (лист) від 18
липня 2013 року від начальника
Великоновосілківського РВ Головного
управління МВС України в Донецькій
області Єременко В.Г. вих. № 5012 на ім'я
начальнику Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області Петрова О.В. з проханням
провести перевірку дотримання вимог
земельного законодавства при
використанні земель
історико-культурного і
природно-заповідного призначення на
території Комарської сільської ради
Великоновосіл-ківського району
Донецької області (а.с. 63-65 т. 1).

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 6 Закону
№ 877-V, лист (або будь-яке інше
повідомлення правоохоронного органу
або його посадової особи) з проханням
про проведення перевірки без
зазначення про порушення певним
суб'єктом господарювання вимог
законодавства (при цьому, у даному
випадку додатково має бути у наявності
згода центрального органу виконавчої
влади на його проведення) - не міститься
у переліку підстав для проведення
позапланової перевірки суб'єкта
господарювання.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону № 877-V проведення
позапланових заходів з інших підстав,
крім передбачених цією статтею,
забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Таким чином, позапланова перевірка
позивача була проведена посадовими
особами Держсільгоспінспекції без
наявності підстав, передбачених діючим
законодавством та всупереч вимогам
закону № 877-V про заборону проведення
перевірок з інших підстав, не
передбачених даною статтею.

Відповідно, зазначена перевірка є
неправомірною.

Крім цього, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 877-V державний
нагляд (контроль) здійснюється за
місцем провадження господарської
діяльності суб'єкта господарювання
(тобто, певного суб'єкта
господарювання) або його відокремлених
підрозділів, або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених законом.
Планові та позапланові заходи
здійснюються в робочий час суб'єкта
господарювання, встановлений
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Пунктами. 1.2, 1.5 Порядку № 132
передбачено, що цей Порядок визначає
процедуру планування та здійснення
планових та позапланових заходів щодо
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, які
використовуються ними у процесі
ведення господарської діяльності,
визначає організаційні заходи, які
необхідно здійснити перед початком
проведення перевірок, загальні вимоги
до їх здійснення, а також вимоги до
оформлення матеріалів за результатами
проведених перевірок. Цей Порядок
поширюється на суб'єктів
господарювання, господарська
діяльність яких пов'язана з
використанням та охороною земель усіх
категорій та форм власності, в частині
дотримання ними вимог земельного
законодавства, встановленого
законодавством порядку використання
та охорони земель.

Відповідно до абз. 1 п. 5.9 Порядку № 132
інспекційними органами під час
проведення планових та позапланових
заходів в певних випадках здійснюються
обстеження земельних ділянок, які
використовуються суб'єктами
господарювання.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 877-V для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статі у
посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначається, крім
іншого, найменування суб'єкта
господарювання та/або його
відокремленого підрозділу або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи - підприємця, щодо діяльності
яких здійснюється захід.

Проаналізувавши наведені вище норми
права суд дійшов висновку про те, що
перевірка виконання вимог земельного
законодавства під час здійснення
господарської діяльності має бути
організована та проведена стосовно
конкретного суб'єкта господарювання,
який при цьому наділяється певним
переліком прав та обов'язків, а не
стосовно невизначеного кола осіб, як
зазначено у наказі першого відповідача
від 18 липня 2013 року № 911 та направленні
цього ж органу на проведення перевірки
від 18 липня 2013 року № 911. Відповідно,
вказані наказ та направлення є такими,
що суперечать вимогам Закону № 877-V та
Порядку № 132 та є неправомірними.

По-друге, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону
№ 877-V органи державного нагляду
(контролю) та їх посадові особи під час
здійснення заходів державного нагляду
(контролю) зобов'язані повно, об'єктивно
та неупереджено здійснювати державний
нагляд (контроль) у межах повноважень,
передбачених законом.

Згідно п. 6.1 Порядку № 132 у разі
необхідності в акті перевірки
наводиться план-схема місця
розташування земельної ділянки
(схематичний абрис чи викопіювання з
картографічних матеріалів планів
земельної ділянки з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів). На плані-схемі
вказується загальна площа земельної
ділянки та площа, на якій виявлено
порушення (забруднення, самовільне
зайняття, нецільове використання
земельної ділянки тощо).

Як встановлено під час розгляду справи,
одним із спірних моментів у виниклих
правовідносинах була наявність (або
відсутність) курганів на певному
(визначеному) місці, при цьому, під час
проведення перевірки інспектори
оглядали земельні ділянки, що
використовувались позивачем єдиним
масивом (за виключенням пагорбів, які
позивач вважає курганами та які ним не
оброблялись), тобто, оглядалось велике
поле, при цьому інспекторами не
вимірювались певні відстані, завдяки
якими мали бути визначені орієнтири
щодо конкретного місця розташування
ймовірних курганів, інакше кажучи,
огляд земельних ділянок здійснювався
«на око» (тобто, приблизно), плани-схеми
місць розташування земельних ділянок
та місць розташування курганів (місць,
де мали бути розташовані кургани) також
не складались.

Таким чином, посадовими особами
Держсільгоспінспекції позапланова
перевірка була здійснена необ'єктивно,
без використання наданих ним прав та
повноважень.

По-третє, як встановлено в судовому
засіданні на підставі пояснень
представників позивача та показань
свідка ОСОБА_21, наданими останньою в
судовому засіданні 11 грудня 2013 року,
вказані в акті перевірки від 29 липня 2013
року як свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22, які
зазначені у акті перевірки від 29 липня
2013 року як свідки, фактично не брали
участь у проведенні цієї перевірки. Як
пояснила свідок ОСОБА_21, вона та ОСОБА_22
своїми підписами засвідчили тільки
відмову від підпису Алчєєва В.І.

Зазначене не спростовано
відповідачами по справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону № 877-V на
підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) у разі необхідності
вжиття інших заходів реагування орган
державного нагляду (контролю) протягом
п'яти робочих днів з дня завершення
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) складає припис,
розпорядження, інший розпорядчий
документ щодо усунення порушень,
виявлених під час здійснення заходу.

Згідно ч. 8 цієї ж статті, припис - це
обов'язкова для виконання у визначені
строки письмова вимога посадової особи
органу державного нагляду (контролю)
суб'єкту господарювання щодо усунення
порушень вимог законодавства.

Проаналізувавши наведене вище, суд
дійшов висновку, що вимога до суб'єкта
господарювання має бути
конкретизованою - у резолютивній
частині припису має бути зазначено -
які порушення мають бути усуненні
перевіряємою особою і що саме має
зробити ця особа на їх усунення. У
даному випадку, у резолютивній частині
приписів мало бути зазначено - які саме
порушення мають бути усунені С(Ф)Г
«Алчєєв та сини» і яким саме чином
позивач має це зробити: чи ліквідувати
засіяний соняшник на ймовірних
курганах, чи звернутись до певної
організації та встановити фактичні
межі курганів (у випадку їх наявності)
та поставити межові знаки, чи отримати
від певних осіб певні дозволи на
використання цих ділянок, чи якимось
чином відновити зниклі кургани, чи
іншим способом усунути порушення.

Як вбачається зі змісту резолютивної
частини спірних приписів, в них
міститься тільки вимога «усунути
порушення земельного законодавства в
30-ти денний термін».

Таким чином, зазначені приписи
фактично позбавляють перевіряєму
особу (позивача) виконати цей припис
без упередження, що дії, вчинені ним на
свій розсуд на усунення порушень (знов
таки, не зазначених у резолютивній
частині приписів) будуть у майбутньому
визнані інспекцією належними.

Щодо фактичної наявності в діях
позивача порушень вимог земельного
законодавства при використанні ним
земель історико-культурного
призначення (на використанні яких
позивачем наполягають відповідачі),
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 53 Земельного кодексу
України до земель історико-культурного
призначення належать землі, на яких
розташовані пам'ятки культурної
спадщини, їх комплекси (ансамблі),
історико-культурні заповідники,
історико-культурні заповідні
території, охоронювані археологічні
території, музеї просто неба,
меморіальні музеї-садиби.

