Справа № 872/6599/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" січня 2014 р.справа № 2а/0470/12009/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Черненко Т.Б., дов.
від 13.05.13 р. Нетесіна І.Ю., дов.

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2013 р. у справі № 2а/0470/12009/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тепличний комбінат
"Дніпровський"

до Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2012 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тепличний комбінат
"Дніпровський" (далі - ТОВ «ТК
«Дніпровський», Товариство) звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 27.11.2012 р., т.1,
а. с.152-154) просило:

- визнати неправомірними дії суб'єкта
владних повноважень
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (далі -
Дніпродзержинська ОДПІ) щодо ухвалення
податкових повідомлень-рішень від
21.05.2012 р. № , від 21.05.2012 р. № - в
частині суми завищення від'ємного
значення ПДВ у сумі 25814,33 грн., від 21.05.2012
№ ; від 21.05.2012 № ; від 21.05.2012 №
; від 21.05.2012 №; від 21.02.2012
№; від 21.05.2012 № ; від 21.05.2012 №
; від 21.05.2012 №, ухвалених на
підставі акту № 762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012
р. про результати планової виїзної
перевірки ТОВ «ТК «Дніпровський» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11р.;

- скасувати частково податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №
, ухваленого Дніпродзержинською
ОДПІ внаслідок складеного акту №
762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про результати
планової виїзної перевірки ТОВ «ТК
«Дніпровський» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.10р. по 31.12.11р., валютного та
іншого законодавства за період з 01.01.10р.
по 31.12.11р., в частині суми завищення
від'ємного значення ПДВ у сумі 25 814,33
грн.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 р.
№, ухваленого Дніпродзержинською
ОДПІ внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.02.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.-04.2012р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11р., валютного та. іншого
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11р.;

- скасувати в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 21.05.2012 №,
ухваленого Дніпродзержинською ОДПІ
внаслідок складеного акту
№762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р. про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ «ТК «Дніпровський» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.10р. по
31.12.11 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.10 р. по
31.12.11 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки відповідача, викладені в акті
перевірки, не відповідають дійсності, є
необґрунтованими та незаконними,
оскільки реальність господарських
операцій підтверджена належним чином
оформленою первинною документацію,
суми податків та відповідно
податкового кредиту обчислені
відповідно до визначених законом
ставок та обсягів доходів та витрат.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2013р. у справі № 2а/0470/12009/12 (суддя
Луніна О. С.) вищевказаний
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення винесені на
підставі акту перевірки № 762/4/23-206/30420987
від 28.04.2012р., а саме: від 21.05.2012 р. №
(яким збільшено податкове зобов'язання
з ПДВ), від 21.05.2012 № - в частині
суми завищення від'ємного значення ПДВ
у сумі 25814,33 грн., від 21.05.2012 № ; від
21.05.2012 № ; від 21.05.2012 №; від
21.05.2012 № ; від 21.02.2012 № ; від
21.05.2012 №; від 21.05.2012 № ; від
21.05.2012 № ухвалених на підставі
акту № 762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р.; в іншій
частині в задоволені позовних вимог
відмовити.

Постанову суду в частині задоволення
позовних вимог мотивовано доведеністю
правомірності формування податкового
кредиту, оскільки реалізація товару за
ціну навіть нижчу від собівартості є
тимчасовим економічно виправданим
заходом для формування власного ринку
збуту.

Щодо відмови у задоволенні вимоги про
визнання дій податкового органу
неправомірними рішення суду
обґрунтоване тим, що винесення
податкових повідомлень-рішень є
обов'язком відповідача, визначеним
законом, в разі виявлення факту
завищення платником податків
податкового зобов'язання,оформленого
актом перевірки, тому, на думку суду,
встановлення протиправності дій
податкового органу є неналежним
способом захисту для позивача,
оскільки не порушує його права.

Не погодившись з постановою суду,
Дніпродзержинською ОДПІ подано
апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2013
р. у справі № 2а/0470/12009/12, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані матеріалами планової
виїзної перевірки. Скаржник зазначає
про порушення позивачем приписів
податкового законодавства.

