Справа № 2а/1270/4031/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Київ
К/9991/81728/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Голяшкіна О.В.,

Донця О.Є.,

розглянула у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Луганській
області на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30.11.2012 року у справі за позовом
Державної фінансової інспекції в
Луганській області до Державного
підприємства "Кремінське
лісомисливське господарство" про
зобов'язання виконати п. 7 вимоги
№260-14/1675 від 21.11.2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Державна фінансова інспекція в
Луганській області звернулася до суду
з позовом до Державного підприємства
"Кремінське лісомисливське
господарство" про зобов'язання
виконати п. 7 вимоги №260-14/1675 від 21.11.2011
року в частині вжиття заходів по
стягненню коштів у сумі 113419,46 грн. з
осіб, винних у проведенні зайвих виплат
коштів.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 28.09.2012 року
позов задоволено в повному обсязі..

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.11.2012 року
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 28.09.2012 року
скасовано. Прийнято нову постанову. У
задоволенні адміністративного позову
Державної фінансової інспекції в
Луганській області до Державного
підприємства «Кремінське
лісомисливське господарство» про
зобов'язання виконати п. 7 вимоги №
260-14/1675 від 21.11.2011 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
фінансова інспекція в Луганській
області подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанцій та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності ДП "Кремінське
лісомисливське господарство" за
період з 01.03.2009 по 01.09.2011, за
результатами якої складено акт від
07.11.2011 № 260-21/015.

На підставі висновків акта ревізії
позивачем 21.11.2011 прийнято Вимогу №
260-14/1675 про усунення порушень з
терміном виконання до 05.12.2011 року.

Згідно з п.7 Вимоги, за період з 01.03.2009 по
01.06.2010 посадовими особами відповідача
в порушення ст.193 Господарського
кодексу України, ст.526 Цивільного
Кодексу України та п.1 ст. 9 Закону
України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
незаконно нараховані та виплачені
грошові кошти в сумі 113419,46 грн., у
зв'язку з чим позивач вимагає вжити
заходи щодо стягнення цієї суми з осіб,
винних у проведенні зайвих виплат.

21.12.2011 року на адресу позивача від
відповідача надійшов інформаційний
лист про часткове відшкодування
встановлених ревізією збитків, в якому
також відповідач повідомляє, що заходи
щодо відшкодування суми 113419,46 грн.
будуть вжиті після розгляду
кримінальної справи та встановлення
винних осіб шляхом подання цивільного
позову.

Таким чином, пункт 7 Вимоги щодо
фінансових порушень на суму 113419,46 грн.
не виконано.

У пункті 7 Вимоги від 21.11.2011 №260 позивач
вимагає від відповідача вжити заходи
щодо стягнення зайво перерахованих
коштів з осіб, винних у цьому.

Прокуратурою Кремінського району
Луганської області порушено
кримінальну справу за ст.ст.191 ч.2, 366 ч.1
КК України відносно посадової особи
відповідача щодо зловживань з її боку,
в тому числі і за спірний період.
Кримінальна справа на час розгляду
справи судом апеляційної інстанції не
розглянута, триває досудове слідство.

Відповідно до ст. 62 Конституції
України, особа вважається невинуватою
у вчиненні злочину, доки її вину не буде
доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
неможливості виконати п.7 спірної
Вимоги, до того часу, як у законному
порядку не буде встановлено винну
особу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на таке.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
від 26.01.1993 року № 2939-XII (далі - Закон № 2939)
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Пунктом 8 статті 10 Закону № 2939-ХІІ
визначено підстави, з яких
контрольно-ревізійна служба має право
звертатись до суду у разі якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження
використання активів.

Судами попередніх інстанцій вірно
зазначено, що способом захисту
порушеного права держави є звернення
органу контрольно-ревізійної служби до
суду в Інтересах держави з відповідним
позовом до керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ,
які безпідставно отримали та
використали державні активи (кошти).

Методичними рекомендаціями щодо
реалізації матеріалів ревізій по
окремих видах порушень, затверджених
наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України від 03.03.2008 року № 113 передбачені
заходи з реалізації матеріалів
ревізії, в тому числі й у разі
нецільового використання бюджетних
коштів. Згідно даних рекомендацій
органи КРУ мають право застосувати до
порушника фінансові санкції, притягати
посадових осіб до дисциплінарної та
адміністративної відповідальності, за
наявності підстав для порушення
кримінальної справи проти винних осіб
передавати матеріали ревізії до
правоохоронних органів. Пунктом 2.1.1
Методичних рекомендацій передбачено,
якщо у встановлений термін вимога про
усунення виявлених ревізією порушень
не виконана, контролюючий орган
звертається в установленому порядку до
суду щодо стягнення з одержувача
бюджетних коштів в дохід відповідного
бюджету коштів у сумі, що використана
не за цільовим призначенням.

Позовні вимоги є необґрунтованими, у
зв'язку з чим суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
відмову у позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Луганській області
відхилити, постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30.11.2012 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: