Справа № 2а-744/10/1370
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р.
Справа № 29027/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання -
Гелецького П.В.

за участю:

представника відповідача -
Водолазський І.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмежено
відповідальністю «Фірма «Техніка
монтажу» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2010 року у справі за позовом
Товариства з обмежено
відповідальністю «Фірма «Техніка
монтажу» до Львівської митниці про
визнання дій неправомірними та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року Товариство з обмежено
відповідальністю «Фірма «Техніка
монтажу» звернулося до суду з позовом
до Львівської митниці, а з врахуванням
поданої 13.05.2010р. заяви про уточнення
позовних вимог, позивач просив суд:
визнати неправомірною відмову відділу
контролю митної вартості Львівської
митниці у митному оформленні товару
згідно вантажної митної декларації
№209000004/2009/024493 від 21.10.2009 p.; скасувати
рішення відділу контролю митної
вартості Львівської митниці про
визначення митної вартості товарів
№209000044/2009/009921/1 від 22.10.2009 p.; скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
209000004/9/001424.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач
безпідставно відмовив позивачеві у
митному оформленні товару «Штифти із
низько вуглецевої сталі, з нанесеною по
всій довжині різьбою, без головок, кл.
4.8, оцинковані, з межею міцності на
розтягування менше 800 МПа» за наявності
достатніх підтверджуючих документів, і
самостійно визначив митну вартість.
Вважає такі дії відповідача
незаконними, посилається на надання
відповідачу достатніх документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, а також на
безпідставність вимог відповідача
щодо надання додаткових документів.
Такі дії митного органу в частині
спонукання до митного оформлення
товару за ціною згідно з рішенням
митниці суперечать законодавству, у
зв'язку з чим позивачем зайво сплачені
платежі - 3085,29 грн. ввізного мита та ПДВ -
7080,60 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2010
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Товариство з обмежено
відповідальністю «Фірма «Техніка
монтажу» подало апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 серпня 2009 року між резидентом
Китайської Народної Республіки
Компанією JIASHAN ZHONGSENG METALPRODUCTS CO., LTD.
(«продавець») та ТОВ «Фірма «Техніка
монтажу» («покупець») було укладено
контракт № ZS-SZ080032, згідно із п. 1.1 якого
продавець виробляє та продає, а
покупець купує метричну продукцію на
умовах FOB Шанхай (Китай) згідно
обумовлених специфікацій, які є
невід'ємною частиною даного контракту.
Відповідно до п.2.3 Контракту вартість
товару становить 300000 доларів США і
включає до складу вартість товару,
пакування, витрати по завантаженню
товару до транспортного засобу
Покупця, виконанню всіх формальностей
по передачі товару, зокрема, отримання
експортних ліцензій, митної реєстрації
та інших дозволів, необхідних для
продукування та експорту і перевозки
товару до України (п.2.1 Контракту).

ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» придбало
у продавця шпильки стальні з повною
різьбою, оцинковані. Характеристики,
ціна та кількість шпильок обумовлені в
додатку №2 від 14.08.2009р. до Контракту,
згідно якого товар поставляється на
загальну суму 16537,52 доларів США .
Вартість товару було сплачено ТОВ
«Фірма «Техніка монтажу» шляхом
перерахування 16537,52 доларів США на
рахунок постачальника згідно
платіжного доручення в іноземній
валюті № 128 від 22.09.2009 р.

ТОВ «Фірма «Техніка монтажу» подало
для митного оформлення товару
вантажно-митну декларацію (далі - ВМД)
№209000004/2009/024493 від 21.10.2009 p., згідно якої
ціна товару становить 16537,52 доларів США
та визначено митну вартість в розмірі
18413,57 доларів США. Митна вартість в ВМД
визначалась декларантом виходячи з
ціни товару (підтверджується Додатком
№2 від 14.08.2009 р. до контракту,
рахунком-фактурою (інвойс) №ZS-SZ080032 від
17.09.2009 p.). а також витрат на його
транспортування (14970,85 грн.), що
підтверджується рахунком №G-1192 від 20.1
1.2009р. На підтвердження митної вартості
товару декларант подав контракт з
додатком №2, інвойс, СМР. коносамент,
сертифікат проходження, довідку про
транспортні витрати, платіжні
доручення про оплату.

Посадовими особами відповідача
проведено митний огляд товарів, що
переміщуються за ВМД №209000004/2009/024493 від
21.10.2009 p., про що складено акт від 21.10.2009р.
Під час митного оформлення виникли
сумніви у достовірності заявленої
декларантом митної вартості. У зв'язку
із цим було зроблено запит № 6156 від
21.10.2009 р. щодо правильності визначення
митної вартості товару.

Митним органом здійснено контроль щодо
наданих декларантом відомостей щодо
правильності визначення митної
вартості товару та запропоновано
декларанту подати додаткові документи.
Із додаткових документів були надані
експортну декларацію країни
відправника, калькуляцію виробництва,
пропозицію від виробника. Загального
прайс-листа чи каталогу від виробника
надано не було зв'язку із відсутністю
такого.

22.10.2009 р. митний орган відмовив
декларанту в митному оформленні товару
та виніс рішення про визначення митної
вартості товару № №209000044/2009/009921/1 та
оформив картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України по
ВМД №209000004/2009/024493. Посадова особа
декларанта була ознайомлена з
прийнятими рішеннями відповідача.

У зв'язку з незгодою з митною вартістю,
визначеною митним органом, ТОВ «Фірма
«Техніка монтажу» подало відповідачу
заяву про випуск у вільний обіг товару,
задекларованого згідно з ВМД
№209000004/2009/024493 від 21.10.2009р. під
гарантійне зобов'язання (шляхом сплати
до державного бюджету суми податків і
зборів згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом).
Таким чином, позивач оформив ВМД із
зазначенням митної вартості,
визначеної митним органом, а саме №
209000044/2009/009921/1 від 22.10.2009 р. в розмірі 26103,60
доларів США. Позивачем повністю
сплачене ввізне мито та ПДВ.

Щодо правомірності дій відповідача при
самостійному визначенні митної
вартості товару з використанням
шостого (резервного) методу, враховуючи
обставини справи, слід зазначити
наступне.

Статтею 262 МК України передбачено, що
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

Відповідно до ст. 264 МК України заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. У разі виникнення потреби в
уточненні заявленої митної вартості
товарів або в разі незгоди декларанта з
митною вартістю, визначеною митним
органом, декларант має право
звернутися до митного органу з
проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

Статтею 265 МК України передбачено, що
митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.
Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

З аналізу нормативів Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 09.04.2008 р. № 339
(надалі -Порядок № 339) видно, що до
компетенції митних органів
відноситься вирішення питання
перевірки та контролю правильності та
обчислення декларантом митної
вартості, а також самостійне її
визначення у встановлених Законом
випадках.

Керуючись п. 2 Порядку № 339, митним
органом були опрацьовані документи,
подані позивачем до митного оформлення
товару. Було проведено порівняння
заявленої позивачем митної вартості
товару з рівнем митної вартості
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено та наявною у митного органу
інформацією про рівень цін на такі
товари, та встановлено заниження
митної вартості імпортованого товару.
Зокрема, заявлено вартість 0,85 доларів
США за 1 кг, а вартість, визначена ВКМВ
на подібні товари, митне оформлення
яких вже здійснювалось, становить від
1,2 долари США за 1 кг і вище. Митна
вартість визначалася митним органом на
підставі даних цінової бази даних ДМС
України ПІК (ПІК «Цінова інформація при
визначенні митної вартості») за
останніх 90 днів, що передували оцінці,
при цьому було враховано ціну на
товари, зазначені у позиціях зазначена
за № 5, 7, 10 витягу.

ТзОВ «Фірма «Техніка монтажу» не
надало митному органу документів на
обґрунтування меншої вартості товару,
у зв'язку з чим відповідач на виконання
п. 11 Порядку № 339 зобов'язав декларанта
подати документи, що підтверджують
таку митну вартість товару. Із
додаткових документів надані були
надані цінова пропозиція виробника,
адресована покупцю (позивачу) в межах
Контракту № ZS-SZ080032 та калькуляцію
собівартості продукції, поставленої по
Додатку №2 до контракту. При цьому
загального каталогу чи прайс-листа від
виробника надано не було.

При цьому слід зазначити, що відповідно
до загальноприйнятих міжнародних норм,
викладеними у ст. VII та відповідних
додатків до ст. VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ), митна
вартість це оцінка ввезеного товару в
країні імпорту, яка здійснюється на
підставі нормальної ціни в країні
експорту, тобто ціни на такий або
аналогічний товар, який продається або
пропонується для продажу при
нормальному ході торгівлі в умовах
вільної конкуренції (п. 2 (b) ст. VII ГАТТ).
Отже, для цілей митного оподаткування
визначальною є не купівельна вартість,
а рівень цін, який склався на товар у
країні експорту.

З документів, які були подані
декларантом не можливо встановити, по
якій ціні товар міг продаватись іншим
потенційним покупцям, і чи відповідає
вказана в Додатку №2 до Контракту
вартість товару рівню цін на такі
товари в країні походження - Китаї.

Оскільки витребувані документи в
достатньому обсязі митному органу не
були надані, то визначення митної
вартості оцінюваних товарів
здійснювалось відповідно до ст.ст. 266, 273
МК України із використанням резервного
методу.

Порядком декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження,
затверджений Постановою КМУ від 20.12.2006
р. № 1766 (надалі - Порядок 1766)
передбачено, що якщо декларантом не
подано у встановлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Статтею 266 Митного кодексу України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, здійснюється за такими
методами: 1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6)резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). Якщо митна
вартість не може бути визначена за
методом № 1 згідно з положеннями статті
267 цього Кодексу, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог статей 268
і 269 цього Кодексу. У ході таких
консультацій митний орган та декларант
можуть , здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість
товарів. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі, якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Як зазначено вище, відповідач приймає
самостійне рішення про визначення
митної вартості імпортованого товару
за шостим (резервним) методом, оскільки
неможливим є застосування попередніх
методів. Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, потрібно враховувати
також положення ст. 267 МК України, за
якою перший метод визначення митної
вартості може бути використаний лише
за умови, якщо дані, заявлені
декларантом, підтверджені
документально та є достовірними.

Пунктом 11 Порядку № 1766 для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості оцінюваних товарів
можуть подаватись, зокрема, каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару,
тому вимога митного органу до
декларанта надати такі документи є
правомірною.

Таким чином, фактично встановлено, що
декларантом не було подано усіх
документів (з урахуванням тих, що
витребовувалися додатково), а тому з
цього можна зробити висновок, що
відповідач не мав правових підстав для
використання методу № 1 (за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються). ТзОВ «Фірма «Техніка
монтажу» не було надано також
інформації про митне оформлення
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів. Представники відповідача
стверджують, що така інформація у
митного органу відсутня, а апелянт
зворотнього не довів. Відповідач
зазначив, що це унеможливило
використання методів визначення
митної вартості №2 і № 3. Оскільки не
надано доказів, які б підтверджували,
що у митного органу була інформація про
ідентичні чи подібні (аналогічні)
товари, їх асортимент, фізичні
характеристики, якість та репутація
цієї продукції на ринку, а тому методи
№ 2 і № 3 не були застосовані
правомірно. Також відповідач
стверджує, що метод визначення митної
вартості № 4 не був використаний,
оскільки на момент визначення митної
вартості не було документального
підтвердження ціни одиниці товару, що
були продані на території України з
урахуванням ч. 2, 3 ст. 271 Митного кодекс)
України. Доказів, які б спростовували
ці твердження, не надано, тому
незастосування методу №4 є
правомірним. Метод визначення митної
вартості № 5 не був використаний
відповідачем, оскільки відсутнє
документальне підтвердження витрат,
які включаються в ціну товару. Оскільки
ці відомості є в калькуляції
собівартості, яку митному органу не
було надано, тому у митного органу не
було правових підстав для визначення
митної вартості методом №5.

Отже, згідно ст. 273 МК України, у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 267-272 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями ГАТТ. Митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті, повинна щонайбільшою мірою
грунтуватися на раніше визначеній за
методами 1-6 митній вартості, однак при
визначенні митної вартості відповідно
до цієї статті допускається гнучкість
при застосуванні цих методів.

Львівська митниця з врахуванням
зазначених норм мала передбачені
законом підстави для перевірки
правильності визначення митної
вартості товару декларантом та
застосування при цьому шостого
(резервного) методу визначення митної
вартості, оскільки застосувати інші
методи виявилось не можливим.

Відтак, колегія апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції у
відповідності до вимог ст.200 КАС
України, правильно встановив обставини
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст.
198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмежено відповідальністю «Фірма
«Техніка монтажу» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2010 року у справі № 2а-744/10/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий :
Р.М. Гулид

Судді :
В.C. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 03.02.2014 року