Справа № 812/622/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/622/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську про
визнання дій неправомірними, стягнення
виплаченої ОСОБА_1 пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
розмірі 900,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання відповідача відшкодувати
виплачену ОСОБА_2 пенсію по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
розмірі 1050,00 грн., за період з 01.06.2013 по
31.12.2013, по 150,00 грн. щомісячно

Позивач вважав, що Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
необґрунтовано відмовляється прийняти
зазначені витрати до відшкодування,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що
відшкодовування вказаних витрат
передбачено Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та постановою Кабінету
Міністрів України № 265 від 26.03.2008 "Про
деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" з 1 квітня 2008 року.

Ухвалою суду від 10.02.2014 позовні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська в
частині визнання дій відповідача
неправомірними, стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську
виплаченої ОСОБА_1 пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
червень 2013 року у розмір 150,00 грн.
залишено без розгляду у зв'язку із
поданням позову після закінчення
строків звернення до
адміністративного суду.

Позивач у судове засідання не прибув,
про дату, час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином,
надав заяву про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача надав суду
письмові заперечення прити позову, у
яких, з посиланням на ст. 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
проив у позові відмовити, а також
вказав, що постановою Луганського
окружного адміністративного суду від
11.03.2013 у справі № 812/1717/13-а, залишеною без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2013 у
задоволенні аналогічних вимог
позивача, але за інший період, вже було
відмовлено. Надав заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що
підтверджено актом про нещасний
випадок від 25 липня 1977 року. (а.с. 8-10)

Згідно розпорядження № 190671 від 17.01.2014
про призначення пенсії ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, останній з 01.06.2013
проведено перерахунок пенсії по втраті
годувальника, ОСОБА_3, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. (а.с. 11).

Згідно розрахунку виплаченої ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсії, з 01.06.2013 останній
виплачено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві у
сумі 150,00 грн. щомісячно. (а.с. 5)

З матеріалів справи також вбачається,
що у липні - грудні 2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
направлялись відповідачу акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, однак, відповідно до
таблиць розбіжностей, складених
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську,
суму виплаченої пенсії ОСОБА_1 не
прийнято до заліку з посиланням на ст. 33
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" - жінка на момент
смерті чоловіка не досягла пенсійного
віку.. (а.с. 12-25).

Сторонами не оспорюється розмір
витрат, понесених Управлінням
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська. Спір
між сторонами виник з приводу
наявності обов'язку у відповідача
відшкодовувати виплачену позивачем
пенсію ОСОБА_1 по втраті годувальника
ОСОБА_3, який помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві.

Статтями 21, 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Фонд також
зобов'язаний організувати поховання
померлого, відшкодувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань відповідно
до статті 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Положення ч.2 п.5 ст.24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлюють що, якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Міністерством юстиції України 16.05.2003
зареєстрована постанова правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 № 5-4/4, якою затверджено "Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання" (далі по тексту постанови
- Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України на основний
розмір пенсії по інвалідності та на
виплату і доставку пенсії по
інвалідності, а також пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання підлягають відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Однак, вказані витрати повинні бути
документально підтверджені та
пов'язані з виплатою пенсії саме
особам, які постраждали від нещасного
випадку на виробництві або знаходились
на утриманні померлого.

Доказом пов'язаності нещасного випадку
з виробництвом є належним чином
оформлений акт форми Н1, відповідачем
не оскаржується сам факт нещасного
випадку на виробництві, який стався з
ОСОБА_3

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилась протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони
не працюють.

Факт перебування ОСОБА_1 у законному
шлюбі з ОСОБА_3 сторонами по справі
також не оскаржується, однак, доказів
знаходження ОСОБА_1 на утриманні у
ОСОБА_3 позивачем не надано.

З матріалів справи вбачається, що на
час смерті ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) ОСОБА_1
виповнилось повних 25 років, тобто,
остання не досягла пенсійного віку.

Суд зазначає, що з урахуванням предмету
спору судом не перевіряється
правомірність призначення Управлінням
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з втратою
годувальника, так як предметом даного
спору є стягнення коштів з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську.

З урахуванням встановлених обставин, а
саме недоведеністю позивачем факту
знаходження ОСОБА_1 на утриманні у
ОСОБА_3 на час його смерті, а також
враховуючи положення ст. 33 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності", суд
приходить до висновку про
правомірність дій Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську щодо
неприйняття до заліку сум виплаченої
пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з втратою
годувальника, що є підставою також для
відмови у задоволенні позову і в
частині вимог щодо стягнення з
відповідача сум виплаченої пенсії
ОСОБА_1 за період з 01.07.2013 по 31.12.2013 у сумі
900,00 грн.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 71, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Луганську про
визнання дій неправомірними, стягнення
виплаченої ОСОБА_1 пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
період з 01.07.2013 по 31.12.2013 у розмірі 900,00
грн. відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Т.В. Смішлива