Справа № 2а-1091/10/0370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа № 28348/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.

за участю секретаря Губач
Х.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Януль
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
04.06.2010 р. у справі №2а-1091/10/0370 за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання нечинним рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.02.2010 року №,

встановив:

В квітні 2010 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.02.2010р за № в сумі 2230
грн. за порушення вимог Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995р.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 04.06.2010 року
позов задоволено повністю: скасовано
рішення Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про застосування
до підприємця ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2230 (дві
тисячі двісті тридцять) гривень від
03.02.2010р. №; стягнуто на користь
позивача судовий збір.

В апеляційній скарзі апелянт -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція - просить постанову
скасувати та прийняти нову про відмову
в задоволенні позову. Апеляційна
скарга мотивована тим, що кожне із
зафіксованих під час перевірки
порушень належним чином відображено в
акті перевірки, який підписано
працівником кафе без жодних зауважень
чи претензій до осіб, які здійснювали
перевірку, перевірка була проведена
правомірно, оскільки ст.11-1 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» визначено підстави та
порядок проведення перевірок щодо
нарахування сплати податків і зборів, а
не щодо контролю за проведенням
розрахункових операцій; розгляд скарг
на рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій і прийняття рішень
відбувається відповідно до п.16 наказу
ДПА України «Про затвердження
Положення про порядок подання та
розгляду скарг платників податків
державними податковими
адміністраціями» від 11.12.1996р. №29 (далі
Положення), тобто в 30-денний термін,
який не було порушено ДПА у Волинській
області, а тому рішення Луцької ОДПІ
було чинним на момент розгляду справи.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав вимоги
апеляційної скарги з наведених у ній
мотивів, а також заявив клопотання про
заміну відповідача - Луцьку об'єднану
державну податкову інспекцію її
правонаступником - Луцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Волинській області.

В порядку ст. 55 КАС України
допущено заміну відповідача - Луцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
її правонаступником - Луцькою
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Волинській області.

Позивач в судовому засіданні
апеляційну скаргу заперечив за її
безпідставністю. Просив залишити її
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача та представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, виходячи з
наступного.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, згідно з направленнями
№204571, №203879 від 20.01.2010р. старшим
державним податковим ревізором
інспектором Новаком О. І. та старшим
державним податковим ревізором
інспектором Зінюк О. Є. проведено
перевірку господарської одиниці
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить СПД ОСОБА_1

Перевіркою встановлені порушення
пунктів 1, 2, 9, 12, 13 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме:
проведення розрахункової операції з
продажу товару на суму 10,00 грн. без
застосування реєстратора
розрахункових операцій, без
роздрукування і видачі відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції на повну суму покупки; не
щоденне роздрукування на реєстраторі
розрахункових операцій фіскального
звітного чека (Z-звіта) за робочий день
11.10.2009р.; порушення порядку ведення
обліку товарних запасів за місцем
реалізації товарів на загальну суму
820,00 грн.; незабезпечення відповідності
суми готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів,
яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій в
розмірі 50,00 грн., в тому числі не
проведена через реєстратор
розрахункових операцій сума покупки
10,00 грн.

За наслідками розгляду
матеріалів перевірки Луцькою ОДПІ, на
підставі пунктів 1, 4 статті 17, статей 21,
22 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», до підприємця
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в сумі 2 230,00 грн. (рішення від
03.02.2010р. №).

Рішенням ДПА у Волинській області
№Л/116/25-006 від 26.03.2010 року первинну
скаргу позивача від 25.02.2010 року на
вищевказане рішення Луцької ОДПІ
залишено без задоволення, а рішення -
без змін.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що порушення
щодо не роздрукування фіскального
звітного чека за 11.10.2009 року сталося у
зв'язку із вимкненням електроенергії
ввечері 11.10.2009 року, відтак
застосування штрафних санкцій є
неправомірним; санкції, передбачені ст.
21 Закону України №265/95-ВР за порушення
встановленого порядку обліку товарів
за місцем реалізації та зберігання не
можуть бути застосовані до позивача,
оскільки книга обліку доходів і витрат
(ф.№10) призначена виключно для обліку
доходів і витрат підприємця, а не для
обліку товарів; загалом, оскаржуване
рішення Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області від 03.02.2010 року
№ підлягає скасуванню як таке, що
задоволене згідно з поданою первинною
скаргою.

Колегія суддів не погоджується з
наведеними висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» №265/95-ВР від
06.07.1995р. (зі змінами та доповненнями)
суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг))
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Судом першої інстанції в судовому
засіданні встановлено при огляді КОРО,
що позивачем не роздруковано
фіскальний звітний чек (Z-звіт) за
11.10.2009p., однак чек 12.10.2009р. роздрукований
о 09 год.17 хв., порядкові номери чеків
дотримано.

Позивач надав суду лист Луцької
міської філії ВАТ «Волиньобленерго»
№529/1006 від 22.04.2010р., зі змісту якого
вбачається, що 11.10.2009р. о 22 год.38 хв. у
мережі 10 кВ були оперативні
перемикання, що могли вплинути на
роботу електроприладів кафе по
АДРЕСА_1.

Проте колегія суддів не вважає, що
зміст даного листа достеменно
підтверджує неможливість
роздрукування фіскальних звітних
чеків (Z-звітів) 11.10.2009 року, а тому не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем не було
допущено порушення п.9 ст.3 Закону
України №265/95-ВР.

Матеріалами перевірки підприємця
ОСОБА_1 також підтверджується, що за
місцем реалізації товарів порушено
порядок ведення обліку товарних
запасів, а саме: в кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»
відсутні накладні на підакцизні
товари, що знаходились на момент
перевірки та призначені для
реалізації, всього на загальну суму 820,00
грн., що підтверджується відомістю, яка
додана до акту перевірки.

Щодо вказаного порушення
апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» з наступними
змінами та доповненнями, суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій формі при продажу товарів у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку.

Під час проведення перевірки
позивачем пояснювалося, що накладні на
товари зберігаються в кабінеті .

Статтею 6 Закону №265/95-ВР
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку.

Форма Книги обліку доходів і
витрат, яку ведуть фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
визначена Інструкцією про прибутковий
податок з громадян, затвердженою
наказом Державної податкової
адміністрації України від 21.04.1993р. №12,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 09.06.1993р. за №64 (із
змінами та доповненнями).

Порядок ведення Книги обліку
доходів та витрат громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності (з
особливостями її ведення для сфери
торгівлі) (форма №10) визначено листом
Державної податкової адміністрації
України від 05.11.1997р. №17-011/10-8886 та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001р. №1269.

Відповідно до пункту 2
вищевказаного порядку суб'єкти
підприємницької діяльності у Книзі
забезпечують облік руху товарів, а саме
у графі 2 зазначається придбання усієї
групи товарів.

Книга повинна знаходитись на
місці здійснення діяльності у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг протягом всього робочого дня та
пред'являтись для перевірки
представникам податкової служби на
першу їх вимогу.

Перевірка обліку руху товарів
безпосередньо на місці проведення
підприємницької діяльності
провадиться податковим інспектором
виключно на день перевірки.

До документів, що є підставою для
оприбуткування товару, як правило,
належать накладні та
товарно-транспортні накладні.
Відсутність відповідних первинних
документів, які підтверджують рух
товарно-матеріальних цінностей, є
порушенням установленого порядку
ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 3 Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
роз'яснення Указу Президента України
від 3 липня 1998 р. №727, - книги обліку
доходів і витрат, передбачені частиною
восьмою статті 4, додатково отримуються
суб'єктом малого підприємництва -
фізичною особою, яка провадить
торговельну діяльність, на кожного
найманого працівника, що займається
реалізацією товарів.

Зміст акту перевірки підтверджує,
що книга обліку доходів та витрат для
перевірки не надавалася.

Відтак, колегія суддів вважає
правомірним застосування відповідачем
до позивача санкцій, передбачених ст. 21
Закону №265/95-ВР, у розмірі подвійної
вартості не облікованих товарів за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Щодо інших порушень, встановлених
під час проведення перевірки, то такі
були визнані позивачем під час
розгляду справи в суді першої
інстанції. Однак, суд першої інстанції
дійшов висновку, що оскаржуване
рішення Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Волинській області від 03.02.2010 року
№ підлягає скасуванню як таке, що
задоволене згідно з поданою первинною
скаргою. Підставою для таких висновків
стало те, що суд вважає надісланий на
адресу позивача примірник рішення ДПА
у Волинській області №Л/116/25-006 від
26.03.2010р. неналежним доказом розгляду
ДПА у Волинській області скарги
підприємця ОСОБА_1 у визначені
законодавством терміни. При цьому, суд
також взяв до уваги той факт, що наданий
представником Луцької ОДПІ примірник
рішення, хоч і підписаний ОСОБА_4, однак
роздрукований на чернетках, що в свою
чергу також не є доказом підписання
рішення саме 26.03.2010р.

Вказані висновки суду першої
інстанції не узгоджуються з діючими
нормами законодавства. Так, відповідно
до п. 16 Наказу ДПА України від 11.12.1996, № 29
«Про затвердження Положення про
порядок подання та розгляду скарг
платників податків державними
податковими адміністраціями» розгляд
скарг на рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій і
прийняття рішень відбувається у
тридцятиденний строк з дня надходження
скарги до органів державної податкової
служби. Прийняте рішення за наслідками
розгляду скарги вручається або
надсилається платнику податків, який
її подав, і державній податковій
інспекції (адміністрації),
регіональному управлінню Департаменту
з питань адміністрування акцизного
збору і контролю за виробництвом та
обігом підакцизних товарів Державної
податкової адміністрації України,
рішення якого оскаржувалося. Рішення
за розглядом скарги (заяви) платника
податків приймає керівник органу
державної податкової служби (або його
заступник). Оригінал рішення після
зазначення реєстраційного номера
вихідної кореспонденції надсилається
(вручається) платнику податків (п.10).

Положення визначає також випадки,
коли скарга (заява) платника податків
вважається повністю задоволеною на
користь платника податків. Так, п.11
визначено, що якщо вмотивоване рішення
за скаргою (заявою) платника податків
не надсилається платнику податків
протягом двадцятиденного строку або
протягом строку, продовженого за
рішенням керівника органу державної
податкової служби (або його
заступника), така скарга (заява)
вважається повністю задоволеною на
користь платника податків з дня,
наступного за останнім днем зазначених
строків. Скарга (заява) вважається
також повністю задоволеною на користь
платника податків, якщо рішення
керівника органу державної податкової
служби (або його заступника) про
продовження строків її розгляду не
було надіслано платнику податків до
закінчення двадцятиденного строку.

Оскільки рішення ДПА у Волинській
області №Л/116/25-006 від 26.03.2010 року про
відмову в задоволенні скарги позивача
було направлено останньому з
дотриманням зазначених вище строків та
з повідомленням про вручення, то
підстав вважати, що рішення задоволено
на користь платника податків немає.

Згідно зі ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Скаржник у встановленому законом
порядку довів наявність передбачених
законом підстав для скасування
постанови суду.

Відтак, колегія суддів дійшла
переконання, що апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області слід задовольнити, постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 04.06.2010 р. у
справі №2а-1091/10/0370 скасувати та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 04.06.2010 р. у
справі №2а-1091/10/0370 скасувати та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст постанови складений 27.01.2014
року.