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону
культурної спадщини» від 8 червня 2000
року № 1805-III (далі - Закон № 1805-III), який
регулює правові, організаційні,
соціальні та економічні відносини у
сфері охорони культурної спадщини з
метою її збереження, використання
об'єктів культурної спадщини у
суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь (далі - Закон № 1805-ІІІ),
пам'ятка культурної спадщини - об'єкт
культурної спадщини, який занесено до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України; об'єкт культурної спадщини -
визначне місце, споруда (витвір),
комплекс (ансамбль), їхні частини,
пов'язані з ними рухомі предмети, а
також території чи водні об'єкти
(об'єкти підводної культурної та
археологічної спадщини), інші природні,
природно-антропогенні або створені
людиною об'єкти незалежно від стану
збереженості, що донесли до нашого часу
цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність.

За класифікацією об'єктів культурної
спадщини відповідно до ст. 2 цього
Закону кургани є археологічним
визначним місцем.

Згідно ст. 13 Закону № 1805-III об'єкти
культурної спадщини незалежно від форм
власності відповідно до їхньої
археологічної, естетичної,
етнологічної, історичної, мистецької,
наукової чи художньої цінності
підлягають реєстрації шляхом
занесення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України за
категоріями національного та
місцевого значення пам'ятки. Із
занесенням об'єкту культурної спадщини
до Реєстру на цей об'єкт, на всі його
складові елементи, що становлять
предмет його охорони, поширюється
правовий статус пам'ятки.

Таким чином, Державний реєстр
нерухомих пам'яток України, створений
на підставі Закону № 1805-III, містить
перелік об'єктів культурної спадщини,
які офіційно беруться державою під
охорону. Такі об'єкти визначаються
незалежно від форм власності,
відповідно до їхньої археологічної,
естетичної, етнологічної, історичної,
мистецької, наукової чи художньої
цінності. Після внесення до реєстру,
об'єкти культурної спадщини набувають
статусу пам'яток.

До 2000 року існував Державний реєстр
національного культурного надбання,
створений 1992 року на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1992 року № 466 «Про
затвердження Положення про Державний
реєстр національного культурного
надбання» (у вільному доступі не
знайдено).

До 2009 ведення Державного реєстру
нерухомих пам'яток України входило до
повноважень спеціального органу
виконавчої влади - Державної служби з
питань національної культурної
спадщини в складі Міністерства
культури України. Після ліквідації
цієї служби (28 березня 2011 року)
відповідно до п. 58 Положення про
Міністерство культури України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 388/2011,
питаннями ведення Держреєстру
займається безпосередньо Міністерство
культури України.

Відповідно до інформації, що міститься
на офіційному сайті Міністерства
культури України (http://mincult.kmu.gov.ua),
станом на 21 січня 2013 року (останнє
оновлення сторінки про Державний
реєстр нерухомих пам'яток України)
Державний реєстр нерухомих пам'яток
України включає в себе 4719 пам'яток, з
яких 891 - національного значення (14 - у
Донецькій області), і 3828 - місцевого
значення (47 - у Донецькій області).

Як вбачається зі змісту цього Реєстру,
а ні в переліку нерухомих пам'яток
національного значення (а.с. 198-200 т. 2), а
ні в переліку нерухомих пам'яток
місцевого значення (а.с. 201-206 т. 2)
кургани на території Комарськоїх
сільської ради Великоновосіл-ківськго
району Донецької області не значаться.

Таким чином, у створений на виконання
Закону № 1805-III Державний реєстр
нерухомих пам'яток України кургани,
розташовані на території Комарської
сільської ради (в тому числі, кургани на
орендуємих позивачем земельних
ділянках) не внесені.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону № 1805-III, об'єкти, включені до
списків (переліків) пам'яток історії та
культури відповідно до Закону
Української РСР "Про охорону і
використання пам'яток історії та
культури" від 13 липня 1978 року № 3600-ІХ
(далі - Закон № 3600-ІХ), який регулював
питання щодо пам'яток історії та
культури до набрання чинності Законом
№ 1805-III, визнаються пам'ятками
відповідно до цього Закону.