ТОВ «ТК «Дніпровський» проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, зазнаючи, як в письмових
запереченнях, так і виступами
представників позивача, що правова
оцінка, яку Дніпропетровський окружний
адміністративний суд надав обставинам
справи, не суперечить ані вимогам
процесуального, ані матеріального
права, а сама апеляційна скарга не
містить в собі інформації про те, в чому
ж саме, на думку скаржника, виразилось
порушення Дніпропетровським окружним
адміністративним судом норм
матеріального права при ухваленні
постанови та як це вплинуло на її
правильність.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники відповідача. Жодних
клопотань, повідомлень про причини
неявки до суду не надходило, підстави
відсутності представників відповідача
суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, виходячи з приписів ч.4 ст.
196 КАС України, нез'явлення в судове
засідання представників відповідача
не перешкоджає розгляду скарги.

Приймаючи до уваги встановлені судом
обставини справи та наявні матеріали ,
слід зазначити, що обставини, пов'язані
з проведенням Дніпродзержинською ОДПІ
планової виїзної перевірки ТОВ «ТК
«Дніпровський» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2011 р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2010 р. по 31.12.2011 р. (акт перевірки №
762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р., т.1, а.с.21-44),
встановлені під час цієї перевірки
порушення п.4.1 ст.4, п.п.7.4.1., 7.4.4 п.7.4. ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість», п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України,
зміст цього порушення та зміст
прийнятих на підставі вказаного акту
перевірки спірних податкових
повідомлень-рішень (т.1, а. с.47-56)
відображені в постанові
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2013
р. і відповідають матеріалам даної
справи.

Спірним є питання правомірності
висновків податкового органу щодо
неможливості здійснення
Підприємством реалізації продукції за
цінами нижче собівартості за рахунок
заниження від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість та отримання бюджетного
відшкодування в наступних податкових
періодах.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга
Дніпродзержинської ОДПІ не підлягає
задоволенню з таких підстав:

Перевіркою встановлена системна
збитковість при реалізації продукції
власного виробництва окремим покупцям
(ТОВ "АТУН", ПП "ГЕПАРД XXI", ПП "ТЕА-ГРУП",
ПП "АМГ ПЛЮС", ТОВ "УКРФЕРРОТРЕЙД" та
інші, фізичним особам-підприємцям), що
мала місце у позивача на протязі
періоду, що перевірявся, реалізація
продукції здійснювалась за цінами
нижче планової собівартості, що
призводило до від'ємного значення
фінансового результату від
виробництва і реалізації
сільськогосподарської продукції та
фінансового результату взагалі.

Таким чином, в акті перевірки позивача
від 28.04.2012 р. зазначено, що в порушення
п.п.7.4.1., 7.4.4 п.7.4. ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п.198.3 ст.198
ПК України, Товариством
необґрунтовано віднесено до складу
податкового кредиту ПДВ по витратам,
які не вважаються витратами,
пов'язаними з веденням господарської
діяльності - реалізація за цінами, що є
нижчими, ніж собівартість виготовленої
продукції, у загальній сумі 1 833 473 грн.,
зокрема:

- занижено суму ПДВ, яка в поточному
звітному періоді підлягає
відображенню в особовому рахунку
платника та повністю залишається у
розпорядженні сільськогосподарського
підприємства (позитивне значення суми
рядка 18) - рядок 18.1 декларації з ПДВ
період з 01.01.2010 р. по 31.01.2011 р. у розмірі 366
832 грн.;

- занижено суму податку на додану
вартість, яка у поточному звітному
періоді підлягає нарахуванню та
спрямовується на спеціальний рахунок
сільськогосподарського підприємства
(стаття 209 розділу V Кодексу) - рядок 14
декларації з ПДВ за період з 01.02.2011 р.
по 31.12.2011 р. у розмірі 958257 грн.

