Справа № 686/20442/13-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Заворотна
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Граб Л.С. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 11 грудня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці і соціального захисту
населення Хмельницької міської ради
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області із
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Хмельницької
міської ради про визнання нечинним та
скасування рішення про відмову у
наданні державної допомоги сім'ям з
дітьми та зобов'язання нарахувати та
виплатити допомогу при народженні.

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області постановою від
11.12.2013 року у задоволенні вказаного
позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2
посилається на Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
яким відповідно до Конституції України
встановлено гарантований державою
рівень матеріальної підтримки сімей з
дітьми шляхом надання державної
грошової допомоги з урахуванням складу
сім'ї, її доходів та віку дітей
спрямований на забезпечення
пріоритету державної допомоги сім'ям з
дітьми у загальній системі соціального
захисту населення. Невиконання
державою своїх соціальних зобов'язань
щодо окремих осіб ставить громадян у
нерівні умови, підриває принцип довіри
особи до держави, що закономірно
призводить до порушення принципів
соціальної, правової держави.

Таким чином, на думку позивача, при
винесенні судового рішення не
враховано доводи позивача про те, що
остання не мала можливості залишити
малолітню дитину і виїхати в України
для подачі заяви про виплату належної
їй допомоги.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є матір'ю малолітньої ОСОБА_3,
народженої ІНФОРМАЦІЯ_1.

На момент народження дитини, позивач
перебувала в м.Неаполь Республіки
Італія, а тому дочка зареєстрована
Посольством України в Італії як
громадянка України, що підтверджується
довідкою від №536-130 від 29.03.2012 року.

Після повернення на Україну, 14.10.2013 року
позивач звернулась із заявою про
призначення їй допомоги при народженні
дитини до управління праці та
соціального захисту населення
Хмельницької міської ради, проте
отримала відмову у виплаті зазначеної
допомоги у зв'язку з пропуском
дванадцятимісячного строку звернення
за її призначенням.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
безпідставності та недоведеності
позовних вимог ОСОБА_2, а відтак
відсутності правових підстав для
задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
ОСОБА_2 наділена правом на отримання
одноразової допомоги при народженні
дитини.

Згідно з ч.1 ст.12 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми та ч.3 ст.11 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», в
редакції чинній на момент народження
дитини, одноразова допомога при
народженні дитини призначається за
умови, якщо звернення за її
призначенням надійшло не пізніше ніж
через дванадцять календарних місяців.

Колегія суддів апеляційного суду
дослідивши наявні докази і оцінюючи
обставини справи зауважує, що
постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751 «Про затвердження
порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми»,
який, як зазначено вище, визначає умови
призначення і виплати, зокрема,
допомоги при народженні дитини, не
передбачено можливості поновлення
строку звернення до органів
соціального захисту населення за
отриманням такої допомоги.

Водночас, позивач не надала жодних
доказів того, що вона намагалась
повернутись в Україну після народження
дочки або скористалась правом подати
заяву про призначення їй одноразової
допомоги при народженні дитини через
консульську установу відповідно до
Консульського статуту України,
затвердженого Указом Президента
України від 02.04.1994 №127/94.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
позивач звернулась за зазначеною
допомогою при народженні дитини поза
встановленим законом терміном,
водночас законодавчі норми, які б
дозволили його поновити, відсутні

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 11 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Граб Л.С.

Драчук Т. О.