Справа № 824/796/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/796/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Григорука В.В.

представника відповідача: Швець О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
приватного підприємства "Колос",
Державної податкової інспекції у
м.Чернівцях Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Чернівецькій області на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
"Колос" до Державної податкової
інспекції у м.Чернівцях Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Чернівецькій області
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року приватне підприємство
«Колос» (Позивач) звернулось до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Чернівцях Головного управління
Міндоходів в Чернівецькій області
(Відповідач) про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
сторони подали апеляційні скарги, в
яких просять: Позивач - скасувати
постанову в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
повністю; Відповідач - скасувати
постанову в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Представник Позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги та заперечив проти
доводів апеляційної скарги
Відповідача.

Представник Відповідача у судовому
засіданні підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги та заперечив проти
доводів апеляційної скарги Позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що працівниками
Відповідача проведено документальну
позапланову перевірку ПП „Колос" з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на додану вартість при здійсненні
господарських відносин із ТзОВ
"Драмторг" за серпень 2011 року, ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт» за лютий,
березень, квітень, травень 2010 року, ТОВ
«Технологія ЛВ Плюс» за вересень 2011
року, ТОВ «Пакра - Україна» за грудень
2010 року, вересень, листопад, грудень 2011
року, ТОВ «Асторг Плюс» за період з
01.01.2008 року по 30.06.2010 року та ТОВ "Вега
Прім" за квітень, червень, липень,
вересень, листопад 2010 року.

За результатами перевірки складено акт
№321/22-2/14257808 від 05.03.2013 року, згідно
висновків якого встановлено порушення
Позивачем вимог податкового
законодавства України.

Проведеною перевіркою підтверджено
господарські взаємовідносини ПП
„Колос" з ТОВ „Технологія ЛВ плюс" за
вересень 2011 року в сумі ПДВ 6461,01 грн. та
господарські взаємовідносини з ТОВ
„Драмторг" за серпень 2011 року в сумі
ПДВ 10666,67 грн. та зменшено податковий
кредит з ПДВ по господарським
взаємовідносинам ПП „Колос" з ТОВ
„Вега Прім" за червень та вересень 2010
року на суму ПДВ 8144,23 грн., з ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт» за лютий,
березень, квітень, травень 2010 року на
суму ПДВ 17614,05 грн., з ТОВ «Пакра -
Україна» за грудень 2010 року, вересень,
листопад, грудень 2011 року на суму ПДВ
87188,08 грн., з ТОВ «Асторг Плюс» за січень,
лютий, березень, квітень, травень,
червень 2010 року на суму ПДВ 380921,51 грн.

На підставі висновків акту перевірки,
Відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення №, №,
№ від 14.03.2013 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції щодо часткового
задоволення позовних вимог, з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що між ПП «Колос»
(замовник) та ТОВ «Вега Прім»
(виконавець) укладено договір про
надання послуг по організації збуту
№КО-02207 від 12.05.2010р., згідно умов якого
Виконавець надає Замовнику
маркетингові послуги з організації
збуту товарів виробництва ПП «Колос» у
мережі супермаркетів «Рейнфорд».

Факт отримання Позивачем послуг від
ТОВ «Вега Прім» підтверджується
податковими накладними №69956, №72207,
№73556, №75109, №71450 від 09.06.2010р., №77502 від
09.06.2010р., №69229 від 07.09.2010р. та актами
виконання робіт.

Крім того, судом досліджено угоду про
зарахування зустрічних однорідних
вимог №499-09/07/2010 від 09.07.2010 року укладену
між ПП «Колос» та ТОВ «Вега Прім» щодо
зарахування зустрічних однорідних
вимог, а саме: Сторона 1 є кредитором, а
Сторона 2 є боржником при виконанні
грошового зобов'язання в сумі 39 865,43 грн.
по Договору поставки ВП-30240 від 01.07.2008
року; Сторона 2 є кредитором, а Сторона 1
є боржником при виконанні грошових
зобов'язань в сумі 39865,43 грн. по Договору
про надання послуг з організації збиту
№КО-00550 01.07.2008 року, яка складається з
рахунків вказаний в додатку №1 до цієї
Угоди.

На підтвердження оплати за вказаним
договором суду надано журнал операцій
за 01.04.2010 року по 30.11.2010 року по ТОВ «Вега
Прім»; банківські виписки ПП «Колос»
№КЛ-0000229 за 07.09.2010 року, №КЛ-0000255 за
13.10.2010 року по контрагенту ТОВ «Вега
Прім» за послуги передпродажної
підготовки товарів.

Судом встановлено, що висновки
Відповідача щодо фіктивності
господарських операцій Позивача з ТОВ
«Вега Прім» ґрунтуються на висновках
акту Дніпропетровської МДПІ "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Вега Прім" щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків ТОВ "АКВА" у
квітні 2010 року, ТОВ "КАРА - ГОЗ" у червні,
липні 2010 року, ТОВ "Аметист" у вересні 2010
року, ТОВ "Суперпак" у листопаді 2010 року"
від 14.11.2012 року №612/221/33669196. У вказаному
акті зазначено, що господарські
операції між ТОВ "Вега Прім" та ТОВ
"Аметист", ТОВ "Суперпак", ТОВ "КАРА - ГОЗ",
ТОВ "АКВА" не підтверджуються виходячи
з врахування реального часу здійснення
операцій, місцезнаходження майна,
наявності трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, засобів для транспортування
та іншого майна, які економічно
необхідні для здійснення
господарських операцій у зазначених
обсягах, що свідчить про відсутність
необхідних умов для реального настання
результатів відповідної господарської
діяльності.

Щодо взаємовідносин між ПП «Колос» та
ТОВ «Пакра Україна» судом встановлено,
що між Позивачем та ТОВ «Пакра-Україна»
укладено договір поставки товару №130111
від 04.01.2011р., на виконання умов якого
постачальник ТОВ «Пакра-Україна»
продавало підприємству «Колос»
запчастини та витратні матеріали, а ПП
«Колос» розрахувалось за отримані
товари у повному розмірі, що
підтверджується копіями податкових та
видаткових накладних та копіями
банківських виписок.

Доставка товару здійснювалась ПП
«Колос», про що свідчать шляхові листи
та товарно-транспортні накладні.

Висновки Відповідача щодо фіктивності
господарських операцій із зазначеним
контрагентом обґрунтовуються актом
перевірки ДПІ у Голосіївському районі
м. Києва „Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Пакра - Україна»
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
вересень, листопад 2011 року" від 13.11.2012
року №928/3-22-70-33295229 та актом „Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Пакра - Україна» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.12.11
року по 31.12.11 року" від 12.11.2012 року
№921/3-22-70-33295229, в якому не підтверджено
наявність поставок товарів (послуг)
підприємствам - покупцям, внаслідок
чого операції з поставки товару на
адресу наступних покупців визнано без
реального настання правових наслідків.

Посилання апелянта на наявність в
провадженні СУ ДПС у м.Києві
кримінальної справи №70-00539, порушеної
за фактом фіктивного підприємництва
шляхом створення з метою покриття
незаконної діяльності ряду
підприємств, серед яких, зокрема ТОВ
«Технології ефективності» - контрагент
ТОВ «Пакра -Україна», а також наявність
матеріалів допиту свідка, колегія
суддів оцінює критично. Так як, не
можуть бути доказом фіктивності
фінансових операцій Позивача,
пояснення свідків, отримані при
розслідуванні кримінальної справи,
оскільки такі обставини можуть бути
підтверджені виключно вироком суду про
визнання винними осіб, які уклали
договір та склали первинні документи,
які містять відомості про господарські
операції, зокрема, щодо виконання
(невиконання) сторонами умов договору.
Однак, доказів постановлення вироків,
які б містили в собі встановлені судом
об'єктивні дані про нікчемність
оспорюваних угод Відповідачем не
надано. Крім того, Відповідачем не
надано доказів причетності ТОВ
«Технології ефективності» до
господарської діяльності Позивача.

Щодо взаємовідносин між ПП „Колос" та
ТОВ „Асторг Плюс", колегія суддів
встановила, що між ТОВ «Асторг Плюс»
(продавець) та ПП «Колос» (покупець)
укладено договір поставки №АС-78 від
15.07.2009р., на виконання умов якого ТОВ
«Асторг Плюс» постачав на адресу
покупця м'ясну продукція, а ПП «Колос»
зобов'язувалося забрати продукція зі
складів продавця та оплатити її ціну.

Даний факт підтверджується наданими
Позивачем податковими та видатковими
накладними, банківськими виписками по
розрахункам з даним контрагентом.
Шляховими листами та
товарно-транспортними накладними
підтверджується, що ПП «Колос»
самостійно здійснював перевезення
продукції від ТОВ «Асторг Плюс», та
дійсно отримана м'ясна продукція
Позивачем в подальшому
використовувалась у власній
господарській діяльності.

В той же час, Відповідач обґрунтовує
власні висновки актом ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва «Про
результати позапланової невиїзної
документальної перевірки ТОВ «Асторг
Плюс» в частині дотримання вимог
податкового та іншого законодавства по
податку на додану вартість за період з
01.01.2008 року по 30.06.2010 року», акт від 20.05.2011
року за №1199/2307/35592665, яким встановлено
нікчемність правочинів з
контрагентами, в т.ч. і ПП „Колос", що
знаходиться на обліку в ДПІ у м.
Чернівцях.

Згідно до матеріалів перевірки ТОВ
«Асторг Плюс» має стан 9 - «направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням» - за адресою,
вказаною в реєстраційних документах:
04053, м. Київ, вул. Артема, д.21, не
знаходиться.

Від ГВПМ ДПІ у Шевченківському районі
м. Києва отримано службову записку
№3067/ДПІ/26-10/3 від 12.05.2011 року, в якій
зазначено, що у ході проведення заходів
співробітниками ГВПМ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва було
встановлено, що стосовно ТОВ «Асторг
Плюс» співробітниками РУГУ МВС України
у Оболонському районі м. Києва порушено
кримінальну справу за ч. 2 ст. 358 КК
України (Стаття 358. Підроблення
документів, печаток, штампів та
бланків, їх збут, використання
підроблених документів).

Усі надані Позивачем та долучені до
матеріалів справи первинні документи
досліджено судами першої та
апеляційної інстанцій, на підставі
чого встановлено, що здійснення
господарських операцій
супроводжувалось оформленням низки
первинних документів, які відповідають
вимогам ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність", а саме: належних договорів
на надання певних послуг, поставку
товару, відповідних документів на
підтвердження виконання таких
договорів та зв'язку понесених витрат з
господарською діяльністю
підприємства, зокрема, актів виконаних
робіт та інших додаткових документів,
які передують підписанню цих актів в
підтвердження конкретних обсягів,
змісту наданих послуг, товарів,
податкової накладної на оплату послуг,
товарів, реальне подальше використання
послуг, товарів у господарській
діяльності та збільшення обсягів
виробництва, продаж й конкретні
результати від цього.

Судом першої інстанції зроблено
правильний висновок, що до спірних
правовідносин, які виникли до 31.12.2011
року застосовувались положення Закон
України «Про податок на додану
вартість», а з 2011 року застосовуються
норми Податкового кодексу України від
02 грудня 2010 року № 2755 -VI, який набрав
чинності з 01.01.2011 року, та норми якого
кореспондуються з нормами ЗУ «Про
податок на додану вартість».

Згідно п. 44.1 ст. 44 Кодексу для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п. 185.1. ст. 185 Кодексу
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: а) постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів на митну
територію України; г) вивезення товарів
за межі митної території України; е)
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом.

Згідно з п.п 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Кодексу
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Кодексу встановлено
право суб'єкта підприємницької
діяльності на віднесення сум
сплаченого податку на додану вартість
до податкового кредиту у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Положеннями п.198.3 ст. 198 Кодексу
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Кодексу визначено, що
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Так, пунктом 198.2 ст. 198 Кодексу № 2755 -VI
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України визначає
окремі випадки, за яких неможливе
включення витрат по сплаті податку на
додану вартість до податкового кредиту
звітного періоду. До них відносяться:
не пов'язаність здійсненої операції з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій, відсутність поставки, та
відсутність у платника податків на
момент перевірки податкових накладних
або видача її особою, яка не є платником
ПДВ.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно п. 201.8 ст. 201 Кодексу № 2755 -VI право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до п. 201.10 ст. 201
Кодексу № 2755 -VI є податкова накладна,
яка видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

З досліджених матеріалів справи судом
встановлено, що Позивач в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період з 01.01.2008 року по
30.06.2011 року по контрагенту ТОВ "Асторг
Плюс" та за 2010 рік по ТОВ" Пакра-Україна",
ТОВ "Вега Прім" в складі податкового
кредиту відобразив суми податку на
додану вартість, в тому числі на
підставі податкових накладних,
виписаних контрагентами, в зв'язку з
придбанням (оплатою) товарів/послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що
вказані контрагенти Позивача були
зареєстровані в ЄДР та мали свідоцтво
платника податку на додану вартість, що
надає право такому платнику видавати
податкові накладні, які є підставою для
формування податкового кредиту,
податкові накладні відповідають
вимогам, які до них пред'явленні, в акті
документальної перевірки не зазначено
про невідповідність податкових
накладних

Окремо суд зауважує, що Відповідачем
право Позивача на формування
податкового кредиту поставлено в
залежність від добросовісності його
контрагентів, що суперечить приписам
податкового законодавства. Так, якщо
такий контрагент не виконав своїх
зобов'язань по належному формуванню
первинних документів для
підтвердження податкового кредиту або
зобов'язання з ПДВ, то це може тягнути
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
зменшення суми податкового кредиту
Позивача.

