Справа № 822/269/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/269/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року м.
ХмельницькийХмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріОлійник І.А. за
участі:представника прокуратури
м.Хмельницького Олійник
І.О.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Заступника
прокурора м. Хмельницького до
Хмельницької міської ради про
визнання протиправним та скасування
звернення прийнятого на позачерговій
тридцять третій сесії Хмельницької
міської ради 23.01.2014 у формі рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові заступник прокурора
м.Хмельницького просить скасувати
звернення прийняте на позачерговій
тридцять третій сесії Хмельницької
міської ради 23.01.2014 року у формі
рішення. Вважає, що зазначене рішення
прийняте Хмельницькою міською радою з
перевищенням повноважень, наданих
органам місцевого самоврядування
Конституцією України та законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР
(надалі - Закон N 280/97-ВР).

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та підтвердив
обставини, на які посилається у
позовній заяві, просить суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явився, надіслав до суду
заперечення, в якому просить відмовити
в задоволенні позовних вимог, оскільки:

всупереч ст.121 Конституції України,
ст.5 закону України «Про прокуратуру» і
ст.60 Кодексу адміністративного
судочинства України заступник
прокурора в обгрунтування права на
звернення до суду з позовом про
скасування звернення, прийнятого на
позачерговій тридцять третій сесії
Хмельницької міської ради 23.01.2014 року,
не зазначив, на захист чиїх інтересів
подав зазначений позов;

звернення депутатів Хмельницької
міської ради щодо голосування у
Верховній Раді України 16.01.2014 року та
подій, які відбуваються на вулиці
Грушевського в місті Києві, прийняте на
засіданні сесії Хмельницької міської
ради 23.01.2014 року не у формі рішення, а у
формі колективного звернення, яке в
контексті ст.3 закону України «Про
звернення громадян» є пропозицією
депутатів міської ради, в якій
висловлюється порада і рекомендація
щодо діяльності органів державної
влади, а також думки щодо врегулювання
суспільних відносин. Зазначене
звернення не може бути предметом
судового розгляду;

Хмельницька міська рада є неналежним
відповідачем у даній справі, предметом
якої є колективне звернення депутатів
міської ради, які в силу ст.ст.2 і 10
закону України «Про статус депутатів
місцевих рад» та ст.49 Закону N 280/97-ВР
представляють інтереси всієї
територіальної громади і в даних
правовідносинах не діяли як суб»єкти
владних повноважень.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши зібрані в матеріалах справи
докази в їх взаємному зв»язку та
сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов необхідно
задовольнити з урахуванням наведеного
нижче.

Суд встановив, що 23.01.2014 року
позачергова тридцять третя сесія
Хмельницької міської ради прийняла
рішення у формі звернення до
Президента України, Голови Верховної
ради України та Прем"єр-міністра
України, в якому вимагає негайно
розпочати переговорний процес за
участю Президента України, Голови
Верховної ради України,
Прем"єр-міністра України та лідерів
опозиції, результатами якого народ
України бачить: оголошення про
дострокові одночасні вибори
Президента України та Верховної ради
України; відставку Кабінету міністрів
України та формування перехідного
технічного Уряду України; скасування
всіх «ручних» законів, проголосованих
10.01.2014 року як таких, що суперечать
Регламенту Верховної ради України та
Конституції України; притягнення до
кримінальної відповідальності осіб
винних у побитті та вбивстві мирних
демонстрантів та представників ЗМІ;
припинення переслідування усіх
учасників мирних акції протесту;
розформування спецпідрозділу «Беркут»
Міністерства Внутрішніх Справ України;
відновлення державного курсу на
євроінтеграцію та підписання протягом
2014 року Угоди про асоціацію України з
ЄС. У звернені міська рада вимагає
також про результати перемовин
поінформувати народ України на
Євромайдані у Києві.

Досліджуючи правомірність
зазначеного рішення, суд враховує
наведене нижче.

Згідно до ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

В силу ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон N 280/97-ВР.

В силу ч.1 ст.10 Закону N 280/97-ВР
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Частиною 1 ст.2 Закону N 280/97-ВР
передбачено, що місцеве самоврядування
в Україні - це гарантоване державою
право та реальна здатність
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища,
міста - самостійно або під
відповідальність органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
вирішувати питання місцевого значення
в межах Конституції і законів України.

Конституційний Суд України у
своєму рішенні від 26 березня 2002 року N
6-рп/2002 у справі про охорону трудових
прав депутатів місцевих рад,
визначаючи політико-правову природу
органів місцевого самоврядування,
зазначив, що останні не є органами
державної влади, а є представницькими
органами, через які здійснюється право
територіальної громади самостійно
вирішувати не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто такі, які
пов'язані передусім з життєдіяльністю
територіальних громад і перелік яких
визначено у Конституції і законах
України (пункти 4, 5 мотивувальної
частини рішення від 26 березня 2002 року).

