Справа № 817/4121/13-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2014 р.
Справа № 817/4121/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Самченко В.М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Старійчук А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекціої Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"10" грудня 2013 р. у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Родина" до Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Приватне
акціонерне товариство "Родина"
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 08.11.2013 року №, згідно з
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 113787,00 грн., з яких: 75858,00
грн. - за основним платежем; 37929,00 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями,
що визначено податковим органом на
підставі акта від 29.10.2013 року №276/22/00375987
про результати документальної виїзної
позапланової перевірки позивача з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податку
на додану вартість при проведенні
фінансово-господарських операцій з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 08.11.2013 року №, згідно з
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 113787,00 грн., з яких: 75858,00
грн. - за основним платежем; 37929,00 грн. -
за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Приватного акціонерного
товариства "Родина" сплачений судовий
збір у сумі 228,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Костопільська ОДПІ звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказане рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі відповідач посилається на
незаконність, необ'єктивність та
необґрунтованість оскаржуваного
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач не скористався своїм правом на
участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направив, хоча про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги та положення частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали
справи, дослідивши доводи апеляційної
скарги та правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів уважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Приватне акціонерне товариство
"Родина" є юридичною особою, що
зареєстровано 22.04.1994 року
Костопільською районною державною
адміністрацією Рівненської області, з
22.04.1994 року як платник податків
перебуває на обліку в Костопільській
міжрайонній державній податковій
інспекції, зареєстроване як платник
податку на додану вартість протягом
періоду, що перевірявся.

Як вбачається зі статуту позивача,
основним видом діяльності товариства є
виробництво продукції харчової
промисловості, виробництво консервів,
кондитерських виробів, настоянок,
виноматеріалів та інших продовольчих
товарів.

У жовтні 2013 року на підставі наказу
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції від 15.10.2013 року
№182, згідно направлення на перевірку
від 16.10.2013 року №97 посадовою особою
податкової служби було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Приватного акціонерного
товариства "Родина" з питань
своєчасності, достовірності та повноти
нарахування і сплати податку на додану
вартість при проведенні
фінансово-господарських операцій з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
за період з 01.04.2013 року по 31.05.2013 року
(акт перевірки №276/22/00375987 від 29.10.2013
року).

За результатами перевірки посадовою
особою податкового органу зроблено
висновок про порушення позивачем:

пункту 198.1 статті 198, пункту 201.4, 201.6
статті 201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-Т, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 75858 грн., в т.ч. за квітень місяць 2013
року в сумі 21451 грн., за травень
місяць 2013 року в сумі 54407 грн.

Висновки податкового органу про
порушення позивачем вимог
законодавства ґрунтуються на
твердженні, що правочин, укладений між
позивачем і Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс" є
нікчемним, здійснений без мети
настання реальних наслідків.

Такий висновок податкового органу
базується на результатах перевірок
контрагента позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сировинний Альянс", відображених,
зокрема, у акті від 19.08.2013 року
№617/17-16-22-01/37943093 Державної податкової
інспекції у м. Рівному з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків з ОСОБА_6 за період з
01.04.2013 року по 30.04.2013 року, з якого
вбачається висновок податкового
органу про завищення, податкового
кредиту Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний. Альянс"
по безтоварних операціях з ФОН ОСОБА_7
та безпідставне формування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість по операціям з продажу
товарів (робіт, послуг) у квітні 2013 року,
в тому числі по позивачу, що призвело до
заниження податку на додану вартість
останнім за квітень 2013 року; та у акті
від 20.09.2013 року №684/17-16-22-01/37943093
Державної податкової інспекції у м.
Рівному з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
проведенні взаєморозрахунків з ОСОБА_6
за період з 01.05.2013 року по 31.05.2013 року, з
якого вбачається висновок податкового
органу про завищення податкового
кредиту Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
по безтоварних операціях з ФОП ОСОБА_7
та безпідставне формування податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість по операціям з продажу
товарів (робіт, послуг) у травні 2013 року,
в тому числі по позивачу, що призвело до
заниження податку на додану вартість
останнім за травень 2013 року. В свою
чергу, в основу висновків даних актів
перевірок контрагента позивача
покладені результати перевірок його
контрагента ФОП ОСОБА_6, які викладені у
акті від 25.07.2013 року №177/17/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової" невиїзної перевірки з
питань правильності визначення,
податкового зобов'язання, та
достовірності нарахування податкового
кредиту по податковими деклараціям за
березень та квітень 2013 року, відповідно
до якого податковим органом
встановлено відсутність у ФОП ОСОБА_7
об'єктів оподаткування по операціям з
придбання товарів (послуг) у
підприємств-постачальників та по
операціям з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям
протягом березня-квітня 2013 року; та у
акті від 04.09.2013 року №369/17/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ФОП
ОСОБА_6 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та. іншого
законодавства, за період з 01.01.2013 року
по 19.08.2013 року, у якому встановлено
відсутність у ФОП ОСОБА_7 об'єктів
оподаткування по операціям з придбання
товарів (послуг) у підприємств -
постачальників та по операціям з
продажу цих товарів (послуг)
підприємствам-покупцям за січень та
травень-липень 2013 року.

За результатами перевірки позивача
Костопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.11.2013 року
№, згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання,
з податку на додану вартість у сумі
113787,00 грн., з яких: 75858,00 грн. - за основним
платежем; 37929,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями:

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб і фізичних осіб
- підприємців станом на 05.12.2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
зареєстроване у Єдиному державному
реєстрі, відомості про перебування
юридичної особи в процесі припинення
підприємницької діяльності або про
порушення провадження у справі про
банкрутство щодо юридичної особи
відсутні.

Як встановлено судом, у липні 2012 року
позивач уклав з Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Сировинний Альянс" договір
купівлі-продажу від 18.07.2012 року №180712, за
умовами якого продавець - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Сировинний Альянс" зобов'язувався
поставити покупцю - Приватному
акціонерному товариству "Родина" цукор
(товар), а покупець зобов'язувався
прийняти та оплатити його на умовах
даного договору.

Згідно з умовами зазначеного договору
ціна на кожну партію товару вказується
продавцем у виставлених ним
рахунках-фактурах та/або у накладних на
кожну партію товару і містить у собі
податок на додану вартість (пункт 1.2.
договору). Загальна вартість поставки
товару за цим договором складається з
суми вартості всіх поставок на протязі
дії цього договору (пункт 1.3. договору).
При цьому, якість товару, що
поставляється (підлягає придбанню),
повинна відповідати вимогам діючого
ДСТУ 4623:2006 та підтверджуватися
сертифікатами відповідності (пункт 2.1.
договору). За умовами поставки,
визначених сторонами у договорі,
поставка товару здійснюється на умовах
ЕХУ (Інкотермс 2010) згідно інструкцій
продавця (пункт 3.1. договору). Приймання
товару за кількістю та якістю
здійснюється на місці відвантаження
товару згідно супроводжуючих
документів. Продавець зобов'язується
до товару додати наступні документи:
сертифікат відповідності та якісне
посвідчення, податкову та видаткові
накладні (пункти 3.4, 3.5. договору).

Позивач вказує, що у ході виконання
вказаного договору у квітні 2013 року він
отримав від контрагента 91,2 т. цукру на
суму 452905,92 грн., в т.ч. ПДВ - 75484,32 грн., у
травні 2013 року - 65,5 т. цукру на суму 326442,6
грн., в т.ч. ПДВ -54407,1 грн.

На підтвердження факту поставки товару
позивач надав суду видаткові накладні:
№РН-0003 від 03.04.2013 року на суму 124225,92
грн., №РН-0044 від 18.04.2013 року на суму 109560
грн., №РН-0061 від 23.04.2013 року на суму 109560
грн., №РН-0068 від 26.04.2013 року на суму 109560
грн., №РН-013 від 16.05.2013 року на суму 106425
грн., №РН-026 від 22.05.2013 року на суму 110008,80
грн., №РН-037 від 27.05.2013 року 110008,80 грн.

За отриманий товар (цукор) позивачем
було перераховано на рахунок
контрагента - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
грошові кошти у сумі 809348,52 грн., в т.ч.
ПДВ на суму 134891,42 грн. згідно платіжних
доручень: №605 від 02.04.2013 року на суму
30000,00 грн., №628 від 04.04.2013 року на суму
30000,00 грн., №658 від 09.04.2013 року на суму
94225,92 грн., №741 від 19.04.2013 року на суму
109560,00 грн., №769 від 25.04.2013 року на суму
79560,00 грн., №771 від 26.04.2013 року на суму
30000,00 грн., №790 від 29.04.2013 року на суму
49560,00 грн., №811 від 30.04.2013 року на суму
60000,00 грн., №878 від 16.05.2013 року на
суму106425,00 грн., №901 від 23.05.2013 року на
суму 110008,80 грн., №922 від 27.05.2013 року на
суму 50000,00 грн., №930 від 28.05.13 року на суму
60008,80 грн.

На підтвердження розрахунків між
сторонами та сплати сум податку на
додану вартість у складі ціни товару за
вказаними господарськими операціями
позивач отримав від Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сировинний Альянс" податкові накладні:
№5 від 03.04.2013 року на суму 124225,92 грн., №36
від 18.04.2013 року на суму 109560 грн., №50 від
23.04.2013 року на суму 109560 грн., №56 від
26.04.2013 року на суму 109560 грн., №14 від
16.05.2013 року на суму 106425 грн., №29 від
22.05.2013 року на суму 110008,80 грн., №39 від
27.05.2013 року на суму 110008,80 грн., які
зареєстровані позивачем у реєстрі
отриманих податкових накладних за
відповідні періоди, що не
заперечувалось відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевезення цукру здійснювалось
контрагентом на підставі
товарно-транспортних накладних:
№№03.1/04 від 03.04.2013 року, 18/04 від 18.04.2013
року. 23/04 від 23.04.2013 року, 26/04 від 26.04.2013
року, 16/05 від 16.05.2013 року, 22.3/05 від 22.05.2013
року, 27/05 від 27.05.2013 року.

Отриманий позивачем цукор був
оприбуткований на склад підприємства,
про що свідчать складські накладні на
оприбуткування цукру на склад
підприємства: №№ 831, 915, 967, 994,1215, 1234, 1251
за квітень і травень 2013 року.

В подальшому придбаний цукор надходив
до виробничих цехів підприємства, про
що свідчить Журнал складського обліку,
виробничий звіт про використання цукру
за квітень, травень 2013 року, де
використовувався для виробництва
цукристих кондитерських виробів
(зефіру, мармеладу, цукерок, драже тощо),
чим забезпечувалось здійснення
господарської діяльності позивача.

На підтвердження реальності поставки
цукру за господарською операцією з
контрагентом позивач надав суду:

-декларації про оптову ціну на
продовольчі-товари, щодо яких
запроваджено державне регулювання №163
від 09.06.2011 року, №13 від 16.06.2011 року, №20
від 23.06.2011 року, №25 від 30.06.2011 року;

-посвідчення заводів-виробників цукру
про якість цукру білого,

сертифікат відповідності ДКУ з питань
технічного регулювання та споживчої
політики Державної системи
сертифікації Укр. СЕПРО, виданий на
продукцію (цукор),

-висновок державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи,

оборотно-сальдову відомість по рахунку
201 "Сировина і матеріали" в розрізі
цехів та товарно-матеріальних
цінностей за квітень, травень 2013 року,

-оборотно-сальдову відомість по
рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними
постачальниками та підрядчиками" по
контрагенту ТОВ "Сировинний альянс" за
квітень, травень 2013 року,

-акт звіряння розрахунків АТ "Родина" з
ТОВ "Сировинний альянс" за квітень,
травень 2013 року.

По зазначеним операціям позивач
включив суми податку на додану
вартість, сплачені у ціні отриманого
товару у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сировинний альянс"
до складу податкового кредиту за
квітень 2013 року у сумі 21451 грн., та до
складу податкового кредиту за травень
2013 року у сумі 54407 грн.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (частина 2 статті
215 Цивільного кодексу України).

В силу статті 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Як вже зазначалось судом, податкові
зобов'язання по податку на додану
вартість визначено позивачу у зв'язку з
формуванням за рахунок сум податку на
додану вартість, сплачених контрагенту
позивача у складі ціни отриманого
товару, податкового кредиту з податку
на додану вартість. Оскільки за
висновком податкового органу угода
купівлі-продажу є нікчемною, то і
формування податкового кредиту
вчинено позивачем незаконно.

Таким чином, вирішення даної справи
залежить від доведеності тверджень
податкового органу про безтоварність
господарських операцій, що покладено в
основу висновків про нікчемність
правочину та прийнятого податкового
повідомлення-рішення, яке оспорюється
в цій справі.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" №996-ХІУ від 16.07.1999
року (надалі - Закон України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні"), господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до частини 1 етапі 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складенні під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - після її закінчення.

З огляду на вищевикладене слідує, що
первинні бухгалтерські документи та
податкові накладні, надані для
перевірки, є первинними в розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", відповідають всім необхідним
вимогам, передбаченим цим Законом та
повністю розкривають зміст
господарських операцій щодо придбання
позивачем у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
товару.

Разом з тим, відповідач в
обгрунтування безтоварності
господарських операцій позивача з
контрагентом Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс",
що досліджувались судом, посилаючись
на "Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні",
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14.10.1997 року
щодо підтвердження перевезення
вантажу виключно товарно-транспортною
накладною та в частині її реквізитів.
вказав на відсутність деякої
інформації у товарно-транспортних
накладних, тому стверджував, що вказані
товарно-транспортні накладні не
вважаються первинними документами в
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а. відтак факт
постачання товару позивачу не
підтверджений належним чином, що
доводить безтоварність відповідних
операцій. Відповідні висновки
податкового органу вбачаються і у акті
перевірки позивача.

Відсутність та/або дефектність
документів на транспортне перевезення
обумовленого договором товару не є
безумовною підставою ставити під
сумнів здійснення господарських
операцій.

Так, відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997 року,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із пунктами 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7
вказаних Правил основними документами
на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним,
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувач, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані Правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи,
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Посилання відповідача на певні
недоліки оформлення
товарно-транспортних накладних, за
якими до позивача надходив товар, є
безпідставним, оскільки, податкове
законодавство не ставить в залежність
право платника податків на податковий
кредит від наявності чи відсутності
товарно-транспортної накладної, а
Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
на які посилається податковий орган, не
є законодавчим документом з питань
оподаткування і не можуть
регламентувати виключний порядок
документування в податковому обліку
податкового кредиту платника.

Крім того, чинним законодавством
України не встановлено обов'язку
суб'єкта господарювання, а також права
здійснювати перевірку справжності
наданих контрагентами документів при
укладенні договорів.

Господарські операції позивача із
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
підтверджуються не тільки
товарно-транспортними накладними, але
й іншими документами, якими є договір,
видаткові накладні, документи
складського обліку, податкові
накладні, платіжні документи, про що
вказувалось вище. В сукупності всі ці
документи повністю відповідають
поняттю "первинні документи", що
визначені у статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України".

Згідно абзацу 2 пункту 2.1. "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за номером 168/704, господарські
операції - це факти підприємницької та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричинити реальні зміни майнового
стану платника податків.

Вимога щодо реальної зміни майнового
стану суб'єкта господарювання
кореспондує з положеннями розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (надалі - Податковий кодекс
України), яким встановлено порядок
формування платниками податків
податкового кредиту з податку на
додану вартість та визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість.

Відповідно до пункту 200.1 ст.200
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-УІ сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Таким чином, для підтвердження
законності формування позивачем
податкового кредиту за господарськими
операціями з його контрагентом
необхідно підтвердження реальності
даних господарських операцій
відповідними первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,

В свою чергу, відповідно до пп. "а"
пункту 198.1 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-УІ, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 етапі 198 розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-УІ, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-УІ передбачено, що до
податкового кредиту не відносяться
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені, податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як вже зазначалось, до складу
податкового кредиту позивач включив
суми податку на додану вартість,
сплачені ним у складі ціни наданих
послуг, підтверджені податковими
накладними.

Надані позивачем для перевірки та суду
накладні, виписані Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Сировинний Альянс", відповідають
вимогам статті 201 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-УІ,
претензії щодо їх форми та змісту у
відповідача відсутні.

Таким чином, наявність у позивача
належним чином оформлених первинних
документів свідчить про дотримання ним
спеціальних вимог щодо
документального підтвердження
реальності господарських операцій та
обґрунтованого формування податкового
кредиту по податку на додану вартість
по господарським взаємовідносинам з
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сировинний Альянс"
за відповідний період.

Механізм підтвердження платниками
податків реальності тих господарських
операцій, по яким був сформований
податковий кредит з податку на додану
вартість законодавством України не
визначений. Податковий кодекс України
від 02.12.2010 року №2755-УІ визначає лише
вимоги щодо документального
підтвердження задекларованих сум
податкового кредиту, які, як зазначено
вище, були дотримані позивачем.

При цьому суд зазначає, що при
дослідженні факту здійснення
господарських операцій, що були
підставою для формування податкового
кредиту платника податків, оцінювати
слід відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовано дані податкового
обліку. Відносини між учасниками
попередніх ланок постачання товарів не
мають безпосереднього впливу на
дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
конкретними контрагентами. В разі
наявності у органу державної
податкової служби інформації щодо
порушення окремим платником податків
податкового законодавства, негативні
наслідки повинні застосовуватися саме
щодо цієї особи.

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу законодавства в
розрізі наведених вище правових норм,
досліджених судом доказів та
встановлених обставин, суд зазначає, що
висновки податкового органу про
неправомірне формування позивачем
податкового кредиту по господарським
операціям, що належним чином
підтверджені первинними документами
та відображені у бухгалтерському та
податковому обліку позивача, є
безпідставними.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "10" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "06" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано: р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Приватне акціонерне
товариство "Родина"
вул.Крип'якевича,48А, м.Костопіль,
Рівненська область, 35000

3- відповідачу: Костопільська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.С.Руданського,5, м.Костопіль,
Рівненська область, 35000