Згідно приписів ст.ст. 16, 17 Закону №
3600-ІХ, пам'ятки історії та культури,
незалежно від того, в чиїй власності
вони перебувають, підлягають
державному облікові в порядку, який
визначається Радою Міністрів СРСР. З
метою організації обліку і охорони
пам'яток історії та культури нерухомі
пам'ятки поділяються на пам'ятки
загальносоюзного, республіканського і
місцевого значення. Віднесення
пам'яток історії та культури до
категорії пам'яток загальносоюзного,
республіканського чи місцевого
значення провадиться відповідно до
законодавства Союзу РСР і Української
РСР. Перелік пам'яток історії та
культури республіканського значення
затверджуються Радою Міністрів
Української РСР. Перелік пам'яток
місцевого значення затверджуються
виконавчими комітетами обласних,
міських (міст республіканського
підпорядкування) Рад народних
депутатів. 3

З урядових постанов, що регулювали
питання обліку пам'яток історії та
культури, прийнятих до набрання
чинності Законом № 1805-III, станом на
сьогодні діє (не скасована) постанова
Ради Міністрів УРСР від 24 серпня 1963
року № 970 «Про впорядкування справи
обліку та охорони пам'ятників
архітектури на території Української
РСР».

Постанова Ради Міністрів УРСР від 21
липня 1965 року № 711 «Про затвердження
списку пам'ятників мистецтв, історії та
археології Української РСР» - втратила
чинність на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України від 3
вересня 2009 року № 928.

Крім цього, втратила чинність на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України від 3 вересня 2009 року № 928 і
постанова Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1761 "Про занесення
пам'яток історії, монументального
мистецтва та археології національного
значення до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України".

Суду не надано доказів щодо існування
іншого юридично значимого документу,
чинного станом на час виникнення
спірних правовідносин, якій б
підтвердив включення курганів,
розташованих на території Комарської
сільської ради Великоновосілківського
району Донецької області, в реєстр
(список) пам'ятників мистецтв, історії
та археології, що вважається пам'яткою
культурної спадщини у розумінні Закону
№ 1805-ІІІ.

Опрошені в судовому засіданні 31 жовтня
2013 року, 11 грудня 2013 року та 9 січня 2014
року свідки ОСОБА_23 (працівник
колишнього Союзу Селян «Заповіт
Ілліча»); ОСОБА_24 (начальник
Великоновосілківського районного
виробничого відділу Донецької
регіональної філії Центру Державного
земельного кадастру) та ОСОБА_25
(начальник відділу Держземагенства у
Великоновосілківському районі), яким
за твердженням представників першого
відповідача могли бути відомі
обставини, що підтверджують
обґрунтованість заперечень
Держсільгоспінспекції, - також не
підтвердили наявність у спірних
курганів статусу пам'ятки культурної
спадщини.

Суд критично оцінює надані в якості
доказів на підтвердження статусу
спірних кургані як пам'яток культурної
спадщини (земель історико-культурного
призначення), проект землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв) власників сертифікатів
колишнього Союзу селян «Заповіт
Ілліча» Комарської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області (а.с. 183-195 т. 1), на
якому позначками «ПА» позначені (за
поясненням представників відповідача)
землі історико-культурного
призначення, та лист голови
Великоновосілківської РДА від 9 січня
2014 року № 14/01-37 з додатком - переліком
пам'яток історії та культури
(археологічних об'єктів) та земель
історико-культурного призначення, що
розміщені на території
Великоновосілківського району (а.с.
123-144 т. 2), в тому числі, на території
орендуємих позивачем земельних
ділянках (а.с. 131 т. 2), виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 3600-ІХ,
який діяв до набрання чинності Законом
№ 1805-ІІІ, переліки пам'яток історії та
культури республіканського значення
затверджуються Радою Міністрів
Української РСР. Перелік пам'яток
місцевого значення затверджуються
виконавчими комітетами обласних,
міських (міст республіканського
підпорядкування) Рад народних
депутатів.

Таким чином, для підтвердження факту
присвоєння спірним курганам статусу
пам'яток культурної спадщини (земель
історико-культурного призначення)
належними доказами можуть вважатись
відповідні реєстри (або належним чином
засвідчені копії цих реєстрів).

Наданий суду перелік пам'яток історії
та культури (археологічних об'єктів) та
земель історико-культурного
призначення взагалі не підписаний
відповідними особами, наданий суду у
вигляді роздрукованої таблиці без
будь-яких впізнавальних знаків щодо
часу його створення, не містить у собі
відомостей щодо того, які саме пам'ятки
(республіканського чи місцевого
значення) зазначені у переліку, не
містить у собі відомості щодо органу,
яким він затверджений - чи то Радою
Міністрів Української РСР (у випадку,
якщо зазначені пам'ятки є пам'ятками
республіканського значення), чи то
виконавчим комітетом Донецької
обласної Ради народних депутатів (у
випадку, якщо зазначені пам'ятки є
пам'ятками місцевого значення).

З цих же підстав не може вважатись
належним доказом на підтвердження
статусу курганів як пам'яток
культурної спадщини і проект
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
власників сертифікатів колишнього
Союзу селян «Заповіт Ілліча»
Комарської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області (а.с. 183-195 т. 1), який
містить у собі відповідні позначки.

Згідно ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Враховуючи, що у даних правовідносинах
спір щодо наявності у зазначених вище
курганах статусу пам'ятки культурної
спадщини існує, суд відхиляє зазначені
докази.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Відповідача було зобов'язано надати
суду всі належні та допустимі докази,
які б підтвердили статус курганів як
історичних (або археологічних)
пам'яток, в тому числі і охоронні
договори, паспорти пам'яток та інші
докази, які суду надані не були із
поясненням, що зазначені документи
зберігаються в інших органах.

Таким чином, відповідачами не доведено
включення курганів, розташованих на
орендуємих позивачем земельних
ділянках, до Державних реєстрів
нерухомих пам'яток України, відповідно,
не доведено наявність у цих курганів
статусу пам'ятки культурної спадщини.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 1805-ІІІ
до повноважень органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції належить
здійснення контролю за виконанням
цього Закону, інших
нормативно-правових актів про охорону
культурної спадщини (п. 1 цієї частини);
подання пропозицій центральному
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері охорони
культурної спадщини, про занесення
об'єктів культурної спадщини до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України та про внесення змін до нього
(п. 2); визначення меж територій пам'яток
місцевого значення та затвердження
їхніх зон охорони (п. 4); встановлення
режиму використання пам'яток місцевого
значення, їхніх територій, зон охорони
(п. 5); укладення охоронних договорів на
пам'ятки (п. 17).

Порядок укладання охоронних договорів
на пам'ятки культурної спадщини
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 2001 року
№ 1768. Відповідно до п. 1 цього Порядку
охоронний договір встановлює режим
використання пам'ятки культурної
спадщини чи її частини, у тому числі
території, на якій вона розташовані.
Власник пам'ятки чи її частини або
уповноважений ним орган (особа)
зобов'язаний не пізніше ніж через один
місяць з моменту отримання пам'ятки
чи її частини у власність або у
користування укласти охоронний
договір з відповідним органом охорони
культурної спадщини (п. 2). В охоронному
договорі зазначаються особливості
режиму використання пам'ятки, види і
терміни виконання реставраційних,
консерваційних, ремонтних робіт, робіт
з упорядження її території, інших
пам'яткоохоронних заходів,
необхідність яких визначається
відповідним органом охорони
культурної спадщини (п. 5). Відповідно до
п. 6 цього Порядку до охоронного
договору додаються, зокрема, акт
технічного стану пам'ятки, який
поновлюється не рідше ніж раз на 5
років, паспорт пам'ятки.

Крім цього, відповідно до Розділу V
Порядку обліку об'єктів культурної
спадщини, затвердженому Наказом
Міністерства культури України 11
березня 2013 року № 158, зареєстрованого в
Мінюсті 1 квітня 2013 року за № 528/23060,
об'єкти, включені до списків (переліків)
пам'яток історії та культури
республіканського чи місцевого
значення відповідно до Закону
Української РСР "Про охорону і
використання пам'яток історії та
культури", до вирішення питання про їх
включення (невключення) до Реєстру
вважаються пам'ятками відповідно
національного чи місцевого значення.
Для вирішення питання про занесення
(незанесення) до Реєстру об'єктів
культурної спадщини, включених до
списків (переліків) пам'яток історії та
культури республіканського чи
місцевого значення, зазначених у
пункті 5.1 цього розділу, орган
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органи охорони
культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради забезпечують проведення
перегляду цих списків (переліків). З
цією метою орган виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органи
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчі органи сільських, селищних,
міських рад можуть створювати комісію
з перегляду списків (переліків)
пам'яток історії та культури
республіканського чи місцевого
значення, зазначених у пункті 5.1 цього
розділу, до складу якої входять
представники відповідного органу
охорони культурної спадщини та
кваліфіковані фахівці-практики
відповідної спеціалізації (археологи,
архітектори, історики, мистецтвознавці
тощо), або укладати контракти на
проведення перегляду з
науково-дослідними та
науково-проектними установами,
діяльність яких пов'язана з охороною
культурної спадщини. Під час перегляду
здійснюється перевірка фактичної
наявності об'єкта культурної спадщини,
уточнення місцезнаходження (адреси)
об'єкта культурної спадщини відповідно
до сучасного найменування
адміністративно-територіальних
одиниць (області, району, міста, селища,
села), вулиць, уточнення даних обліку
про об'єкт культурної спадщини (назва,
датування, вид, категорія), натурні
обстеження об'єкта культурної
спадщини, визначення його технічного
стану, складання акта технічного стану,
визначення культурної цінності об'єкта
та обґрунтування занесення
(незанесення) його до Реєстру,
поновлення матеріалів фотофіксації
об'єкта культурної спадщини, складання
облікової документації. За
результатами перегляду складається
Перелік об'єктів культурної спадщини,
розгляд якого з доданою до нього
обліковою документацією на кожний із
рекомендованих для занесення
(незанесення) до Реєстру об'єктів
культурної спадщини здійснюється у
порядку, передбаченому пунктом 3.1
розділу III цього Порядку.За
результатами оцінки
науково-методичною, консультативною,
науковою (вченою) радою відповідно
оформлюється протокол, в якому
вказуються критерії, яким відповідають
(не відповідають) кожен із об'єктів
культурної спадщини, що пропонуються
для занесення до Реєстру, а також
обґрунтовується необхідність зняття з
обліку об'єктів, які за результатами
перегляду визнані такими, що втратили
предмет охорони, або відсутні в натурі.

Користуючись ч. 5 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ухвалами від 12 та 27
листопада 2013 року були витребував всі
можливі докази на підтвердження чи
спростування факту існування на
території Комарської сільської ради
(за межами населеного пункту) пам'яток
культурної спадщини (земель
історично-культурного призначення чи
історичних пам'яток (курганів)) у
Держземагентва у Великовосілківському
районі Донецької області; Управління
культури Донецької обласної державної
адміністрації; виконавчого комітету
Комарської сільської ради
Великоновосілківського району
Донецької області (а.с. 122-123, 153-154 т. 1).

На виконання зазначених ухвал 9 грудня
2013 року до суду надійшов лист № 01-014/1713
від 2 грудня 2013 року від Управління
культури та туризму при Донецькій
обласній державній адміністрації (яка
відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №
1805-ІІІ є спеціальним уповноваженим
органом охорони культурної спадщини),
відповідно до якого землі
історико-культурного призначення під
археологічними об'єктами на території
Комарської сільської ради визначено в
кадастрових гектарах у матеріалах до
проекту роздержавлення земель
колишнього Союзу селян «Заповіт
Ілліча» у 1995, 1996 роках та враховано у
проекті землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
громадян розробленому у 2004 році ДРФ
ЦДЗК (1550.1741.ПЗ.52.04) - додатку до
відповідного розпорядження
Великоновосілквіської
райдержадміністрації. Охоронні
договори на земельні ділянки
врахованих археологічних об'єктів не
уклалися з причин відсутності фактів
надання їх земельних ділянок у
використання. Крім цього, зазначено, що
за результатом обстеження
співробітниками Донецького
краєзнавчого музею місць розташування
курганів, раніше врахованих за №№
0048 (за цими номерами враховуються
спірні кургани) за топографічною
картою видання 1941 року, визначено
відсутність зовнішніх ознак
археологічних об'єктів (насипів
курганів) (а.с. 163 т. 1).

9 грудня 2013 року до суду надійшов лист
від 2 грудня 2013 року № 277 від голови
Комарської сільської ради (а.с. 164 т. 1),
відповідно до якого за межами
населених пунктів землі
історично-культурного призначення чи
історичні пам'ятки (кургани) на балансі
Комарської сільської ради, у власності
громади не значиться. Охороні договори
на землі історично-культурного
призначення чи історичні пам'ятки
(кургани), які розташовані за межами
населених пунктів, Комарська сільська
рада не заключала (а.с. 164 т. 1).

10 грудня 2013 року відділом
Держаземагенства у
Великоновосілківському районі
Донецької області суду надано лист №
1601 про те, що станом на 1 січня 2013 року на
території Комарської сільської ради до
земель історико-культурного
призначення відноситься 30,41 га. Крім
того, зазначено, що охоронні договори
на зазначені історичні пам'ятки у
відділі відсутні (а.с. 30 т. 2).

В матеріалах справи міститься копія
археологічного висновку № 1283/04 від 3
вересня 2013 року, підписаного
завідувачем науко-методичного відділу
охорони пам'яток археології Донецького
обласного краєзнавчого музею, наданий
відділу культури та туризму
Великоновосілківської
райдержадміністрації про те, що у межах
земельної ділянки, яка розташована на
території Комарської сільської ради
Великоновосілківського району за
даними ситуаційного плану ділянки та
за археологічними обстеженнями 28-29
серпня 2013 року встановлено, що зовнішні
ознаки археологічних об'єктів раніше
врахованих за топографічними даними -
за 1,2 км на схід від південної
оконечності с. Комар (тимчасової
облікові №№ 0048) відсутні (а.с. 8 т.
1).

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності аким чином,
суду не отримано належних доказів, які
б підтвердили статус курганів,
розташованих на орендуємих позивачем
земельних ділянках, як пам'яток
культурної спадщини (земель
історично-культурного призначення).

Враховуючи встановлені судом
обставини, беручи до уваги приписи ст. 2,
ч. 2 ст. 71 та ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про
недоведеність відповідачами
правомірності спірних приписів.

Відповідно, позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. 2, ст. 7-11, ст. 17-20, ст. 69-72, ст.
86, ст. 94, ст. 122 -154, ст. 158-163, ст. 167, ст. 185, ст.
186, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В:

Адміністративний позов Селянського
(Фермерського) господарства "Алчієв та
сини" до Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області, державного інспектора
сільського господарства в Донецькій
області Хаміцаєва Т.Г. про визнання
протиправними та скасування приписів -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати приписи державного
інспектора сільського господарства в
Донецькій області Хаміцаєва Т.Г. № 0198,
№ 0199, № 0200 від 29 липня 2013 року, прийняті
стосовно Селянського (Фермерського)
господарства «Алчієв та сини».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Селянського (Фермерського)
господарства «Алчієв та сини» судові
витрати в розмірі 114,70 грн.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошені в судовому засіданні 21
січня 2014 року в присутності позивача,
представника позивача та
представників першого відповідача.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та
підписаний 27 січня 2014 року.

Суддя
Волгіна Н.П.