Відповідно до ч. 3 ст.24 Закону N 280/97-ВР
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Отже, гарантоване державою місцеве
самоврядування, яке здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, має певні
конституційно-правові межі,
встановлені, зокрема, приписами статей
19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.

З урахуванням положень ст.19
Конституції України органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владу і
самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Повноваження органів місцевого
самоврядування щодо вирішення питань
місцевого значення визначені Законом N
280/97-ВР.

В силу ст.25 Закону N 280/97-ВР
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

За змістом Закону N 280/97-ВР до
повноважень органів місцевого
самоврядування належить вирішення
питань місцевого значення у сфері
соціально-економічного і культурного
розвитку, планування та обліку; в
галузі бюджету, фінансів і цін; в галузі
управління комунальною власністю; в
галузі житлово-комунального
господарства, побутового,
торговельного обслуговування,
громадського харчування, транспорту і
зв'язку; у галузі будівництва; у сфері
освіти, охорони здоров'я, культури,
фізкультури і спорту; у сфері
регулювання земельних відносин та
охорони навколишнього природного
середовища; повноваження у сфері
соціального захисту населення, тощо.

Ані Конституцією України, ані
Законом N 280/97-ВР, які визначають
виключну компетенцію органів
місцевого самоврядування, останнім не
надані повноваження щодо розгляду та
вирішення питань, не віднесених
Законом N 280/97-ВР до питань місцевого
значення, в тому числі щодо ініціювання
дострокових виборів Президента
України та Верховної Ради України,
відставки Кабінету Міністрів України,
скасування прийнятих Верховною Радою
України законів, розформування
спецпідрозділу «Беркут», відновлення
державного курсу на євроінтеграцію та
інших питань, з вимогою вирішення яких
від імені народу України Хмельницька
міська рада звернулася до Президента
України, голови Верховної ради України
та Прем»єр-міністра України.

Тому, рішення від 23.01.2014 року у формі
звернення до Президента України,
Голови Верховної Ради України та
Прем"єр-міністра України прийняте
позачерговою тридцять третьою сесією
Хмельницької міської ради з
перевищенням повноважень, наданих
органам місцевого самоврядування
Конституцією України та Законом N
280/97-ВР, оскільки стосується питань
загальнодержавного значення,
вирішення яких віднесене до
компетенції Президента України,
Верховної Ради України, Кабінету
Міністрів України, Міністерства
Внутрішніх справ України, інших
державних органів.

При цьому, суд вважає безпідставними
доводи відповідача стосовно того, що
звернення від 23.01.2014 року є не рішенням
міської ради, а колективним зверненням
депутатів міської ради з підстав,
наведених нижче.

В силу ч.ч. 1-3 ст.59 Закону N 280/97-ВР
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом, відкритим (у
тому числі поіменним) або таємним
голосуванням.

Порядок діяльності Хмельницької
міської ради, порядок скликання сесій
міської ради, підготовки, розгляду і
прийняття нею рішень з питань,
включених до порядку денного сесії та
інших процедурних питань визначає
Регламент Хмельницької міської ради,
затверджений рішенням №5 від 02.12.2010
року першої сесії Хмельницької міської
ради шостого скликання (надалі -
Регламент Хмельницької міської ради).

За змістом ч. 2 ст.38 Регламенту
Хмельницької міської ради до інших
актів ради, що приймаються у формі
рішень відносяться, зокрема, звернення
- рішення ради, звернене до не
підпорядкованих раді суб»єктів із
закликом до вчинення певних дій та
ініціатив.

Відтак, Регламентом Хмельницької
міської ради передбачене право міської
ради приймати рішення у формі
звернення. З урахуванням приписів ст.19
Конституції України та Закону N 280/97-ВР,
таке право може бути реалізоване
міською радою лише для вирішення
питань місцевого значення.

Той факт, що прийняте Хмельницькою
міською радою звернення до Президента
України, Голови Верховної ради України
та Прем"єр-міністра України є формою
рішення міської ради, а не колективним
зверненням депутатів міської ради
відповідно до ст.3 закону України «Про
звернення громадян», підтверджується
дослідженими судом доказами, а саме:

в письмовому запереченні відповідач
зазначив, що проект звернення внесений
на розгляд позачергової сесії
депутатами міської ради, та, після
обговорення з урахуванням внесених
ними пропозицій, прийнятий на
засіданні ради шляхом голосування
більшістю голосів депутатів від
загального складу міської ради;

на офіційному сайті Хмельницької
міської ради 24.01.2014 року розміщений
реєстр рішень позачергової тридцять
третьої сесії міської ради, прийнятих
23.01.2014 року, в якому під номером 2
зазначене звернення до Президента
України, Голови Верховної ради України
та Прем"єр-міністра України.

Зазначене свідчить, що спірне
звернення прийняте міською радою та
доведене до відома населення міста з
дотриманням процедури, встановленої
Законом N 280/97-ВР і ст.ст. 29, 32, 33 і 35
Регламенту Хмельницької міської ради
для прийняття та оприлюднення рішень
міської ради.

Суд також враховує, що статус депутата
місцевої ради, як представника
інтересів територіальної громади,
визначається Конституцією України та
законом України «Про статус депутатів
місцевих рад» від 11 липня 2002 року N 93-IV
(надалі - Закон N 93-IV).

Частиною 1 ст.2 Закону N 93-IV визначено,
що депутат сільської, селищної,
міської, районної у місті, районної,
обласної ради (далі - депутат місцевої
ради) є представником інтересів
територіальної громади села.

В силу п.1 ч.2 ст.11 Закону N 93-IV при
здійсненні депутатських повноважень
депутат місцевої ради має право на
депутатське звернення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону N 93-IV
депутатське звернення - викладена в
письмовій формі вимога депутата
місцевої ради з питань, пов'язаних з
його депутатською діяльністю, до
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, а також керівників
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, здійснити певні дії,
вжити заходів чи дати офіційне
роз'яснення з питань, віднесених до їх
компетенції.

За змістом ч.1 ст.10 Регламенту
Хмельницької міської ради депутатські
звернення реєструються як вихідна
кореспонденція у апараті ради, який
надсилає їх адресату та здійснює
контроль за їх виконанням.

Таким чином, Законом N 93-IV та
Регламентом Хмельницької міської ради
передбачене право депутата міської
ради, як представника інтересів
територіальної громади міста
Хмельницького, на депутатське
звернення лише до місцевих органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування та їх посадових осіб, а
також керівників правоохоронних та
контролюючих органів, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності, розташованих на
території відповідної ради, та лише з
питань місцевого значення, пов'язаних з
його депутатською діяльністю. При
цьому, Законом N 93-IV та Регламентом не
передбачене право депутатів на
колективне депутатське звернення до
Голови Верховної Ради України та
центральних органів влади з питань
загальнодержавного значення.

Оскільки повноваження депутатів
міської ради, як представників
територіальної громади, визначені
Законом N 93-IV та Регламентом
Хмельницької міської ради, то
посилання відповідача на ст.40
Конституції України та ст.3 закону
України «Про звернення громадян»,
якими передбачене право громадян та
юридичних осіб на індивідуальні та
колективні звернення до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових осіб цих
органів, суд вважає безпідставним.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У рішенні від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99 у
справі N 1-1/99 (справа про представництво
прокуратурою України інтересів
держави в арбітражному суді)
Конституційний Суд України зазначив,
що державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. В основі
інтересів держави завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону
України, гарантування її державної,
економічної, інформаційної,
екологічної безпеки, охорону землі як
національного багатства, захист прав
усіх суб'єктів права власності та
господарювання тощо.

Порушення відповідачем Конституції
України та Закону N 280/97-ВР у зв»язку з
прийняттям рішення від 23.01.2014 року у
формі звернення до Президента України,
Голови Верховної ради України та
Прем"єр-міністра України є порушенням
інтересів держави.

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

В силу ст.36-1 Закону України "Про
прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.
Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

За змістом п.2 ст.23 Закону України "Про
прокуратуру" прокурор може звернутися
до суду щодо визнання протиправним
рішення чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Отже, обраний позивачем спосіб
захисту інтересів держави відповідає
змісту та обсягу повноважень
прокурора, визначених Законом України
"Про прокуратуру".

Тому, доводи відповідача щодо
відсутності у позивача права на
звернення до суду з зазначеним позовом
є безпідставними.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11
КАС України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене відповідачем не
доведена правомірність рішення
позачергової тридцять третьої сесії
Хмельницької міської ради від 23.01.2014
року, прийнятого у формі звернення до
Президента України, Голови Верховної
ради України та Прем"єр-міністра
України, а тому позовні вимоги про
визнання його протиправним та
скасування підлягають до задоволення.

Керуючись Конституцією України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 11, ст.
99, 100, 158 - 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення позачергової тридцять третьої
сесії Хмельницької міської ради від
23.01.2014 року, прийняте у формі звернення
до Президента України, Голови
Верховної ради України та
Прем"єр-міністра України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03
лютого 2014 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя