Справа № 2270/10175/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/21887/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Весельської Т.Ф.,

Малиніна В.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому про скасування вимоги
за касаційною скаргою Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернулася до суду з адміністративним
позовом, та з урахуванням уточнених
позовних вимог просила скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в м. Хмельницькому від 06.06.2011
року № 2414 про сплату недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 878,35грн.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2012
року залишено без змін постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року.

Не погоджуючись з ухвалою постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року та ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року, Фізична особа
-підприємць ОСОБА_4 звернулась до суду
з касаційною скаргою, в який просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове, яком
задовольнити позовні вимоги повністю,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів, в межах ст. 220
КАС України, дійшла висновку про
залишення касаційної скарги без
задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції
встановлено, що 25.04.2000 року виконавчим
комітетом Хмельницької міської ради
ОСОБА_4 зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа та перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому як особа, що обрала
особливий спосіб оподаткування.

У зв'язку з наявністю у підприємця
заборгованості зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
липень-грудень 2010 року, управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому виставлено вимогу про
сплату боргу в сумі 1288,80 грн.

Не погодившись з рішенням управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 оскаржувала
вимогу про сплату боргу в
адміністративному порядку до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області та до Пенсійного
фонду України, яка за результатами
розгляду залишена без змін.

Суть спірних правовідносин полягає у
правомірності прийняття органом
пенсійного фонду вимоги про сплату
боргу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідно до пункту 3 частини
першої статті 11 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-VI
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають,
зокрема, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Оскільки Пунктом 2 Закону Закон України
«Про внесення змін до Законів України
«Про державний бюджет України на 2010
рік» та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 2461-VI,
який набрав чинності з 17 липня 2010 року,
були внесені зміни до підпункту 4
пункту 8 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-VI, згідно з яким
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок) на
період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування,
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом. Відповідно до
частини другої статті 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 1058-VI (у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних відносин) суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами ПФУ у випадках, передбачених
частиною третьою статті 20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю зі сплати страхових
внесків і стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням фінансових
санкцій.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

У період з липня по 31 грудня 2010 року
діяв Закон України «Про внесення змін
до Законів України «Про державний
бюджет України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 2461-VI, яким був
встановлений механізм обчислення та
сплати страхових внесків ФОП.

У період дії цього Закону та дії
частини третьої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» № 1058-IV
у підприємця виникла недоїмка зі
сплати страхових внесків, а управління
ПФУ оформило вимогу про сплату боргу. У
вимозі недоїмка була врахована по
грудень 2010 року, тобто за період дії
Закону України «Про внесення змін до
Законів України «Про державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 2461-VI та дії частини
третьої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV.

Сплата страхових внесків здійснюється
у строки, визначені частиною шостою
статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV, - щоквартально,
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
кварталу (у справі, що розглядається, -
за липень - грудень 2010 року - до 20 січня
2011 року). Суми несплачених страхових
внесків вважаються простроченою
заборгованістю і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
розділу VIII "Прикінцеві та Перехідні
положення" Закону України «Про
внесення змін до Законів України «Про
державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 2461-VI, який
набрав чинності з 1 січня 2011 року, в
якому передбачено, що стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до наведених вимог
законодавства управління ПФУ у межах
повноважень на підставі даних
особового рахунку платника станом на 1
лютого 2011 року на суму боргу правомірно
склало вимогу.

Аналіз наведених положень
законодавства дає підстави вважати, що
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Хмельницькому при формуванні
вимоги щодо сплати недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування діяло правомірно.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року та ухвала Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року, ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду,
тому підстави для скасування або зміни
рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 07
вересня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф.
Ситников

Т.Ф.
Весельська

В.В. Малинін