Справа № 826/18512/13-а
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2014 року 16 год. 45 хв.
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «ЮТ Проперті» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києвіпро
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 19
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЮТ
Проперті» (далі - позивач, ТОВ «ЮТ
Проперті») з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 19
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що висновки
Акта Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби від
18.05.2013р. № 1460/2230/35677612, складеного за
результатами проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «ЮТ Проперті» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентом ТОВ
«Форс Трейд» (ідентифікаційний код
37210497) за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р,
документально та нормативно не
Крім того, в тексті своєї позовної
заяви ТОВ «ЮТ Проперті» зазначає про
безпідставність проведення
відповідачем вказаної документальної
позапланової перевірки згідно норм пп.
78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України, оскільки запитувані
податковим органом інформація та копії
первинних та інших документів по
господарським операціям з названим
вище суб'єктом господарської
діяльності надавалися позивачем
Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
б/н і б/д. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилається на
те, що працівником ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЮТ
Проперті» (ідентифікаційний код 35677612) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентом ТОВ
«Форс Трейд» (іденти-фікаційний код
37210497) за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р., за
результатами якої складений Акт від
18.05.2013р. № 1460/2230/35677612. Згідно висновків
цього Акта перевірки ТОВ «ЮТ Проперті»
допустило порушення норм п. 138.2, п. 138.4, п.
138.6, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 та ст.
22, п. 44.1 ст. 44, ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.185.1 ст. 185, п. 200.1 ст. 200, п. 201.1 п. 201.4,
п. 201.6, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження
позивачем податку на прибуток
підприємств за IV-ий квартал 2012 року на
суму 100 380, 00 грн. та заниження податку на
додану вартість за звітні періоди за
грудень 2012 року на суму 95 600, 00 грн. На
думку відповідача, висновки Акта
перевірки являються правомірними та
ґрунтуються на достовірних і належних
доказах, а саме: Актів ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва ДПС від
05.03.2013р. № 443/22-317/37210497 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Форс Трейд»
(ідентифікаційний код 37210497), згідно
якого реальність здійснення цим
підприємством господарських операцій
За наслідками проведеної перевірки ДПІ
у Шевченківському районі м. Києва ДПС
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 19.06.2013р. №
вимогам податкового законодавства.
В судових засіданнях по справі
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог та просив відмовити в їх
24 грудня 2013 року в судовому засіданні
суд ухвалив про перехід розгляду
справи в порядку письмового
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
В ході судового розгляду було
встановлено, що ТОВ «ЮТ Проперті»
отримала від ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС лист-запит від
22.02.2013р. № 2138/10/15.2-66 «Про надання
інформації та її документального
підтвердження», в якому податкова
інспекція, посилаючись на норми пп. 20.1.6
п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України,
просила позивача в строк протягом
десяти робочих днів, що настають за
днем надходження цього запиту, надати
до податкової інспекції пояснення та
документальне підтвердження щодо
формування податкового кредиту та
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за період грудень 2012
У відповідь на вказаний запит ДПІ від
22.02.2013р. позивач 11 березня 2013 року своїм
листом від 11.03.2013р. № 3 подав до
канцелярії податкової інспекції
пояснення по суті господарських
операцій, що стали підставою для
формування сум податкових зобов'язань
та податкового кредиту з податку на
додану вартість, копії первинних і
розрахункових документів.
Протягом періоду з 15.05.2013р. по 16.05.2013р. на
підставі Наказу від 15.05.2013р. № 474/2230
(винесення якого в свою чергу
обґрунтоване нормами пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України) та
направлення на перевірку від 15.05.2013р. №
1575/22-30, працівником ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС
була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЮТ
Проперті» (ідентифікаційний код 35677612) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентом ТОВ
«Форс Трейд» (ідентифікаційний код
37210497) за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р., за
результатами якої складений Акт від
18.05.2013р. № 1460/2230/35677612 (далі - Акт
В ході проведення вказаної
документальної перевірки перевіряючим
встановлені взаємовідносини ТОВ «ЮТ
Проперті» з суб'єктом господарської
діяльності ТОВ «Форс Трейд»
(ідентифікаційний код 37210497), а саме: в
грудні 2012 року відповідно до договору
поставки товарів від 03.12.2012р. № 5 З/12
перевіряєме підприємство здійснило
закупку будівельних матеріалів на
загальну суму 573 600, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 95
600, 00 грн.). За результатами таких
фінансово-господарських відносин
перевіряєме підприємство віднесло до
складу валових витрат за ІV-ий квартал
2012 року суму витрат у розмір 478 000, 00 грн.,
а до складу податкового кредиту за
грудень 2012 року - податок на додану
вартість в сумі 99 032, 59 грн.
При цьому працівником відповідача в
ході проведення документальної
перевірки ТОВ «ЮТ Проперті» були
враховані отримані від ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва ДПС
матеріали щодо результатів невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Форс
Трейд» (ідентифікаційний код 37210497) з
питання дотримання вимог податкового
законодавства по податку на додану
вартість за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р.,
яким встановлено нікчемність
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями згідно іншого
Акта ДПІ у Солом'янському районі
м. Києва ДПС від 05.03.2013р. № 443/22-317/37210497
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Форс Трейд»
(ідентифікаційний код 37210497). Зокрема, в
тексті цього Акта ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва ДПС наявні посилання на
висновок ГВПМ ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва ДПС щодо наявності
ознак «фіктивності» та відсутності
факту реального здійснення
господарських операцій ТОВ «Форс
Трейд» (ідентифікаційний код 37210497) за
грудень 2012 року (службова записка від
свою чергу, ґрунтується на наступних
обставинах: співробітниками ГВПМ ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва ДПС в
ході відпрацювання ТОВ «Форс Трейд»
встановлено відсутність вказаного
підприємства за податковою адресою.
Також, з метою встановлення
зареєстрованих за ТОВ «Форс Трейд»
транспортних засобів і нерухомого
майна були направлені запити до УДАІ ГУ
МВС України у м. Києві та БТІ, службову
записку до ДПІ відносно осіб, які
отримували заробітну плату на
На підставі вищевикладеного працівник
відповідача дійшов висновку, що наявні
у ТОВ «ЮТ Проперті» первинні та
розрахункові документи, оформлені по
господарським операціям з ТОВ «Форс
Трейд» не можуть бути достатньою
правовою підставою для формування
позивачем сум валових витрат і
податкового кредиту з податку на
В розділі 4 «Висновок» Акта перевірки
від 18.05.2013р. № 1460/2230/35677612 перевіряючий
встановив порушення ТОВ «ЮТ Проперті»
наступних норм законодавства України:
п. 138.2, п. 138.4, п. 138.6, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 та ст. 22, п. 44.1 ст. 44, ст.188, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.185.1 ст. 185, п. 200.1 ст. 200,
п. 201.1 п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст.201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження позивачем
податку на прибуток підприємств за IV-ий
квартал 2012 року на суму 100 380, 00 грн. та
заниження податку на додану вартість
за звітні періоди за грудень 2012 року на
суму 95 600, 00 грн.
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
подав до канцелярії податкової
інспекції письмові заперечення від
07.06.2013р. № 12 на висновки вказаного Акта
перевірки з обґрунтуванням своєї
Своїм листом від 14.06.2013р. № 165/10/22.3-25
відповідач залишив висновки Акта
перевірки без змін, а заперечення ТОВ
«ЮТ Проперті» - без задоволення.
19 червня 2013 року ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС на підставі Акта
перевірки від 18.05.2013р. № 1460/2230/35677612
прийняла наступні спірні податкові
повідомлення-рішення:
ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до абз. 2 п. 123.1 ст. 123 цього
Кодексу, за порушення вимог пп. 14.1.181 п.
14.1 ст. 14, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.1 ст.
200, п. 201.4 і п. 201.6 ст.201 Податкового
кодексу України, визначило ТОВ «ЮТ
Проперті» суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
119 500, 00 грн., в т.ч. 95 600, 00 грн. - основний
платіж, 23 900, 00 грн. - штрафні (фінансові)
ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до п. 123.1 ст. 123 цього Кодексу,
за порушення пп. 14.1.27 та пп.14.1.36 п. 14.1 ст.
14, п. 137.1 ст. 137, п. 138.2 і п. 138.4 ст. 138,
пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, визначило ТОВ «ЮТ Проперті»
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств у
розмірі 125 475, 00 грн., в т.ч. 100 380, 00 грн. -
основний платіж, 25 095, 00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.
Згідно рішень Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 23.08.2013р. №
3646/10/26-15-10-04-04 та Міністерства доходів і
зборів України від 04.11.2013р. №
розгляду первинної та повторної скарг
ТОВ «ЮТ Проперті» на податкові
повідомлення-рішення від 19.06.2013р. №
були залишені без задоволення, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення відповідно - без
При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.
В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), який набрав чинності 01 січня
2011 року, «витрати» - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Одночасно згідно пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
цього Кодексу «господарська
діяльність» - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п 138.1 ст. 138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.
Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Згідно абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК
України визначено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
Крім цього, податковим кредитом у
розумінні підпункту 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України визнається сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно розділу V цього
Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України) (п.
201.1 ст. 201 ПК України).
Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст. 201 ПК України).
В силу п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).
Пунктом 201.8 ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
Згідно з п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011р. № 1379, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22
набрав чинності 16 грудня 2011 року та був
чинний станом на момент виникнення
спірних правовідносин)(далі - Порядок)
податкову накладну заповнює особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що
сплачена (нарахована) сума податку на
додану вартість у податковій накладній
повинна відповідати сумі податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг продавця у реєстрі
виданих та отриманих податкових
Податкова накладна є підставою для
віднесення до податкового кредиту
витрат зі сплати податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку (п. 6.2 Порядку).
Одночасно відповідно до положень п. 6.3
цього Порядку не дає права покупцю на
віднесення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту:
відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних;
порушення порядку заповнення
податкової накладної; податкова
накладна виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм
в сукупності, ПК України визначено
окремі випадки, за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій (відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
податку додану вартість. Таким чином,
із зазначеного вище також випливає те,
що при дослідженні факту здійснення
господарської операції, оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку.

