Справа № 815/331/14
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/331/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року м. Одеса

10:36

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

представника позивача - Бейгельзімера
М.Г. (довіреність від 30.01.2013 року);

представник відповідач - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранат» до
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
30.12.2013 року № та від 10.01.2014 року
№, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області в якому просив суд
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
30.12.2013 року № та від 10.01.2014 року
№.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

Співробітник Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області Бухарська С.І.
провела камеральну перевірку ТОВ
«Гранат» за ІІ квартал 2013 року.

За результатами цієї перевірки 09.12.2013
року відповідач склав акт № 118/15-518/22457183,
яким встановлені порушення позивачем
п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI та п.4.6.4
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
25.11.2011 року №1492, в результаті чого
завищено суму бюджетного
відшкодування за ІІ квартал 2013 року на
суму 24207,00 грн.

На підставі цього акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення:

- від 30.12.2013 року № , яким
позивачеві, за порушення п.200.4 ст.200
розділу V Податкового кодексу України,
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в загальному розмірі 36310,50
грн., у тому числі сума завищеного
бюджетного відшкодування 24207,00 грн. та
штрафні (фінансові санкції) 12103,50 грн.

Крім того, співробітник Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
Бухарська С.І. провела камеральну
перевірку ТОВ «Гранат» за ІІІ квартал
2013 року.

За результатами цієї перевірки 13.12.2013
року відповідач склав акт № 125/15-518/22457183,
яким встановлені порушення позивачем
п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI та п.4.6.4
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
25.11.2011 року №1492, в результаті чого
завищено суму бюджетного
відшкодування за ІІІ квартал 2013 року на
суму 23404,00 грн.

На підставі цього акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення:

- від 10.01.2014 року № , яким
позивачеві, за порушення п.200.4 ст.200
розділу V Податкового кодексу України,
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в загальному розмірі 35106,00
грн., у тому числі сума завищеного
бюджетного відшкодування 23404,00 грн. та
штрафні (фінансові санкції) 11702,00 грн.

Позивач не погоджується з податковими
повідомленнями - рішеннями Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області та
вважає їх незаконними та
протиправними, винесеними з порушенням
норм чинного законодавства та такими,
що належать до скасування.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (а.с.4-10).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином та своєчасно. Про
причини свого неприбуття до суду не
повідомив.

Суд, з урахуванням думки представника
позивача, згідно з ч.4 ст.128 КАС України
ухвалив розглянути дану
адміністративну справу за відсутності
представника відповідача за наявними
доказами в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані письмові
докази, перевіривши матеріали справи, а
також проаналізувавши законодавство,
яке регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов належить задовольнити. Свій
висновок суд вмотивовує наступним
чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гранат»
зареєстроване Виконавчим комітетом
Одеської міської ради 28.02.1995 року за
№0013749 відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №262921 (а.с.25).

Позивач зареєстрований та перебуває
на обліку в Державній податковій
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області як платник податку
на додану вартість з 25.11.2003 року
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 25.11.2003 року №22313617 (а.с.27).

Співробітник Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області Бухарська С.І.
провела камеральну перевірку ТОВ
«Гранат» за ІІ квартал 2013 року.

За результатами цієї перевірки 09.12.2013
року відповідач склав акт № 118/15-518/22457183,
яким встановлені порушення позивачем
п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI та п.4.6.4
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
25.11.2011 року №1492, в результаті чого
завищено суму бюджетного
відшкодування за ІІ квартал 2013 року на
суму 24207,00 грн., оскільки в ході
проведення перевірки виявлено
арифметичну (методологічну) помилку
(порушення) в додатку 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість, що вплинула на розрахунки з
бюджетом (а.с.13-18).

На підставі цього акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення:

- від 30.12.2013 року № , яким
позивачеві, за порушення п.200.4 ст.200
розділу V Податкового кодексу України,
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в загальному розмірі 36310,50
грн., у тому числі сума завищеного
бюджетного відшкодування 24207,00 грн. та
штрафні (фінансові санкції) 12103,50 грн.
(а.с.11).

Крім того, співробітник Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області
Бухарська С.І. провела камеральну
перевірку ТОВ «Гранат» за ІІІ квартал
2013 року.

За результатами цієї перевірки 13.12.2013
року відповідач склав акт № 125/15-518/22457183,
яким встановлені порушення позивачем
п.200.4 ст.200 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VI та п.4.6.4
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
25.11.2011 року №1492, в результаті чого
завищено суму бюджетного
відшкодування за ІІІ квартал 2013 року на
суму 23404,00 грн., оскільки в ході
проведення перевірки виявлено
арифметичну (методологічну) помилку
(порушення) в додатку 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість, що вплинула на розрахунки з
бюджетом (а.с.19-24).

На підставі цього акту перевірки
відповідач прийняв податкове
повідомлення - рішення:

- від 10.01.2014 року № , яким
позивачеві, за порушення п.200.4 ст.200
розділу V Податкового кодексу України,
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в загальному розмірі 35106,00
грн., у тому числі сума завищеного
бюджетного відшкодування 23404,00 грн. та
штрафні (фінансові санкції) 11702,00 грн.
(а.с.12).

Суд вважає, що вказані висновки про
наявність зазначених порушень
податкового законодавства позивачем є
необґрунтованими.

Відповідно до п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України, бюджетне
відшкодування - це відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
Податкового кодексу України.

Згідно з п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового
кодексу України при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Згідно з п.200.3 ст.200 Податкового кодексу
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що відповідач свої висновки
обґрунтовує тим, що в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за другий
квартал 2013 року від 08.11.2013 року та за
третій квартал 2013 року від 09.11.2013 року
позивач порушив заповнення гр.5
(значення рядка 24 декларації звітного
податкового періоду), а саме: не
розписано по періодах виникнення
від'ємного значення.

Суд встановив, що відповідач в акті
камеральної перевірки за ІІІ квартал
2013 року зазначив, що при перевірці
використано уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість від 09.11.2013 року.

Однак, в судовому засіданні
представник позивача зазначив, що
09.11.2013 року засобами електронного
зв'язку до відповідача надіслано
податкову декларацію з податку на
додану вартість за ІІІ квартал 2013 року.
Це твердження підтверджується звітом
від 09.11.2013 року про отримання
відповідачем податкової декларації, що
знаходиться в матеріалах справи (а.с.49).

Крім того, з огляду на уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за ІІ
квартал 2013 року та податкову
декларацію з податку на додану
вартість за ІІІ квартал 2013 року суд
встановив, що завищення значення сум
бюджетного відшкодування в рядку 24 є
похибкою.

Це твердження підтвердив представник
позивача в судовому засіданні.

Разом з цим, з огляду на уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за другий
квартал 2013 року суд встановив, що
позивачем було заповнено значення
рядку 23.1, а саме зазначено суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку у розмірі 24207,00
грн. та значення рядку 24 - залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду -24207,00
грн. (а.с.28-30), а також належним чином
заповнено довідку про залишок суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду та подано розрахунок сум
бюджетного відшкодування та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування (а.с.31-37).

Крім того, з огляду на податкову
декларацію з податку на додану
вартість за третій квартал 2013 року суд
встановив, що позивачем було заповнено
значення рядку 23.1, а саме зазначено
суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника у
банку у розмірі 23404,00 грн. та значення
рядку 24 - залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду 49767,00 грн. (а.с.39-40), а також
належним чином заповнено довідку про
залишок суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду та подано
розрахунок сум бюджетного
відшкодування та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування (а.с.41-47).

Відповідно до п.200.6 ст.200 Податкового
кодексу України платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. Платник податку зберігає право
на отримання бюджетного відшкодування
коштами у майбутніх звітних
(податкових) періодах.

Таким чином, згідно з поданими
позивачем уточнюючим розрахунком
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за ІІ квартал 2013 року,
податковою декларацією з податку на
додану вартість за ІІІ квартал 2013 року
та розрахунками суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за ІІ та за ІІІ квартали 2013
року сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника за
ІІ квартал 2013 року склала 24207,00 грн. та
за ІІІ квартал 2013 року - 23404,00 грн.

Крім того, суд вважає, що обчислити суму
податкового зобов'язання звітного
(податкового періоду) та суму
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду на підставі
зазначених у податковій декларації
даних неможливо. Для цього необхідно
проводити документальні перевірки.

Згідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу
України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п.46.5 ст.46 Податкового
кодексу України форма податкової
декларації встановлюється центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Згідно з п.4.6.3 розділу V «Порядок
заповнення податкової декларації»
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011 № 1492, якщо за результатами
поточного звітного (податкового)
періоду платником податку визначено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту (заповнено рядок 19
декларації), така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу за
попередні звітні (податкові) періоди з
податку на додану вартість, у тому
числі розстроченого або відстроченого
відповідно до Кодексу (відображається
у рядку 20.1 декларації), а решта
зараховується до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (відображається у рядку 20.2
декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.1 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Відповідно до п.4.6.4 розділу V «Порядок
заповнення податкової декларації»
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» якщо в наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), до декларації подається
(Д2) (додаток 2).

Згідно з п.4.6.5 розділу V «Порядок
заповнення податкової декларації»
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» платники, які
заповнили рядок 22 декларації та
відповідно до статті 200 розділу V
Кодексу мають право на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають до
декларації (Д3) (додаток 3). Значення
рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до
рядка 23 декларації за поточний звітний
(податковий) період. Залежно від
обраного платником напряму повернення
суми бюджетного відшкодування (на
рахунок цього платника у банку або у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів) така сума
вказується або в рядку 23.1, або у рядку
23.2, або частково розподіляється у
рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації.

Відповідно до п.4.6.6 розділу V «Порядок
заповнення податкової декларації»
«Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість» залишок від'ємного
значення (після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
що не встановлення по періодах
значення від'ємного значення (значення
рядка 24 декларації звітного
податкового періоду) ніяким чином не
може вплинути на результати
розрахунків з бюджетом.

Суд зазначає, що доказів на
підтвердження недостовірності даних
наведених позивачем в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за ІІ
квартал 2013 року та податковій
декларації з податку на додану
вартість за ІІІ квартал 2013 року,
неправомірності формування
податкового кредиту у попередніх
податкових періодах та відповідно
неправомірності включення вказаних
сум до складу суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника податків у банку (рядок 23.1
Декларації), відповідачем не надано.

Таким чином, з огляду на матеріали
справи суд встановив, що позивачем було
допущено технічну помилку під час
заповнення уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за ІІ квартал 2013 року
та податкової декларації з податку на
додану вартість за ІІІ квартал 2013 року,
яка жодним чином не вплинула на
розрахунки за бюджетом, що
підтверджується та не заперечується
відповідачем в актах перевірки від
09.12.2013 року № 118/15-518/22457183 та від 13.12.2013
року № 125/15-518/22457183.

В той же час, суд вважає необхідним
зазначити, що в листах Комітету
Верховної Ради України з питань
фінансів та банківської діяльності
№06-10/167 від 20.03.2001 року та Державної
податкової адміністрації України від
11.08.04 N15316/7/15-2417 визначені поняття
термінів - арифметична та
методологічна помилки. Арифметична
помилка - помилка або описка, допущені
платником податку при заповненні
декларації (розрахунків) або додатків
до них, зокрема при виконанні
арифметичних дій (додавання або
відрахування відповідних рядків), а
також описки, допущені при перенесенні
даних із додатків, на підставі яких
заповнюються відповідні рядки
декларації (неправильно поставлена
кома при застосуванні одиниці виміру,
неправильно перенесений підсумок з
додатка та ін.) Методологічна помилка -
помилка допущена платником податків
при складанні ним декларації, яка
полягає у неправильному застосуванні
або незастосуванні ставок
оподаткування чи коефіцієнтів при
визначенні податкового зобов'язання з
того чи іншого податку, збору
(обов'язкового платежу).

Суд встановив, що за результатами
проведення перевірок позивача
Державна податкова інспекція у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області встановила не
арифметичну або методологічну помилку,
а зменшила суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок позивача,
зазначену ним в деклараціях та
уточнюючих розрахунках, фактично
безпідставно визнавши їх
неправомірними, при відсутності
перевірки правомірності порядку
формування позивачем податкового
кредиту у попередніх податкових
періодах та відповідно включення
вказаних сум до складу суми, що
підлягає бюджетному відшкодуванню.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позивачем не було допущено завищення
суми бюджетного відшкодування, а лише
допущено технічну (арифметичну)
помилку під час заповнення уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за ІІ
квартал 2013 року та податкової
декларації з податку на додану
вартість за ІІІ квартал 2013 року, що за
своїм наслідком не вплинуло на
розрахунки з бюджетом.

Крім того, у главі 11 Податкового
кодексу України не передбачено
застосування відповідальності до
платників податків у разі виявлення
зазначених порушень.

З урахуванням викладених обставин,
відповідач не довів, а суд не встановив
правомірність винесених податкових
повідомлень - рішень від 30.12.2013 року
№ та від 10.01.2014 року №.

Під час судового розгляду представник
відповідача не надав доказів, які б
вказували про безпосереднє відношення
позивача до зловживань у системі
відшкодування ПДВ.

У відповідності до ч.2 ст.72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд встановив, що відповідач всупереч
нормам Податкового кодексу України
безпідставно прийняв спірні податкові
повідомлення - рішення.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України:
«Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідно місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його службова або
посадова особа».

Відповідно до пп. 3 п. 9 розділу VI
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України у разі
безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас п. 19 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
р. № 845 встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, орган Державної
казначейської служби України
зобов'язаний стягнути судові витрати
із Державного бюджету України шляхом
їх безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

В даному випадку стягнення судових
витрат необхідно провести шляхом їх
безспірного списання із рахунка
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Податковим
кодексом України, Порядком заповнення
і подання податкової звітності з
податку на додану вартість, ст.ст. 2, 7, 8,
9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 30.12.2013 року
№, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Гранат» зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість в розмірі
36310 (тридцять шість тисяч триста
десять),50 грн., у тому числі сума
завищеного бюджетного відшкодування
24207 (двадцять чотири тисячі двісті
сім),00 грн. та штрафні (фінансові
санкції) 12103 (дванадцять тисяч сто три),50
грн.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 10.01.2014 року
№, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Гранат» зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість в розмірі
35106 (тридцять п'ять тисяч сто шість),00
грн., у тому числі сума завищеного
бюджетного відшкодування 23404 (двадцять
три тисячі чотириста чотири),00 грн. та
штрафні (фінансові санкції) 11702
(одинадцять тисяч сімсот дві),00 грн.

4. Стягнути з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України в Одеській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранат» суму
сплаченого судового збору в розмірі 182
(сто вісімдесят дві),70 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті
185, частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 04
лютого 2014 року.

Суддя:
О.Я. Бойко