Колегія суддів також зазначає про те,
що чинне на момент виникнення спірних
правовідносин податкове законодавство
не ставить в залежність отримання
результатів перевірок контрагентів
суб'єкта оподаткування від
підтвердження правомірності
віднесення ним до податкового кредиту
сум податку на додану вартість, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Крім того, судом при дослідженні факту
здійснення господарської операції
оцінюються відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
податкового обліку. Визнання
недійсними або фіктивними правочинів,
які укладалися за ланцюгом між
попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку не
може бути обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань. Відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачань платником податків
та його безпосереднім контрагентом.

Таким чином, оскільки належними та
допустимими доказами Відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, суд дійшов висновку, що
зазначені правочини, укладені
Позивачем відповідають нормам чинного
законодавства України, фактичні
обставини об'єктивно засвідчують
здійснення дослідженої судом
господарської діяльності Позивача із
вказаними підприємствами, що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами та
податковими накладними, які виписані
на виконання умов домовленості.

Що стосується апеляційної скарги
Позивача, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом встановлено, що між ПП «Колос» та
ПП «ВПП Луганськ-Контракт» укладено
договір поставки товару від 29.12.2009р., за
яким ПП «ВВП Луганськ-Контракт»
зобов'язався поставити на адресу ПП
«Колос» пакувальні матеріали, а ПП
«Колос» зобов'язалося оплачувати
поставлений товар.

Виконання умов договору
підтверджується наданими податковими
та видатковими накладними,
банківськими виписками ПП «Колос». До
матеріалів справи також долучено
шляхові листи та товарно-транспортні
накладні щодо вивозу товару від
Постачальника - ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт».

Судом встановлено, що висновки
Відповідача щодо фіктивності
господарських операції Позивача з ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт» ґрунтуються на
висновках акту Ленінської МДПІ у м.
Луганську про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за січень 2010р. -
січень 2011 р. від 22.03.2012р. № 363/16/36409618.

Відповідно до інформації, яка
міститься в листі Ленінської ОДПІ у м.
Луганську Головного управління
Мінодоходів у Луганській області від
27.08.2013 року №4422/15-300 на запит ДПІ у м.
Чернівцях №1731/7/22-208 від 06.06.2013 року.
Ленінська ОДПІ у м. Луганську зазначає,
що згідно отриманої інформації щодо
вироку Брянківського міського суду
Луганської області від 21.10.2011 року по
справі №1-291/2011р. фактичного керівника
ПП «ВВП-Луганськ-Контракт» ОСОБА_4
визнано винним у скоєнні злочину
передбаченого ч.2 ст.205 КК України
(фіктивне підприємництво). ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт» не має
можливостей (технічних, виробничих) та
особливих умов для здійснення
господарської діяльності. 02.12.2013 року
на виконання ухвали суду від 03.09.2013 року
Бранківським міським судом Луганської
області надано вирок від 21.10.2011 року, в
якому визнано ОСОБА_4 винним в скоєнні
злочину передбаченим ст. 28 ч. 3, ст. 205 ч. 2,
ст. 396 ч.1 КК України.

У зв'язку з отриманою інформацією,
Відповідач вважає, що у ПП
«ВВП-Луганськ-Контракт» відсутні
необхідні умови для ведення
господарської діяльності, відсутні
власні основні фонди, технічний
персонал у необхідній кількості,
власні виробничі активи, власні
складські приміщення, транспортні
засоби у необхідній кількості.

Встановлений вироком суду факт
здійснення ОСОБА_4 на протязі 2010 року
фіктивної підприємницької діяльності
по ПП «ВВП-Луганськ-Контракт», свідчить
про те, що від імені підприємства діяли
особи винні у вчиненні злочину за ст. 205
ч.2, ст. 369 КК України.

З приводу зазначеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що в
даному випадку слід враховувати
положення ч.4 ст.72 КАС України, де
вказано, що вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили є
обов'язковим для суду, який розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
з питань чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Тому, суд апеляційної інстанції вважає,
що рішення Відповідача у частині
збільшення податкових зобов'язань
Позивача по господарських операціях з
ПП «ВВП-Луганськ-Контракт» є
обґрунтованим, так як виписані даним
підприємством податкові накладні не
можуть вважаться первинними для цілей
оподаткування.

Оскільки доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги приватного
підприємства "Колос", Державної
податкової інспекції у м.Чернівцях
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Чернівецькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
10 лютого 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.