При цьому у листі від 02.06.2011р. № 742/11/13-11
Вищий адміністративний суд України
одночасно зазначає, що за відсутності
факту придбання товарів чи послуг або в
разі якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів

Сама по собі наявність або відсутність
окремих документів, а так само помилки
у їх оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце. Водночас
наявність формально складених, але
недостовірних первинних документів,
відповідність яких фактичним
обставинам спростована належними
доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції (про що також
було зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011р. № 1936/11/13-11).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №
996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі - Закон №
996-ХІV), який визначає правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704 (в редакції на момент
спірних правовідносин)(далі -
Положення), яке встановлює порядок
створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (підприємства),
установ та організацій, основна
діяльність яких фінансується за
рахунок коштів бюджету (установи),
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. (п. 2.2 Положення).

Згідно з п. 2.3 Положення первинні
документи, створені в електронному
вигляді, застосовуються у
бухгалтерському обліку за умови
дотримання вимог законодавства про
електронні документи та електронний
документообіг.

В силу п. 2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

Усі первинні документи, облікові
регістри і бухгалтерська звітність
повинні складатись українською мовою.
Поряд з українською мовою може
застосовуватися інша мова у порядку,
визначеному статтею 11 Закону України
«Про мови в Україні» (п. 1.3 Положення).

Аналіз викладених норм свідчить про те,
що валові витрати та податковий кредит
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11.

В ході судового розгляду також
встановлено, що в грудні 2012 року між ТОВ
«ЮТ Проперті» (Покупець), в особі
директора Диніна А.В., і суб'єктом
господарської діяльності - ТОВ «Форс
Трейд» (Постачальник), в особі
директора Коломійця А.В., був укладений
письмовий договір поставки від 03.12.2012р.
за № 53/12. За умовами цього Договору
поставки Постачальник зобов'язується
поставити та передати у власність
Покупця будівельні матеріали (далі -
товар), а Покупець, в свою чергу, -
прийняти та оплатити вартість Товару
на умовах визначених даним Договором.
Ціна, кількість, асортимент товару
обумовлюються у відповідних
специфікаціях (додатках до даного
Договору), які попередньо погоджуються
сторонами.

Загальна ціна товару за цим Договором
становить 573 600, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 95 600, 00
грн.).

Поставка Товару здійснюється
Постачальником за його рахунок за
погодженими з Покупцем партіями до 31
грудня 2012 року включно, місце поставки
товару (передачі товару Покупцю) -
м. Київ, вул. Польова, 65.

Відповідно до письмових пояснень
позивача від 23.12.2013р. № 29, наданих до
канцелярії суду 24 грудня 2013 року, та
згаданого вище листа ТОВ «ЮТ Проперті»
від 11.03.2013р. № 3, наданого у відповідь на
письмовий запит ДПІ від 22.02.2013р. №
2138/10/15.2-66, поставка будівельних
матеріалів згідно договору від 03.12.2012р.
за № 53/12 здійснювалася ТОВ «Форс Трейд»
поступово, а саме - партіями до 27.12.2012р.
включно за рахунок Постачальника.
Товари приймалися особисто директором
Покупця Диніним А.В. та на видаткових
накладних ставилася мокра печатка, а
тому відповідно довіреність від імені
ТОВ «ЮТ Проперті» на отримання
вказаних товарно-матеріальних
цінностей не виписувалася. Поставлений
товар відвантажувався за адресою: м.
Київ, вул. Польова, 65, де ТОВ «ЮТ
Проперті» орендує земельну ділянку у
ТОВ «Т Проперті» згідно договору
оренди від 26.12.2011р. за № 3. Оплата
вартості поставлених товарів було
проведена частками у період з лютого по
жовтень 2013 року, що не суперечить
умовам договору поставки (пункт 5).
Наразі сума заборгованості ТОВ «ЮТ
Проперті» перед по спірному договору
ТОВ «Форс Трейд» становить 60 365, 72 грн.

На підтвердження фактів виконання
Сторонами своїх договірних зобов'язань
(поставки товарів і відповідно оплати
вартості таких товарів) за вказаним
Договором позивачем були надані суду
наступні оригінали та копії первинних
і розрахункових документів: самого
договору поставки від 03.12.2012р. за № 53/12 з
додатками № 1 - № 10 до нього
(специфікаціями); видаткових накладних
на загальну суму 573 600, 00 грн. (з ПДВ),
датованих груднем 2012 року;
оборотно-сальдової відомості по
субрахунку бухгалтерського обліку 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» за період грудень 2012
року - грудень 2013 року; оригінали
виписок ПАТ «КБ «Фінансовий партнер»
(МФО 380872) по розрахунковому рахунку ТОВ
«ЮТ Проперті» № 0232, АТ
«Єврогазбанк» (МФО 380430) розрахунковому
рахунку ТОВ «ЮТ Проперті» № 14 з
відомостями про здійснення переказу
сум коштів (вартість товару з ПДВ) на
користь ТОВ «Форс Трейд».

За результатами здійснення поставок
товарів і виконання робіт ТОВ «Форс
Трейд» виписало на користь ТОВ «ЮТ
Проперті» наступні податкові накладні:
від 10.12.2012р. № 3 на суму 59 000, 00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 9 833, 33 грн.), від 11.12.2012р. № 4 на суму 58
500, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 750, 00 грн.), від
12.12.2012р. № 14 на суму 59 500, 00 грн. (в т.ч. ПДВ
- 9 916, 67 грн.), від 14.12.2012р. № 17 на суму 57 000,
00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 500, 00 грн.), від 17.12.2012р.
№ 20 на суму 57 000, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 500, 00
грн.), від 19.12.2012р. № 21 на суму 59 000, 00 грн.
(в т.ч. ПДВ - 9 833, 33 грн.), від 21.12.2012р. № 27 на
суму 58 000, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 666, 67 грн.),
від 24.12.2012р. № 28 на суму 48 600, 00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 8 100, 00 грн.), від 26.12.2012р. № 30 на суму
58 500, 00 грн. (в т.ч. ПДВ - 9 750, 00 грн.), від
27.12.2012р. № 31 на суму 58 500, 00 грн. (в т.ч. ПДВ
- 9 750, 00 грн.), всього податку на додану
вартість на загальну суму 95 600, 00 грн.,
які підписані керівником цього
товариства і скріплені печаткою
зазначеного підприємства.

За результатами дослідження вище
перелічених первинних і розрахункових
документів суд дійшов висновку, що вони
оформлені у відповідності до вимог
Закону № 996-ХІV та Положення. Також
наявні в матеріалах податкові
накладні, що були виписані ТОВ «Форс
Трейд» в грудні 2012 року на адресу
позивача за результатами поставки
будівельних матеріалів, за своїм
змістом цілком відповідають вимогам п.
201.1 ст. 201 ПК України.

Крім того, факти здійснення вказаним
контрагентом поставок товарів на
адресу позивача були підтверджені
завіреними ТОВ «Форс Трейд» копіями
первинних та інших документів (а саме:
договору оренди транспортного засобу
від 01.12.2012р. № 1, акта приймання-передачі
орендованого автомобіля за цим
Договором, свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, подорожніми
листами вантажного автомобіля,
датованих груднем 2012 року, договору
купівлі-продажу від 01.12.2012р. № 1201
щодо закупівлі спірних будівельних
матеріалів у третьої особи - ТОВ
«Трейдоптторг», та первинних
документів до такого Договору, та ін.),
наданими контрагентом позивачу).

Також у своїх письмових поясненнях від
23.12.2013р. № 29 позивач зазначає про те, що
придбані у ТОВ «Форс Трейд» будівельні
матеріали були в подальшому передані
ним підрядній організації - ТОВ
«Юкон-С» для проведення ремонтних
робіт фасадів об'єктів нерухомого
майна, що належать ТОВ «ЮТ Проперті» на
праві приватної власності. Зокрема,
станом 01 грудня 2012 року на балансі ТОВ
«ЮТ Проперті» (субрах. 100 «Інвестиційна
нерухомість») обліковувалися 18
об'єктів нерухомості, що
використовувалися/-вуються позивачем
безпосередньо в своїй господарській
діяльності (основний вид діяльності
ТОВ «ЮТ Проперті» за КВЕД - надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна).

Додатково на обґрунтування своїх
позовних вимог ТОВ «ЮТ Проперті»
надало суду наступні документи, які
підтверджують факт придбання спірних
послуг з метою використання їх в
подальшій господарській діяльності,
економіко-правовий статус позивача та
наявність у нього
адміністративно-господарських
можливостей для здійснення протягом
перевіряємого періоду господарської
діяльності: копії свого Статуту, витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відносно ТОВ «ЮТ Проперті» станом на
17.05.2013р., свідоцтва про реєстрацію ТОВ
«ЮТ Проперті» платником податку на
додану вартість; копії договору оренди
від 26.12.2011р. № 3, укладеного між ТОВ «ЮТ
Проперті» (як Орендарем) і ТОВ «Т
проперті» (як Орендодавцем), щодо
платного строкового користування
земельною ділянкою для здійснення
господарської діяльності, загальною
площею 300 м2, що розташована за адресою:
м. Київ, вул. Польова, 65, Солом'янського
району, та додаткових угод до нього,
актів приймання-передачі/повернення
орендованого майна, первинних і
розрахункових документів, оформлених
сторонами на його виконання за грудень
2012 року; копії протоколу Загальних
зборів Учасників ТОВ «ЮТ Проперті» від
31.10.2012р. № 31/10/12 та акта обстеження від
30.10.2012р. щодо вирішення питання
необхідності проведення ремонтних
робіт фасадів об'єктів нерухомості
(основних засобів); копії договору
підряду від 01.11.2012р. № 6, укладеного між
ТОВ «ЮТ Проперті» (як Замовником) та ТОВ
«Юкон-С» (як Підрядником), на виконання
ремонтних робіт фасадів на об'єктах ТОВ
«ЮТ Проперті» та первинних і
розрахункових документів, оформлених
сторонами за результатами виконання
цього Договору; копії актів ТОВ «ЮТ
Проперті» на списання товарів
(будівельних матеріалів);
оборотно-сальдових відомостей по
рахунку бухгалтерського обліку 10
«Основні засоби» та субрахункам
бухгалтерського обліку 100
«Інвестиційна нерухомість» « 205
«Будівельні матеріали», 631 «Розрахунки
з вітчизняними постачальниками» за
грудень 2012 року та інші періоди 2013 року;
копії договорів купівлі-продажу
нерухомого майна та інших документів
на підтвердження права власності ТОВ
«ЮТ Проперті» на такі об'єкти
нерухомого майна, їх подальшу
реалізацію третім особам; копії
договорів оренди об'єктів нерухомого
майна, укладених між позивачем (як
Орендодавцем) та суб'єктами
господарської діяльності (Орендарями),
та інші.

Окрім цього, на підтвердження
правомочності укладення спірних
правочинів позивач надав суду копії та
оригінал витягів з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відносно ТОВ «Форс
Трейд» станом на 04.06.2013р., 03.07.2013р.,
05.08.2013р. та 19.12.2013р.; копії протоколу
Загальних зборів Учасників ТОВ «Форс
Трейд» від 17.10.2012р. № 2 та наказу ТОВ
«Форс Трейд» від 17.10.2012р. № 3 щодо
прийняття Коломійця А.В. на посаду
директора цього Товариства; копію
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість ТОВ «Форс
Трейд»; копії податкової звітності ТОВ
«Форс Трейд» з податку на додану
вартість за звітні періоди
жовтень-грудень 2012 року; копії
договору оренди від 01.07.2010р. № 133,
укладеного між ТОВ «Форс Трейд»
(Орендарем) та ТОВ «Брок Плюс»
(Орендодавцем) щодо платного
строкового користування частиною
нежилого приміщення, загальною площею
9,00 м2, що знаходяться за адресою: м. Київ,
вул. Гарматна, 39в (зі змінами та
доповненнями) та акта прийому-передачі
приміщення від 01.07.2010р.; документальні
докази листування ТОВ «Форс Трейд» з
податковим органом протягом 2013 року, в
т.ч. з питання підтвердження
господарських взаємовідносин з
контрагентами, підтвердження факту
перебування ТОВ «Форс Трейд» за своїм
місцезнаходженням.

В ході судового розгляду даної справи
відповідачем не було надано доказів
відсутності у контрагента позивача
(ТОВ «Форс Трейд») спеціальної
податкової правосуб'єктності на момент
укладення і виконання вищевказаного
правочину, зокрема того, що вказане
підприємство не було зареєстроване в
якості платника податку на додану
вартість або того, що його реєстрація
платником податку на додану вартість
була анульована в період укладення і
виконання спірних договору поставки
(виписки самих податкових накладних).
Відтак, наявні в матеріалах справи
копії податкових накладних, на
підставі яких позивач сформував
податковий кредит за грудень 2012 року,
відповідають вимогам, встановленим ст.
201 ПК України.

Також відповідачем не було надано до
суду належних доказів, які б свідчили
про відсутність у названих підприємств
умов для здійснення господарської
діяльності (відсутність майна,
складських приміщень, обладнання та
виробничих потужностей, в т.ч.
орендованих, а також трудових ресурсів,
тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб.

В силу п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Частиною другою ст. 61 Конституції
України встановлений індивідуальний
характер юридичної відповідальності.

Так, безпосередньо в Акті перевірки від
18.05.2013р. № 1460/2230/35677612 не наведено
правову норму, в силу якої на платника
податку (Покупця) покладена
відповідальність за недекларування та
несплату податкових зобов'язань
платником податку-контрагентом
(Продавцем), шляхом позбавлення його
права на податковий кредит та валові
витрати.

Згідно правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в його ухвалі від 10.10.2012р. за
№ К-24491/10, «за умови не встановлення
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху грошових коштів,
яка б могла свідчити про узгодженість
дій позивача та його постачальників по
ланцюгу для одержання Підприємством
незаконної податкової вигоди, останнє
не може зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.
Поняття «добросовісний платник», яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника додаткового
обов'язку з контролю за дотриманням
його постачальниками правил
оподаткування, а сам платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, а тому
не може володіти інформацією відносно
виконання контрагентами податкових
зобов'язань».

Також, у своїй іншій ухвалі від 22.08.2012р.
по справі № К/9991/14668/11, Вищий
адміністративний суд України, зокрема,
вказує на те, що витребування у
контрагента документів про державну
реєстрацію і реєстрацію платником
податків на додану вартість є
достатнім доказом розумності дій та
обачності підприємства при обранні
того чи іншого контрагента.

Крім того, під час розгляду даної
справи суд враховує положення ст. 8
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно якого суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Нормами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» від 23.02.2006р. № 3477-IV визначено, що
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Зокрема, при розгляді Європейським
судом з прав людини податкових спорів в
мотивувальній частині рішення
найчастіше застосовується ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції про захист
прав і основоположних свобод від 04.11.1950
року. Даною статтею гарантується право
на мирне володіння своїм майном. У ній,
зокрема, визначено, що кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

У контексті податкових спорів (в т.ч.
даного конкретного спору) позбавлення
права отримати податкову вигоду
(податковий кредит) розглядається як
позбавлення власності.

Так, у своєму Рішенні від 09.01.2007р. у
справі «Інтерсплав проти України»
Європейський суд з прав людини
зазначає, що якщо державні органи мають
інформацію про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку.

У Рішення цього суду у справі «Булвес»
АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03)
наводяться висновки про те, що
позбавлення податковим органом права
платників податків ПДВ на податковий
кредит/бюджетне відшкодування з
причини виявлення зловживань з боку їх
їхніх постачальників є порушенням ст. 1
Протоколу до Європейської конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод. Адже немає
доказів залучення платника податку на
додану вартість до протиправної
діяльності, пов'язаної з незаконним
отриманням бюджетного відшкодування,
чи доказів того, що йому було
відомо/повинно було відомо про таку
діяльність його постачальників. В
цьому випадку недотримується принцип
пропорційності, тобто справедливого
балансу між вимогами публічного
інтересу та захистом прав приватних
осіб, у реалізації яких здійснюється
втручання держави.

В ході розгляду даної справи в суді
відповідачем не було пред'явлено до
суду будь-які належні докази
нікчемності договору поставки від
03.12.2012р. № 53/12, укладеного між ТОВ «ЮТ
Проперті» і підприємством ТОВ «Форс
Трейд», а також жодних достовірних
документальних доказів на
підтвердження фактів підписання
спірного правочину не уповноваженими
на те особами.

Зокрема, безпосередньо в Акті
перевірки від 18.05.2013р. № 1460/2230/35677612
відсутні посилання на ухиляння
контрагентом позивача від сплати
податків та зборів, визначення їм сум
податкових зобов'язань, винесення
вироків посадовим особам ТОВ «Форс
Трейд» саме за фактом ухиляння від
сплати податків в результаті
конкретних господарських операцій, або
будь-які інші відомості, які можуть
бути визначені як підстави та докази
укладення договору поставки
будівельних матеріалів з метою, що
порушує публічний порядок.

В силу ч. 1 ст. 62 Конституції України
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2
Кримінального кодексу України (далі -
КК України).

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 цього
Кодексу належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Так, зокрема, відповідно до листа
Головного слідчого управління
фінансових розслідувань Міністерства
доходів і зборів України від 09.01.2014р. №
79/5/99-99-09-01-16, наданого у відповідь на
судовий запит від 13.12.2013р. № 826/18512/13-а по
даній справі, в провадженні цього
Головного слідчого управління
кримінальні провадження стосовно
посадових осіб ТОВ «Форс Трейд» не
перебувають.

З урахуванням того, що по справі було
встановлено реальне здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача,
наявність належним чином оформлених
первинних документів, податкових
накладних, виданих зареєстрованим
платником податку на додану вартість,
суд дійшов висновку про протиправність
донарахування позивачу сум податку на
прибуток підприємства та податку на
додану вартість, застосування штрафних
(фінансових) санкцій спірними
податковими повідомленнями-рішеннями.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправними та скасування спірних у
справі податкових повідомлень-рішень
від 19.06.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України на користь позивача фактично
здійснені та документально
підтверджені судові витрати в розмірі
458, 81 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94,
ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЮТ
Проперті» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві, від 19 червня
2013 року № і № .

3. Присудити з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЮТ Проперті»
(місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул.
Олени Теліги, буд. 17, оф. 86,
ідентифікаційний код 35677612) 458
(чотириста п'ятдесят вісім) грн. 81 коп.
судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова