Справа № 9101/178141/2012
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" січня 2014 р.справа № 2а-2451/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А.
Баранник Н.П.

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Дніпропетровську апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області на постанову Баглійського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 09
листопада 2011 року по справі №2а-2451/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в
и В:

У серпні 2011 року позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання
відповідача нарахувати та довиплатити
йому державну пенсію у розмірі,
визначеному вимогами ст.54 ч.4 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
але не менше 06 мінімальних пенсій за
віком, виходячи із розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеного у
відповідності до вимог ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 05
листопада 2009 року по день прийняття
судового рішення та додаткову пенсію,
як ліквідатору аварії на ЧАЕС 1
категорії, інваліду 3-ї групи, у розмірі
50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до вимог ст.50 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеного у відповідності до вимог
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» також з 05 листопада 2009
року по день прийняття судового
рішення, зобов'язавши відповідача у
подальшому проводити виплату вказаних
пенсій у вказаних розмірах.

Постановою Баглійського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 09
листопада 2011 року позовні вимоги
задоволені частково. Визнано дії
відповідача протиправними; зобов'язано
відповідача перерахувати та до
виплатити позивачу державну та
додаткову пенсії з 12 лютого 2011 року по 22
липня 2011 року, як громадянину, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи відповідно до ст.ст 50 та 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням різниці, яка
була виплачена у цей час.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилався на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
закрити провадження по справі

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія І) та є інвалідом ІІІ групи,
захворювання якого пов'язано з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильської катастрофи.
Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду та отримує
пенсію по інвалідності та додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну

здоров'ю, на підставі ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Статтею 49 Закону № 796 передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796 в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів першої групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком, другої
групи - 8 мінімальних пенсій за віком, а
для інвалідів третьої групи - не нижчим
6 мінімальних пенсій за віком (редакція
норми із змінами, внесеними згідно із
Законом України від 17.11.2005 року № 3108-IV).

Згідно з частиною першою статті 50
Закону № 796 особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами першої
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі - 100 відсотків
мінімальної пенсії за віком, другої
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, а особам,
які є інвалідами третьої групи - у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком (редакція норми із змінами,
внесеними згідно із Законом України
від 17.11.2005 року № 3108-IV).

До того ж, відповідно до ч.1 ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України „ Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.50 та 54 Закону України „ Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ", а не постановами Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Відповідно до ст.ст.50 та 54 Закону
України „ Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи "
вбачається, що під час визначення
розміру пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України „
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування ", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, ч.3 ст.28 Закону
України „ Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування ",
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, суд
не може застосувати при розгляді
справи, оскільки наявність такої норми
та відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлене ст.ст.50 та 54 Закону.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та ст.ст.50 та 54
Закону України „ Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ", щодо визначення розміру
та виплати пенсій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
апеляційної скарги не

спростовують висновків суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області - залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 09
листопада 2011 року по справі №2а-2451/11-
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення. Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник