Справа № 2а/1223/12/1207
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/800/40689/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Калашнікової О.В.,
Стрелець Т.Г.,провівши попередній
розгляд справи за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Жовтневої районної у місті
Луганську ради, треті особи ОСОБА_4,
Управління Держкомзему у м. Луганську
Луганської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
товариство з обмеженою
відповідальністю землевпорядна фірма
«Бєліков і К» про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явила позов до Жовтневої
районної у місті Луганську ради, треті
особи ОСОБА_4, Управління Держкомзему у
м. Луганську Луганської області,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, товариство з обмеженою
відповідальністю землевпорядна фірма
«Бєліков і К» (далі ТОВ «Бєліков і К»)
про визнання протиправним та
скасування рішення Жовтневої районної
у м. Луганську ради від 27 грудня 2010 року
№ 6/14 та від 07 липня 2011 року № 14/2.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 30 квітня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_5
задоволено, постанову суду першої
інстанції скасовано та прийнято нову,
якою позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Жовтневої районної у м.
Луганську ради від 27 грудня 2010 року №
6/14 та від 07 липня 2011 року № 14/2.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції скаржник
оскаржив його.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню.

Судами встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Жовтневої
районної у м. Луганську ради від 03
квітня 2002 року № 97/3 ОСОБА_5 була надана
земельна ділянка площею 1000 кв.м.
розміром 25x40 м по АДРЕСА_1 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку і господарських будівель.
Рішенням Жовтневої районної у м.
Луганську ради від 18 квітня 2002 року №
108/2 зазначена земельна ділянка була
передана позивачу безоплатно у
приватну власність. Луганським
комунальним землевпорядним
підприємством був складений акт
встановлення та узгодження меж
земельної ділянки від 08 липня 2002 року. В
подальшому на ім'я позивача 28 грудня 2002
року був виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0.1000 га по АДРЕСА_1

Згідно рішення Жовтневої районної у м.
Луганську ради від 27 грудня 2010 року №
6/14 ОСОБА_4 був наданий дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність площею 0,1000 га в межах
визначених викопіюванням з плану м.
Луганська, для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1. Згідно рішення Жовтневої
районної у м. Луганську ради від 07 липня
2011 року № 14/2 ОСОБА_4 була передана у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,1000 га по АДРЕСА_1. В подальшому
ОСОБА_4 було видано державний акт від 22
березня 2012 року на право власності па
земельну ділянку площею 0,1000 га по
АДРЕСА_1

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 було виконано
третьою особою ТОВ Землевпорядна фірма
«Бєліков і К».

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 було
погоджено з головним державним
санітарним лікарем Жовтневого району у
м. Луганську - висновок №05/81 від 01
червня 2011 року.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_4 було
погоджено з Центральною Донецькою
експедицією інституту археології НАН
України, про що складено висновок про
проведення наукової археологічної
експертизи земельної ділянки.

Крім того відповідною комісією надано
висновок про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4.

Як вбачається з пункту 20 висновку про
погодження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_4 №
421 від 22 червня 2011 року Комісія
зазначила, що Жовтневій районній у м.
Луганську раді необхідно здійснити
заходи щодо впорядкування поштової
адреси зазначеної земельної ділянки
для усунення дублювань. В цілому
комісія погодила поданий проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив, що він не
має відповідних технічних знань в
галузі землевпорядкування. Жодна зі
сторін не заявила відповідного
клопотання про призначення по справі
судової землевпорядної експертизи в
порядку статтей 81,82 Кодексу
адміністративного судочинства України
та не надали суду відповідний належний
та допустимий доказ у вигляді висновку
експерта з питань землевпорядкування.
Доказування не може ґрунтуватись па
припущеннях. Внаслідок цього суд
першої інстанції відхилив, як
необґрунтовані, посилання позивача на
те, що оскільки частина земельної
ділянки площею 0.1000 га по АДРЕСА_1, яка
передана ОСОБА_4, вже знаходилась у
власності ОСОБА_5, відповідач - Жовтнева
районна у м. Луганську рада,
розпорядилась чужою власністю,
передавши частину земельної ділянки,
належну ОСОБА_5, у власність іншої
особи.

Суду першої інстанції вказав, що
позивач не надав суду належних та
допустимих доказів того, що земельна
ділянка, яка належить ОСОБА_4 по
АДРЕСА_1, накладається на її земельну
ділянку по АДРЕСА_1

Відповідно до частин 7, 8 статті 118
Земельного кодексу України проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян особами, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт. Розроблений проект
землеустрою щодо відведення
земельної ділянки подається комісії з
розгляду питань, пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою. Комісія протягом трьох
тижнів з дня одержання проекту надає
відповідному органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування
свій висновок щодо погодження проекту
або відмови у його погодженні.

Оскільки Комісією надано позитивний
висновок про погодження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
прийшов до протилежного висновку, а
саме що оскаржувані рішення Жовтневої
районної у м. Луганську ради прийняті
відповідачем із суттєвим порушенням
прав як ОСОБА_5, так й третіх осіб ОСОБА_6
та ОСОБА_7, а також з перевищенням
повноважень, спосіб захисту порушеного
права позивачем обраний належним
чином.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з правовою позицією суду
апеляційної інстанції з наступних
підстав.

Статтею 21 Цивільного кодексу України
передбачено, що правовий акт
індивідуальної дії, виданий, зокрема,
органом місцевого самоврядування
визнається незаконним та скасовується
судом, при наявності його
невідповідності актам цивільного
законодавства і порушенні цивільних
прав та інтересів.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України власник землі або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Статтею 155 Земельного кодексу України
передбачено, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права і свободи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи
рішенням відповідача від 27 грудня 2010
року №6/14 ОСОБА_4 був наданий дозвіл на
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність площею 0,1000 га в межах,
визначених викопіюванням з плану м.
Луганська, для будівництва та
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1. Згідно рішення Жовтневої
районної у м. Луганську ради від 07 липня
2011 року № 14/2 ОСОБА_4 була передана у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,1000 га по АДРЕСА_1. В подальшому
ОСОБА_4 було видано державний акт від 22
березня 2012 року на право власності па
земельну ділянку площею 0,1000 га по
АДРЕСА_1, який був зареєстрований за
№02660.

Разом з цим, за адресою АДРЕСА_1
знаходиться земельна ділянка третіх
осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які володіють
нею на праві приватної власності, що
підтверджується державними актами на
право приватної власності на землю від
30 грудня 1999 року.

Опис земельної ділянки ОСОБА_4, який
міститься в проекті землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
суперечить опису тієї ж земельної
ділянки, яки знаходиться у висновку про
проведення наукової археологічної
експертизи земельної ділянки від 20
червня 2011 року Дочірнього підприємства
«Центрально-Донецька експедиція»
Державного підприємства
«Науково-дослідний центр «Охоронна
археологічна служба України»
інституту археології НАН України.

Невідповідність фактичного
розташування земельної ділянки ОСОБА_4
даним, які містяться в технічній
документації на його земельну ділянку,
підтверджується планами земельної
ділянки, листом Луганського
комунального землевпорядного
підприємства від 21 серпня 2012 року.

З наведеного слідує, що земельна
ділянка ОСОБА_4, яка межує із земельною
ділянкою позивача ОСОБА_5, була надана у
власність ОСОБА_4 з порушенням
земельного законодавства, зокрема без
погодження меж землекористування із
сусіднім землекористувачем.

Також колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що вказане оскаржуване
рішення від 27 грудня 2010 року видано
Жовтневою районною у м. Луганську радою
на підставі рішення Луганської міської
ради №4/1 від 30 травня 2006 року «Про обсяг
і межі повноважень районних у м.
Луганську рад та їх виконавчих
органів».

Згідно з рішенням Луганської міської
ради №1/9 від 11 листопада 2010 року
рішенням Луганської міської ради від 30
травня 2006 року з усіма додатками
втратило чинність.

Нове рішення Луганської міської ради,
яким були надані районним у м.
Луганську радам повноваження щодо
вирішення земельних питань, було
видане 24 лютого 2011 року.

Враховуючи зазначене колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції, що станом на 27
грудня 2010 року, тобто на день прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення
№6/14 про надання дозволу ОСОБА_4 на
складання проекту землеустрою
земельної ділянки по АДРЕСА_1, Жовтнева
районна рада у м. Луганську не мала
відповідних повноважень на вирішення
даного питання, делегованих Луганською
міської радою.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що суд
апеляційної інстанції повно і всебічно
встановив обставини справи, дав їм
належну юридичну оцінку, правильно
застосували норми матеріального і
процесуального права, тому відсутні
підстави для скасування або зміни
прийнятого ним рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду
апеляційної інстанції та встановлених
обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: