Справа № 2213/1529/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року м. Київ
К/800/9076/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Полонському районі
Хмельницької області про перерахунок
пенсії, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі Хмельницької
області на постанову Полонського
районного суду Хмельницької області
від 18 жовтня 2012 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

В липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Полонському районі Хмельницької
області, в якому просила визнати
протиправним та скасувати
розпорядження начальника УПФ №131429 від
08.02.2012р. та від 21.05.2012р. про відмову в
призначенні їй пенсії по втраті
годувальника та зобов'язати
відповідача з 01.02.2012р. призначити,
здійснити перерахунок та виплачувати
їй вказаний вид пенсії.

Постановою Полонського районного суду
Хмельницької області від 18 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
й неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просив вказані
судові рішення скасувати.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, був чоловіком
ОСОБА_4, мав статус учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС, був
інвалідом 1-ї групи та при житті
отримував державну і додаткову пенсії
відповідно до ст.ст.50,54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", обчислені
із заробітної плати, одержаної ним за
роботу в зоні відчуження в період з 02
січня по 31 січня 1987 року, відповідно до
довідки про заробіток №288 від 02 квітня
2004 року, виданої Полонською ЦРЛ, із суми
992,54крб.

Постановами Полонського районного
суду від 15 липня 2010 року та
апеляційного суду Хмельницької
області від 07 квітня 2011 року
зобов'язано УПФ нараховувати та
виплачувати ОСОБА_4 державну пенсію у
зв'язку з втратою годувальника -
чоловіка ОСОБА_5 в розмірі 50 % від
належної останньому державної пенсії
на підставі ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Розпорядженням начальника УПФ від 02
листопада 2011 року позивачці припинено
виплату пенсії по втраті годувальника
та переведено її на пенсію за віком.

31 січня 2012 року позивачка подала до УПФ
заяву про призначення їй пенсії по
втраті годувальника, однак 08 лютого 2012
року відповідач відмовив їй у
призначенні такої пенсії, мотивуючи це
тим, що її розмір буде нижчим ніж розмір
пенсії за віком, адже УПФ при
вирахуванні розміру пенсії по втраті
годувальника не прийняло до уваги
довідку Полонської ЦРЛ про заробіток
ОСОБА_5, з якої останньому було
призначено пенсію як учаснику
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи.

Як правильно встановили суди, право
позивачки на отримання пенсії по
втраті годувальника, яким являвся її
покійний чоловік ОСОБА_5, відповідачем
не заперечується, а спірним є питання
щодо можливості обчислення розміру
пенсії позивачки, виходячи із даних про
заробіток її чоловіка на підставі
довідки Полонської ЦРЛ №288 від 02.04.2004р.

Стаття 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначає, зокрема, підстави
та умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до 1 категорії, та у
зв'язку з втратою годувальника й
закріплює, що пенсія в разі втрати
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям пенсія
призначається незалежно від того, чи
були вони на утриманні годувальника), у
розмірі - на одного непрацездатного
члена сім'ї - 50 процентів пенсії по
інвалідності померлого годувальника.

Аналогічні ж положення закріплені і в
статті 37 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яка передбачає, що пенсія
у зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі 50% пенсії за
віком померлого годувальника на одного
непрацездатного члена сім'ї.

Відповідно до положень ст.52 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством.

При цьому, Законом України «Про
прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. та
Законом України "Про державні
соціальні стандарти і державні
соціальні гарантії" від 05.10.2000р.
визначено, що мінімальна пенсія за
віком не може бути менше прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Таким чином, у відповідача не було
законних підстав для відмови позивачці
у призначенні пенсії по втраті
годувальника, яким являвся її покійний
чоловік, й, при цьому, розрахунок пенсії
мав здійснюватись зважаючи й на
відомості довідки Полонської ЦРЛ №288
від 02 квітня 2004 року, яка враховувалась
при призначенні та обрахунку пенсії
останнього й не визнана недійсною, а
наведені в ній дані скріплені
підписами керівника та головного
бухгалтера (й печаткою установи), які,
як посадові особи, несуть
відповідальність за правильність цих
даних.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 220, 2201, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Полонському
районі Хмельницької області відхилити,
а постанову Полонського районного суду
Хмельницької області від 18 жовтня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.