Справа № 805/17562/13-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 р.
Справа №805/17562/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11:15

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Загацької Т.В.,

при секретарі Паращевіній О.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лютого Р.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк, вул.50 Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі
мДонецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
часткове скасування вимоги № Ф-47 від
18.11.2013 року,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги № Ф-47 від
18.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що він є пенсіонером за віком та
знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька. Крім
того, він є приватним підприємцем на
спрощеній системі оподаткування.

Також позивач вказує на те, що він
отримав вимогу про сплату боргу № Ф-47
від 18.11.2013 року про необхідність
сплатити заборгованість зі сплати
єдиного соціального внеску у розмірі
6827,90 грн. Позивач вважає, що оскаржувана
вимога винесена відповідачем у спосіб,
що суперечить чинному законодавству
України.

На підставі вищезазначеного, позивач
просив суд скасувати вимогу Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № Ф-47 від 18.11.2013 року.

До початку розгляду справи по суті
позивач надав заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
просив частково скасувати вимогу про
сплату боргу № Ф-47 від 18.11.2013 року на
суму 6657,90 грн.

Позивач в судовому засіданні надав
пояснення аналогічні змісту позовних
вимог, позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, просив
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі, надав заперечення,
згідно яких вказав, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 перебуває на
податковому обліку в Державній
податковій інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, зареєстрований як платник на
спрощеній системі оподаткування та є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування. На теперішній час позивач
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
п.п.3 п.1 ст. 7 та п.11 ст. 8 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець 10.05.2012 року
виконавчим комітетом Донецької
міської ради, ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1, що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
серія НОМЕР_2.

Відповідно до Податкового кодексу
України, Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» контроль за
дотриманням законодавства із збору
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
покладено на органи міністерства
доходів і зборів України.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

В судовому засіданні встановлено, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька був
переданий особовий рахунок платника
єдиного внеску ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області. Згідно особового рахунку
позивача станом на 01.10.2013 року у нього
була наявна заборгованість у
загальному розмірі 5633,87 грн., у тому
числі штрафна санкція у розмірі 170,00
грн.

Державною податковою інспекцією у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області була нарахована
заборгованість позивачу зі сплати
єдиного внеску у розмірі 1194,03 грн. за
третій квартал 2013 року.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
18.11.2013 року державною податковою
інспекцією у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій було сформовано
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф -
47, згідно якої станом на 01.11.2013 року
заборгованість зі сплати єдиного
внеску фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 становить 6827,90 грн.

При прийнятті рішення по даній справі
суд виходить з наступних мотивів та
керується наступними положеннями
законодавства.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464 - VІ (далі - Закон № 2464) єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закону №2464,
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI
від 07.07.2011 року, яким ст.4 Закону №2464
було доповнено ч.4 такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що фізичні особи -
підприємці, які є пенсіонерами за віком
та які обрали спрощену систему
оподаткування, до яких з урахуванням
встановлених судом обставин
відноситься і позивач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, звільняються від
сплати за себе єдиного внеску.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ
(далі - Закон № 1788) встановлені види
державних пенсій, а саме за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VІ
(далі - Закону № 1058), особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'ятнадцяти років.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом № 1788,
визначені ст.2 цього Закону.

Положення п."а" ч.1 ст.2 Закону №1788
свідчать про те, що трудові пенсії
поділяються на такі види як пенсії за
віком, по інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону №1788 свідчить, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Аналізуючи Закон № 1058, який встановлює
загальні види пенсійних виплат, Закон
№ 1788, яким призначаються державні
пенсії, суд приходить до висновку, що
законодавство встановлює пільги, як в
обчисленні стажу, так і в досягненні
конкретного віку для окремих категорій
громадян. Таким чином, вік і стаж роботи
- це характерні ознаки пенсії за віком,
однак умови призначення пенсій є
різними, тоді як такий вид пенсії, як
пенсія за віком є єдиним.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та отримує пенсію за віком,
що підтверджується пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_1 призначений такий
вид пенсії як «пенсія за віком»,
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже він є «пенсіонером
за віком» і відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону № 2464 підлягає звільненню від
слати єдиного внеску.

У зв'язку з цим, дії Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області щодо нарахування фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1
заборгованості зі сплати єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у загальному
розмірі 6657,90 грн. є протиправними,
оскільки позивач є пенсіонером за
віком та добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не приймає.

Отже, оскаржувана вимога про сплату
недоїмки №Ф - 47 від 18.11.2013 року підлягає
частковому скасуванню, оскільки
покладає на позивача зобов'язання, від
виконання яких останній звільнений на
підставі ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про часткове скасування вимоги
№ Ф-47 від 18.11.2013 року підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 17-20, 69-72, 86, 94, 121, 158-163, 167, 185, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
часткове скасування вимоги № Ф-47 від
18.11.2013 року - задовольнити повністю.

Скасувати частково вимогу Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про сплату боргу № Ф-47 від
18.11.2013 року на суму 6657 (шість тисяч
шістсот п'ятдесят сім) грн. 90 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті
судового збору у розмірі 172,05 грн. (сто
сімдесят дві грн. 05 коп.).

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті в нарадчій кімнаті
та проголошені в судовому засіданні
20.01.2014 року, постанова в повному обсязі
буде виготовлена 24.01.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя
Загацька Т. В.