- завищено суму ПДВ, яка включається до
валових витрат платника (від'ємне
значення суми рядка 18) - рядок 18.2
декларації з ПДВ за період з 01.01.2010 р. по
31.01.2011 р. у розмірі 87670,00 грн.;

- завищено суму ПДВ (рядок 7 - рядок 13)
(від'ємне значення) - рядок 15 декларації
з ПДВ за період з 01.02.2011 р. по 31.12.2011 р. у
розмірі 517 155 грн.

Відповідно до ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, а тому до
правовідносин, які виникли у цій
справі, слід застосовувати норми
законів, які діяли на момент виникнення
правовідносин (2010-2011 р.р), тобто Закон
України «Про податок на додану
вартість» (чинний в редакції станом на
2010р.) та норми Податкового кодексу
України (що набрав чинності з 01.01.2011 р.).

Так, згідно п.4.1 ст.4 Закону України
Закону Україна «Про податок на додану
вартість» від 03.04.97 р. № 168/97 (далі - Закон
№ 168) база оподаткування операції з
поставки товарів (послуг) визначається
виходячи з їх договірної (контрактної)
вартості, визначеної за вільними
цінами, але не нижче за звичайні ціни, з
урахуванням акцизного збору, ввізного
мита, інших загальнодержавних податків
та зборів (обов'язкових платежів),
згідно із законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на
товари (послуги) перевищує договірну
ціну на такі товари (послуги) більше ніж
на 20 відсотків, база оподаткування
операції з поставки таких товарів
(послуг) визначається за звичайними
цінами.

Відповідно до 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону № 168
(чинного на момент виникнення
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари
(послуги) починають використовуватися
в операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 цього
Закону, чи основні фонди переводяться
до складу невиробничих фондів, то з
метою оподаткування такі товари
(послуги), основні фонди вважаються
проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає
початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Згідно з п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону № 168 якщо
платник податку придбаває (виготовляє)
матеріальні та нематеріальні активи
(послуги), які не призначаються для їх
використання в господарській
діяльності такого платника, то сума
податку, сплаченого у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
включається до складу податкового
кредиту.

Відповідно до п. п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п.198.1 ст.198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, Податковим кодексом
України встановлено вичерпний перелік
документів, на підставі яких у платника
податків виникає право на включення
відповідних сум до податкового
кредиту.

Статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-ХІV
(далі - Закон № 996) встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Податковим органам не спростовується
належне проведення господарських
операцій з реалізації позивачем
власної продукції його контрагентам, у
т. ч. наявність належним чином
оформлених податкових накладних.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що
норма закріплена в п.198.3 ст.198 ПК України
делегує необхідність наявності у
платника податків «мети» подальшого
використання товарів в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В акті перевірки не відображено,
який саме товар не був використаний
Товариством в господарській
діяльності.

Пунктом 8.1.2 ст.8 Закону № 168 визначено,
що згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів
(послуг), не підлягає сплаті до бюджету
та повністю залишається у
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, а за
наявності залишку такої суми податку -
для інших виробничих цілей.

Пунктом п.209.2 ст.209 ПК України визначено,
що згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей.

При цьому, в акті перевірки відсутні
зауваження щодо нецільового
використання грошей, що свідчить про
використання Товариством всіх сум ПДВ
у відповідності до п.209.2 ст.209 ПК України
по цільовому призначенню.

Отже, вістуні правові підстави для
донарахування відповідачем ПДВ за
порушення п.п.7.4.1., 7.4.4 п.7.4. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п.198.3 ст.198 ПК України.

За приписами ст.3 ГК України під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом.

Згідно статті 42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Діяльність по придбанню товарів,
матеріалів та виробництву продукції
супроводжується витратами
підприємства. На окремих стадіях, при
здійсненні окремих господарських
операцій придбання товарів, матеріалів
платник податку може не отримати
доходів, а понести витрати.
Законодавством не встановлено умов
щодо прямої залежності формування
податкового кредиту відповідного
звітного періоду лише за тими
господарськими операціями, внаслідок
яких платник податків отримав дохід.

Таким чином, господарська діяльність
пов'язана із підприємницьким ризиком і
може привести до того, що товар не буде
використаний в оподатковуваних
операціях, у зв'язку із
непередбачуваними обставинами
діяльності господарства, попиту ринку
тощо. Отже, збитковість господарської
діяльності сама по собі не може бути
підставою для визначення діяльності як
негосподарської, оскільки при
здійсненні господарських операцій
існує звичайний ризик не отримати
дохід.

Колегія суддів критично оцінює
твердження відповідача про
правомірність здійсненого податковим
органом донарахування податкового
зобов'язання з ПДВ з причин продажу
позивачем власної продукції за ціною,
нижчою ніж планова собівартість,
оскільки до факторів ціноутворення,
крім рівня витрат, пов'язаних з
виробництвом товару, належать рівень
попиту на продукцію, кон'юнктура ринку,
платоспроможність покупця, обсяги
виробництва та складські запаси
продавця та інші умови, які об'єктивно
впливають на формування ціни. При цьому
чинним законодавством не передбачено
обов'язковості визначення бази
оподаткування ПДВ, виходячи з
собівартості товару, і тим більш
планової собівартості товару, яка
бралась для обрахування відповідачем.

З огляду ж на визначення господарської
діяльності, що міститься у пункті
п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України
прибутковість кожної окремої операції
не є обов'язковою ознакою
господарської діяльності, яка може
включати і окремі збиткові операції,
здійснення яких викликано об'єктивними
причинами, а відтак і продаж позивачем
власної продукції за ціною, нижчою
планової собівартості, не можна
розглядати операцією поза межами
господарської діяльності позивача.

Крім того, п.198.5 ст.198 ПК України
закріплює можливість суб'єкта
господарювання в подальшій
господарській діяльності
відкоригувати раніше заявлений
податковий кредит.

В свою чергу обов'язок доведення того,
що ціна договору не відповідає рівню
звичайної ціни у випадках, визначених
цим Законом, покладається на
податковий орган у порядку,
встановленому законом.

В акті перевірки жодних доказів щодо
реалізації продукції ТОВ «ТК
«Дніпровський» за цінами, які не
відповідають звичайним, контролюючим
органом не зазначено та протилежного в
судових засіданнях не доведено.

При визначенні податкових зобов'язань
з ПДВ за операціями з поставки товарів
Товариство виходило з договірних цін,
які встановлені сторонами договорів та
відповідають рівню звичайних цін, що
податковим органом спростовано не
було.

Як визначено у п. 2 ст.3 Закону № 996
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством, фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Таким чином, підприємство, з метою
складання податкового обліку,
використовує дані по кожній окремій
господарській операції. На підставі
саме даних первинного обліку
підприємство відносить суми до складу
валового доходу та на валові витрати в
податковому обліку. Підприємство має
право відображати в бухгалтерському
обліку всі господарські операції, в
тому числі ті, які призвели до
отримання балансового збитку.

Згідно статті 1 Закону № 996
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Стаття 142 ГК України вказує на те, що
прибуток (дохід) суб'єкта
господарювання є показником
фінансових результатів його
господарської діяльності, та
визначається шляхом зменшення суми
валового доходу суб'єкта
господарювання за певний період на
суму валових витрат та амортизаційних
відрахувань.

За податковим законодавством витрати,
що перевищують доходи (збитки) не
можуть бути враховані в податковому
обліку, оскільки операція не
відповідає основному принципу
господарської діяльності (п.1.32 ст.1
Закону № 334, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК
України), тобто не призводить до
отримання прибутку. Такі збитки
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідних інших джерел.

Проте, згідно звітів про фінансові
результати за 2010 рік та 2011 рік чистий
прибуток Товариства був позитивний
(т.2, а. с.54, 55).

У відповідності ч.3 ст.189 ГК України
суб'єкти господарювання можуть
використовувати у господарській
діяльності вільні ціни, державні
фіксовані ціни та регульовані ціни -
граничні рівні цін або граничні
відхилення від державних фіксованих
цін.

Приписи даної норми кореспондуються з
положеннями ст.ст.6, 7 Закону України
«Про ціни і ціноутворення», згідно яких
вільні ціни і тарифи встановлюються на
всі види продукції, товарів і послуг, за
винятком тих, по яких здійснюється
державне регулювання цін і тарифів.

За період, який перевірявся, Товариство
реалізовувало продукцію за цінами, які
не підлягають державному регулюванню.
Водночас, порушень з боку позивача при
формуванні договірної ціни продукції
не вбачається.

Всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України
податковим органом, як суб'єктом
владних повноважень не доведено, що при
визначенні податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за
операціями з поставки товарів
Товариство виходило не з договірних
цін, які встановлені сторонами
договорів поставки, та те, що ці ціни не
відповідають рівню звичайних цін.

При цьому, чинним законодавством
не передбачено обов'язковості
визначення бази оподаткування
податком на додану вартість, виходячи з
собівартості товару.

Отже, колегія суддів погоджується
з позицією суду першої інстанції,
зазначаючи, що прибутковість кожної
окремої операції не є обов'язковою
ознакою господарської діяльності, -
вона може включати і окремі збиткові
операції, здійснення яких викликано
об'єктивними причинами, продаж
позивачем феросплавної продукції за
ціною, нижчою собівартості, не можна
розглядати як операцією, вчинену поза
межами його господарської діяльності.

Таким чином, судом першої інстанції
правомірно задоволено позовні вимоги в
частині визнання протиправними та
скасування прийнятих відповідачем на
підставі акту № 762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012
р. спірних податкових
повідомлень-рішень від 21.05.2012 р. (т.1, а.
с.47-56):

- № , яким визначено грошове
зобов'язання з ПДВ на суму 1 325 089 грн. - за
основним платежем, 240 716 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ в
частині суми такого завищення у
розмірі 25 814,33 грн.,

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 30645
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 4910
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 9635
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 66
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 242 141
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 160562
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 109385
грн.;

- № , яким визначено суму
завищення від'ємного значення ПДВ 5000
грн.

Водночас, колегія суддів вважає
обґрунтованою відмову суду першої
інстанції у задоволенні позовних вимог
Товариства про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
ухвалення спірних податкових
повідомлень-рішень від 21.05.2012 р.,
ухвалених на підставі акту №
762/4/23-206/30420987 від 28.04.2012 р.

Так, положеннями п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК
України визначається обов'язок
контролюючого органу самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо: дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За приписами п.58.1 ст.58 ПК України у разі
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Таким чином, винесення податкових
повідомлень-рішень при встановленні
факту під час проведення перевірки
заниження/завищення платником
податків податкового зобов'язання є,
виходячи з приписів Податкового
Кодексу України, обов'язком
податкового органу, тому позовні
вимоги в частині визнання
неправомірними дій відповідача щодо
ухвалення спірних податкових
повідомлень-рішень від 21.05.2012 р. є
неправомірними.

Разом з тим, колегія суддів вважає
неправомірним висновок суду першої
інстанції про те, що визнання дій
податкового органу неправомірними
щодо складання податкових
повідомлень-рішень не є належним
способом захисту для позивача,
оскільки це не порушує його права.

Неналежний спосіб захисту порушених
прав - це такий спосіб, який не
передбачений чинним законодавством.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що положеннями п.1 ч.2 ст.17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України, визначено, що завданням
адміністративного суду є перевірка
правомірності (легальності) рішень
суб'єкта владних повноважень з огляду
на чіткі критерії, які зазначені у
частині 3 статті 2 КАС України з
урахуванням закріпленого статтею 9 КАС
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З вищенаведених обставин справи
вбачаться, що відповідач діяв у межах
повноважень, але не у спосіб,
передбачений чинним законодавством.

За приписами ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Проте, як вірно зазначено позивачем,
апеляційна скарга не містить в собі
інформації про те, в чому ж саме, на
думку скаржника, виразилось порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права при ухваленні
оскарженої постанови та як це вплинуло
на її правильність.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205,
ст.206 КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
травня 2012 р. у справі № 2а/0470/2804/12
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 11
травня 2012р. у справі № 2а/0470/2804/12
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко