Справа № 9101/194370/2012
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2013 р.справа № 0870/4829/12 Колегія
суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Суховарова А.В.
Головко О.В.

при секретарі судового засідання:
Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року по справі № 0870/4829/12

за позовом ОСОБА_1

до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Запорізької області

про визнання протиправними та
неправомірними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області, в якому, просив визнати
протиправними дій останньої щодо
висновків викладених в Акті
документальної перевірки позивача №
118/172/НОМЕР_1 від 26.04.2012.

В ході судового розгляду у першій
інстанції позивачем уточнено позовні
вимоги, та посилаючись на обставини,
викладені в заяві від 02.08.2012, просить
суд визнати неправомірними дії
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області щодо проведення
документальної перевірки, на підставі
якої складено Акт № 118/172/НОМЕР_1 від
26.04.2012.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року по справі № 0870/4829/12 в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем обраний невірний спосіб
захисту порушеного права, оскільки в
даному випадку позивач, фактично,
оскаржує висновки акту перевірки, тоді
як, акт перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, а тому не може
бути оскарженим.

Не погодившись з постановою суду,
ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу,
згідно якої скаржник просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року по справі № 0870/4829/12, як таку що
винесена, з порушенням норм
матеріального, та процесуального
права, та прийняти нове рішення про
задоволення позову. На думку апелянта,
суд не врахував, що відповідачем
порушено порядок проведення
перевірки, та відповідач вийшов за межі
своїх повноважень, визнаючи в акті
перевірки недійсними правочини,
укладені позивачем із контрагентами, а
так само неправомірно зробив висновок
про нікчемність цих правочинів.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в його апеляційній скарзі, просить
скасувати оскаржену постанову, та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
просить у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, оскаржену постанову
залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, ФОП ОСОБА_1
відправлено повідомлення про
запрошення платника податків від 24.04.2012
№ 907 та копія наказу від 24.04.2012 № 210 про
проведення позапланової невиїзної
перевірки.

Копію наказу від 24.04.2012р. №210,
повідомлення про проведення
позапланової; документальної
невиїзної перевірки та запрошення на
підписання акту позапланової
перевірки від 24.04.2012 року за №907 було
надіслане поштою (з поштовим
повідомленням про вручені за місцем
реєстрації платника податків)

Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1
повідомленням про запрошення від 24.04.2012
року за №907 запрошено 26.04.2012р. на 16-00 до
Мелітопольської ОДПІ за адресою: м.
Мелітополі, вул. Кірова, 31 (каб.209) на
підписання акту невиїзної
позапланової документальної
перевірки.

Мелітопольською ОДПІ на підставі
підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20,
підпункту, 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78,
пункту 79.1 статті 79 Податкового Кодексу
України, наказу від 24.04.2012 № 210, виданого
Мелітопольською ОДПІ Запорізької
області, проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
фінансово-господарської діяльності з
питання правильності визначення
повноти нарахування та своєчасності
сплати податку на додану вартість за
період з 01.06.2011 по 31.07.2011, суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Перевіркою встановлені такі порушення:

- відсутність об'єктів, які підпадають
під визначення статті 185, статті 187,
статті 188 Податкового кодексу України
від 02.12.10 № 2755-УІ, а саме: податкові
зобов'язання за період з 01.06.2011р. по
31.07.2011р. на суму 117 098 грн. визнано
недійсними,

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України від 02.12.10
2755-УІ, в результаті чого суб'єктом
підприємницької діяльності завищено
суму податкового кредиту з податку на
додану вартість за період з 01.06.2011р. по
31.07.2011 року у сумі 117098 грн.

Позивач не погоджується з висновками
Акту, якими встановлено зазначені
порушення вимог Податкового кодексу
України по взаємовідносинам з ТОВ
«Істок Трейд» та ТОВ «Переїзжати
легко» та вважає, що відповідач вийшов
за межі своїх повноважень визнаючи в
акті перевірки недійсними правочини
укладені позивачем із вказаними
контрагентами, а так само коли зробили
висновок про нікчемність цих
правочинів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відповідно до п. 3 Наказу ДПА України
від 22.12.2010 N 984 акт перевірки це -
службовий документ, він стосується
правовідносин лише посадових осіб
відповідача щодо його складання, та акт
є - позицією перевіряючого. Виходячи з
цього, виклад у акті перевірки певних
суджень перевіряючих (із якими особа,
яку перевіряють, може не
погоджуватися), покладених в основу
висновків акту перевірки, є лише
позицією перевіряючих, якою орган
(посадова особа), що приймає рішення за
наслідками перевірки, не зв'язаний.

Також, судова колегія
погоджується з судом першої інстанції,
що безпосередньо висновки, які
містяться в акті перевірки №
118/172/НОМЕР_1 від 26.04.2012, не містять
посилань на нікчемність чи недійсність
будь-яких правочинів.

Щодо посилання позивача на
порушення відповідачем порядку
проведення перевірки, а саме:
невідповідність наказу № 210 від 24.04.2012
року вимогам ст.. 42.1. ПК України;
невчасне повідомлення позивача про
проведення перевірки, що позбавило
позивача на право приймати участь у
перевірці та надавати відповідачу
пояснення, заперечення, документи та
інше, (п.78.4 ПК України) колегія суддів
зазначає наступне.

Так, посилання позивача на ст. 42.1 ПК
України колегією суддів розцінюється
критично, оскільки у відповідності до
п.1.1. Методичних рекомендацій щодо
порядку організації та проведення
перевірок платників податків
затверджених наказом ДПА України від
14.04.2011 N 213 відповідно до пункту 77.4
статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2
статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу II
Кодексу про проведення документальної
планової, позапланової та фактичної
перевірки відповідним керівником
органу державної податкової служби
приймається рішення (із зазначенням
підстав для проведення перевірки, дати
її початку та тривалості), яке з
урахуванням вимог Кодексу
оформлюється наказом. Також, п. 42.1. ПК
України передбачено, що податкові
повідомлення - рішення, податкові
вимоги або інші документи, адресовані
контролюючим органом платнику
податків, повинні бути складені у
письмовій формі, відповідним чином
підписані та у випадках, передбачених
законодавством, завірені печаткою
такого контролюючого органу. Отже, ані
наказом ДПА України від 14.04.2011 N 213, ані
ПК України не передбачено
обов'язкового завіряння печаткою
наказу ДПІ про проведення перевірок.

Посилання позивача на п.78.4 ПК України
також не приймається колегією суддів,
оскільки у відповідності до пп. 17.1.6 п.
17.1 ст. 17 ПК України платник податків має
право бути присутнім під час
проведення перевірок та надавати
пояснення з питань, що виникають під
час таких перевірок, ознайомлюватися
та отримувати акти (довідки) перевірок,
проведених контролюючими органами,
перед підписанням актів (довідок) про
проведення перевірки, у разі наявності
зауважень щодо змісту (тексту)
складених актів (довідок) підписувати
їх із застереженням та подавати
контролюючому органу письмові
заперечення в порядку, встановленому
цим Кодексом. Разом з тим, п. 79.3 ПК
України передбачено, що присутність
платників податків під час проведення
документальних невиїзних перевірок не
обов'язкова.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПК України передбачено,
що документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Таким чином, обов'язковими умовами
здійснення невиїзної позапланової
перевірки платника податків є:

1. наявність обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 ПК України;

2. надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України встановлено,
що документи вважаються належним чином
врученими, якщо вони надіслані за
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) платника податків
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення або особисто вручені
платнику податків або його законному
чи уповноваженому представникові.

Так, як факт надсилання позивачу
запрошення платника податків від 24.04.2012
№ 907 та копія наказу від 24.04.2012 № 210 про
проведення позапланової невиїзної
перевірки, та підстави для проведення
перевірки сторонами не оскаржується,
то колегія суддів не вбачає в діях
відповідача порушень законодавства
щодо проведення перевірки та складання
акту про проведення перевірки.

Окрім того, колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що позивач мав
можливість скористатись правом
оскарження наказу про проведення
перевірки, проте наказ про проведення
перевірки не оскаржив.

Право податкової інспекції на
проведення перевірок підлягає
законодавчим обмеженням та
реалізується з дотриманням порядку,
встановленого законом.

Відповідно до пп. 20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Колегія суддів погоджується
із висновком суду першої інстанції, що
дослідження фінансово-господарських
операцій суб'єкта господарювання з
метою вивчення відповідності
сплачених цим суб'єктом платежів,
контроль за сплатою яких покладений на
податковий орган, їх дійсному змісту,
покладений законодавством України
саме на відповідача. Дослідження таких
фінансово-господарських операцій
неможливо без дослідження їх
відповідності вимогам цивільного,
господарського й іншого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, суд
першої інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про те, що позивачем обраний
невірний спосіб захисту порушеного
права, оскільки в даному випадку
позивач, фактично, оскаржує висновки
акту перевірки, тоді як, акт перевірки
не є рішенням суб'єкта владних
повноважень, а тому не може бути
оскарженим.

Вірним способом захисту порушеного
права, на думку колегії суддів, в даному
випадку є оскарження податкових
повідомлень рішень прийнятих на
підставі акту перевірки, із висновками
якого позивач не погоджується.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та застосування ст. 202 КАС
України.

Керуючись ст.55, ст.196, п.1.ч.1 ст.198, ст.200, п.1
ч.1 ст.205, ст.206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року пор справі № 0870/4829/12 - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року по справі № 0870/4829/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.В. Головко