Справа № 810/6827/13-а
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року 810/6827/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Вишневському Ю.А.,

за участю:

представників позивача: Суткевича О.О.,
Лагренн С.С.

представника відповідача: Ядвіжиної
Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Молоко - Миргород» до
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (Сквирське відділення) про
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

в с т а н о в и в:

Сільськогосподарський виробничий
кооператив «Молоко - Миргород» (надалі -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (Сквирське відділення) (надалі -
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення - рішення від 02.12.2013 №
.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що відповідачем було проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства в частині призначення,
застосування та використання
податкової пільги, правомірності
отримання та використання суб'єктом
спеціального режиму оподаткування
податком на додану вартість у
відповідності до ст. 209 та ст. 301
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) за період з 01.03.2011 по 19.09.2013.

Зазначає, що на підставі даного акту
перевірки відповідачем було
сформовано спірне рішення від 02.12.2013
№ (форми Р), яким йому було
донараховано зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 747 815,00
грн., з яких за основним платежем 600 748,00
грн. та штрафними санкціями 147 067,00 грн.

На думку позивача оскаржуване
податкове повідомлення - рішення є
незаконним та такими, що суперечить
нормам чинного податкового
законодавства України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив відмовити у його задоволенні. В
обґрунтування своїх заперечень вказав,
що ним було отримано постанову від
20.09.2013 старшого слідчого СУ УМВС
України в Полтавській області майора
міліції Квіта В.М. про призначення
позапланової документальної перевірки
по матеріалам досудового
розслідування, що внесений до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000030 від 22.01.2013 за ознаками
злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191
Кримінального кодексу України щодо
привласнення коштів службовими
особами Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Молоко -
Миргород» та відповідно до якої
вказано, що службові особи позивача
всупереч вимогам ст. 209 ПК України, ст. 1,
11, 12 Закону України «Про молоко та
молочні продукти», п. 3 ч. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №
11 «Про затвердження порядку
акумулювання сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках» не маючи власних чи
орендованих потужностей для
виробництва молока та без проведення
атестації виробництва, не являючись
фактично виробником
сільськогосподарської продукції,
проводили закупівлю молока у
населення, транспортували і
охолоджували його, після чого
реалізовували підприємствам, які
виробляють молочну продукцію, як
власно вироблене молоко. Після чого,
здійснювали відрахування 20% від суми
коштів, отриманих за реалізоване
молоко на спеціальний рахунок
позивача.

На думку відповідача оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
винесено правомірно, про що свідчить
акт перевірки, яким встановлено ряд
порушень податкового законодавства з
боку позивача, також вважає, що
відповідачем було дотримано усі вимоги
закону при винесені даного податкового
повідомлення - рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача суд вважає,
що позов слід задовольнити, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що відповідачем на
підставі ст. 20, 75, 77, 82 ПК України,
відповідно до наказу від 25.10.2013 № 299 та
направлення від 25.10.2013 № 84 посадовими
особами податкового органу було
проведено позапланову виїзну
перевірку Сільськогосподарського
виробничого кооперативу «Молоко -
Миргород» з питання дотримання вимог
податкового законодавства в частині
призначення, застосування та
використання податкової пільги,
правомірності отримання та
використання суб'єктом спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість у відповідності до ст.
209, ст. 301 ПК України за період роботи з
01.03.2011 по 19.09.2013.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України
визначено право податкового органу
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Також п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України
визначено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.
Документальна планова перевірка
проводиться відповідно до
плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Як встановлено судом зазначена
перевірка проводилась на підставі п.п.
78.1.11 п. 78.1 ст.78 ПК України, а саме
отримано судове рішення суду (слідчого
судді) про призначення перевірки або
постанову органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
слідчого, прокурора, винесену ними
відповідно до закону.

В результаті проведеної перевірки
встановлено порушення, а саме:

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 209.2, п.
209.6, п. 209.7 ст. 209 ПК України, в результаті
чого донараховано податок на додану
вартість за період з 01.03.2011 по 19.09.2013 в
розмірі 600 748,00 грн., а саме: березень 2011
року на суму - 2 500,00 грн., квітень 2011 року
на суму - 1 783,00 грн., травень 2011 року на
суму - 4 381,00 грн., червень 2011 року на суму
- 3 830,00 грн., липень 2011 року на суму - 15 208,00
грн., серпень 2011 року на суму - 17 088,00 грн.,
вересень 2011 року на суму - 28 208,00 грн.,
жовтень 2011 року на суму - 28 092,00 грн.,
листопад 2011 року на суму - 28 238,00 грн.,
грудень 2011 року на суму - 36 855,00 грн.,
січень 2012 року на суму - 44 514,00 грн., лютий
2012 року на суму - 26 791,00 грн., березень 2012
року на суму - 28 841,00 грн., квітень 2012 року
на суму - 38 296,00 грн., травень 2012 року на
суму - 36 868,00 грн., червень 2012 року на суму
- 21 978,00 грн., липень 2012 року на суму - 40
688,00 грн., серпень 2012 року на суму - 62 983,00
грн., вересень 2012 року на суму - 12 834,00
грн., жовтень 2012 року на суму - 90 201,00 грн.,
листопад 2012 року на суму - 28 103,00 грн.,
грудень 2012 року на суму - 2 468,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що
позивач - Сільськогосподарське
виробниче кооператив
«Молоко-Миргород» зареєстровано
рішенням Миргородської міської ради
Полтавської області від 06.12.2010 №
10005999. Також позивач являється
платником податку на додану вартість,
що підтверджується відповідним
свідоцтвом № 100313813 від
13.12.2010.

Пунктом 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; дата відвантаження товарів, а
в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України
база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, що справляється з
вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку, податку на додану
вартість та акцизного податку на спирт
етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До складу договірної
(контрактної) вартості не включаються
суми неустойки (штрафів та/або пені),
три проценти річних та інфляційні, що
отримані платником податку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань.

До бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.

Пунктом 209.1 ст. 209 ПК України визначено,
що резидент, який провадить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського і лісового господарства та
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у пункті 209.6 цієї статті
(далі - сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування.

13.12.2010 Сільськогосподарське виробниче
кооператив «Молоко-Миргород»
зареєстровано спеціальним суб'єктом
оподаткування податку на додану
вартість на підставі свідоцтва № 200109594
про реєстрацію СВК «Молоко-Миргород»
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування податку на додану
вартість .

Відповідно до п. 209.2 ст. 209 ПК України
спеціальним режимом оподаткування
сума податку на додану вартість,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських
товарів/послуг, не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається в
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

Зазначені суми податку на додану
вартість акумулюються
сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 209.6 ст. 209 ПК України
визначається, що
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
основних фондах, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Ця норма діє з урахуванням того, що:

а) для новоутвореного
сільськогосподарського підприємства,
зареєстрованого як суб'єкт
господарювання, який провадить
господарську діяльність менше ніж 12
календарних місяців, така питома вага
сільськогосподарських товарів/послуг
розраховується за наслідками кожного
окремого звітного податкового періоду;

б) з метою розрахунку такої питомої
ваги до складу основної діяльності
сільськогосподарського підприємства
не включаються оподатковувані
операції з постачання основних фондів,
що перебували у складі його основних
фондів не менше ніж 12 послідовних
звітних податкових періодів сукупно,
якщо такі операції не були постійними і
не становили окремої підприємницької
діяльності.

Також відповідно до п. 209.7 ст. 209 ПК
України сільськогосподарськими
вважаються товари, зазначені у
товарних групах 1 - 24, товарних позиціях
4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та
послуги, які отримані в результаті
здійснення діяльності, на яку
відповідно до п. 209.17 цієї статті
поширюється дія спеціального режиму
оподаткування у сфері сільського та
лісового господарства, а також
рибальства, якщо такі товари
вирощуються, відгодовуються,
виловлюються або збираються
(заготовляються), а послуги надаються,
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів/послуг у інших осіб), які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Представником позивача було надано
копії заяв осіб про вступ до
кооперативу позивача, рішення
Правління сільськогосподарського
виробничого кооперативу про прийняття
в члени кооперативу таких осіб,
протоколу Загальних зборів членів
сільськогосподарського виробничого
кооперативу, реєстрів членів
сільськогосподарського виробничого
кооперативу, якими підтверджується, що
членами цього кооперативу в період
перевірки було від 1 до 246 осіб,
договорів оренди великої рогатої
худоби, актів прийому - передачі, актів
приймання - передачі великої рогатої
худоби на утримання, паспорти великої
рогатої худоби, ветеринарних карток до
паспорту великої рогатої худоби.

З наданих письмових доказів
вбачається, що особи, які були членами
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Молоко - Миргород»
здавали в оренду кооперативу велику
рогату худобу (корови) для виробництва
молока, здійснюючи свою трудову участь
у діяльності кооперативу ці особи
утримували в своєму господарстві
належні їм на праві власності корови,
які виробляють молоко.

Статтею 775 Цивільного кодексу України
передбачено, що наймачеві належить
право власності на плоди, продукцію,
доходи, одержані ним від користування
річчю, переданою в найм.

Суд не погоджується з висновками
відповідача щодо відсутності у
позивача потужностей та можливостей
для виробництва молока, оскільки
виходячи з вищезазначеної норми закону
позивач набув право власності на
молоко, отримане внаслідок догляду
членами Кооперативу за великою рогатою
худобою, що належить кооперативу на
праві власності або користування.

Також позивачем було надано копії
договорів на закупівлю
сільськогосподарської продукції
(сировини), з яких вбачається, що
сільськогосподарський виробничий
кооператив продає молоко коров'яче, що
відповідає вимогам ДСТУ №3662-97 ТОВ
«Мирогородський сироробний комбінат».

Крім того, позивачем укладено договір
оренди приміщення від 01.12.2010, яке
знаходиться за адресою 37600, Полтавська
область, м. Миргород, вул. Мінзаводська,
3 та договорі оренди земельної ділянки
площею 0,6190 гектара, що свідчить про
належне забезпечення позивачем своєї
виробничої діяльності.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень; господарська операція - дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства; первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення; фінансова
звітність - бухгалтерська звітність, що
містить інформацію про фінансове
становище, результати діяльності та
рух грошових коштів підприємства за
звітний період.

Метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Як вбачається з матеріалів справи на
кожну партію відвантаженого молока
позивач видавав ТОВ «Миргородський
сироробний комбінат» податкову
накладну, також оформлялися видаткові
накладні, що підтверджується
відповідачем в акті перевірки.
Перевезення молока від позивача до ТОВ
«Миргородський сироробний комбінат»
підтверджується спеціалізованими
товарними накладними на перевезення
молочної сировини.

Також позивачем проводились виплати
членам сільськогосподарського
виробничого кооперативу відповідно до
Положення про кооперативні виплати, що
підтверджуються розрахунковими,
платіжними відомостями.

Також суд не бере до уваги посилання
відповідача на те, що договори оренди
великої рогатої худоби із членами
кооперативу було укладено без наміру
передати зазначених корів у
користування позивачу, а корови членів
кооперативу не використовувалися
згідно договорів оренди, а знаходилися
в розпорядженні їх власників, які
здійснювали їх догляд і вигодовування,
у зв'язку з чим вважає, що договори
оренди великої рогатої худоби були
укладені без мети створення правових
наслідків - передачі корів в оренду
позивача (фіктивний правочин), оскільки
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона має
підтверджувати належною первинною
документацією та повинна спричиняти
реальні зміни майнового стану платника
податків.

При подачі позову та при розгляді
справи по суті представником позивача
було надано ряд первинно -
бухгалтерських документів, що на думку
суду належним чином підтверджують
реальність укладених договорі оренди
великої рогатої худоби та використання
виробленого ним молока.

Суд також не погоджується з висновками
відповідача щодо нецільового
використання коштів із спеціального
рахунку в сумі 422 334,00 грн., а саме на
оплату транспортних послуг в сумі 175
151,00 грн., на передоплату за велику
рогату худобу в сумі 60 500,00 грн. (Договір
від 24.11.2011 №10 з ТОВ «Молоко-Полісся»),
оплату послуг по договору аутсосрсингу
в сумі 170 683,00 грн., ведення реєстру
членів кооперативу в сумі 16 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
необхідність понесення вказаних вище
витрат безпосередньо пов'язана з
діяльністю кооперативу, оскільки
стосується витрат на перевезення
виробленого позивачем молока,
розширення виробничих потужностей СВК
«Молоко-Миргород», а необхідність у
отриманні послуг із аутсорсингу та
ведення реєстру членів кооперативу
зумовлена відсутністю найманих
працівників із фаховою освітою, яка б
могла забезпечити потреби позивача у
отриманні перелічених послуг.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач як суб'єкти
владних повноважень не довів суду
правомірність прийнятого
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення
№ від 02.12.2013.

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 02.12.2013, видане
Тетіївською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області (Сквирське відділення).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь виробничого кооперативу
«Молоко - Миргород» судовий збір в сумі
458 (чотириста п'ятдесят вісім) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 24 січня 2014 р.