Справа № К/9991/36495/11-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/36495/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 24 березня 2009 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2010
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2004-2005 роки та 2007-2008
роки,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення за 2004-2005 роки та 2007-2008
роки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2-ї категорії; відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
у той же час вказані виплати отримує у
значно меншому розмірі.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 24 березня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2010 року, позов задоволено:
визнано неправомірним рішення
відповідача про відмову позивачу у
виплаті заборгованості по компенсації
на оздоровлення згідно з розмірами,
встановленими статтею 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
стягнуто з відповідача за рахунок
коштів Державного бюджету України на
користь позивача суму допомоги на
оздоровлення за 2004-2005,2007-2008 роки у
розмірі 7046,60 грн.

У поданій касаційній скарзі Управління
праці та соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради із
посиланням на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
другої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 та перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
актами, при визначенні розміру
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення відповідач повинен був
керуватися частиною четвертою статті 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Між тим, на думку колегії суддів в
порушення норм процесуального права
суди безпідставно не звернули увагу на
доводи відповідача щодо застосування
до спірних правовідносин положень
статей 99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, за якими для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову, якщо на
цьому наполягає одна із сторін.

Спірні виплати є одноразовими,
виплачуються щорічно, і правовідносини
закінчуються на день проведення таких
виплат.

Таким чином, для правильного вирішення
справи суди повинні встановити
обставини пропуску строку звернення з
адміністративним позовом про
стягнення щорічної разової грошової
допомоги за 2004-2005 роки та 2007 рік. Проте,
такі обставини судами не
встановлювались. Суд першої інстанції
безпідставно послався на положення
строку позовної давності, які
визначені Цивільним кодексом України,
а також на приписи Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку». Правовідносини в
даній справі повинні розглядатися, в
першу чергу, виходячи з правомірності
або неправомірності дій чи
бездіяльності органу владних
повноважень, на звернення для
оскарження яких Кодексом
адміністративного судочинства в
редакції, на момент звернення позивача
до суду, встановлювався один рік.

Суд апеляційної інстанції вказаного
недоліку не виправив.

Неповне з'ясування судами обставин
справи в цій частині є підставою для
скасування їх рішень та направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В частині позовних вимог про стягнення
щорічної разової грошової допомоги за
2008 рік, колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для їх
задоволення, з огляду на наступне.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення до деяких
законодавчих актів України" текст
статті 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" викладено в такій редакції:
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України".

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення до деяких законодавчих актів
України", визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008.

Відповідно до частини другої 2 статті
152 Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, правильними є висновки
судів попередніх інстанцій про
незаконність дій відповідача під час
виплати у листопаді 2008 року (що
підтверджується довідкою УПСЗН від
02.03.2009 №06/1657) допомоги на оздоровлення в
сумі 100,00 грн., оскільки на момент
виплати позивачу щорічної разової
грошової допомоги статті 48 "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" була діюча.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 24 березня 2009 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2010
року змінити, скасувавши в частині
задоволення позову за 2004-2005 роки та 2007
рік.

У вказаній частині справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про
визнання дій неправомірними та
стягнення недоотриманих коштів на
оздоровлення направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В частині задоволення позовних вимог
про стягнення допомоги на оздоровлення
за 2008 рік в сумі 2625 грн. постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 24
березня 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: