Справа № 826/18003/13-а
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2013-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2013 року справа №
826/18003/13-а

приміщення суду за адресою: м. Київ, вул.
Хрещатик, 10

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Альянс
Маркет»

до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного

управління Міндоходів у місті Києві

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № 000078/22.02 від
07.02.2013 року, -

встановив:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося товариство з
обмеженою відповідальністю «Альянс
Маркет» (далі - позивач) з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № 000078/22.02 від
07.02.2013 року.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що на виконання
договору поставки від 19.07.2012 року
позивачем та ФО-П ОСОБА_1 складені всі
первинні документи, які підтверджують
факт виконання сторонами своїх
договірних зобов'язань, а саме:
видаткові накладні, податкові
накладні, платіжні доручення на оплату
товару, які були надані відповідачу під
час проведення документальної
перевірки. Позивач зазначає, що жодний
із вказаних документів не був повністю
або частково визнаний недійсним або
заперечений податковою інспекцією, у
зв'язку із чим у позивача виникло право
на податковий кредит за вищевказаною
господарською операцією. Отже, вважає
позивач, нікчемність правочинів,
укладених між суб'єктами
господарювання-контрагентами з ФО-П
ОСОБА_1, а також між ФО-П ОСОБА_1 та TOB
«Альянс Маркет», наявність у будь-кого
з перелічених суб'єктів умислу на
завдання шкоди державі чи
територіальній громаді як передумови
настання відповідальності за ст. 228
Цивільного кодексу України, чи
фіктивний статус (діяльність) цих
суб'єктів господарювання мали б
підтверджуватися виключно
відповідними рішеннями та вироками
судів, що набрали законної сили.
Натомість, наголошує позивач, посадова
особа, що склала акт перевірки,
всупереч нормам Конституції України,
перебираючи на себе повноваження суду,
посилається в обґрунтування своїх
міркувань лише на довідкову інформацію
ДПІ у м. Чернігові та наводить цитати з
нормативно-правових актів, і навіть не
наводить перелік тих контрагентів,
діяльність яких вважає фіктивною.

У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти позову, надав до матеріалів
справи письмові заперечення на позовну
заяву, в яких зазначив, що перевіркою
повноти визначення податкового
кредиту за серпень 2012 року встановлено
його завищення всього у сумі 53 199,00грн.
Представник відповідача вважає, що
договір поставки між TOB «Альянс Маркет»
та ФО-П ОСОБА_1 укладений без мети
настання економічних наслідків,
оскільки виконавець даного договору
завідомо не міг виконати покладених на
нього зобов'язань, а з метою надання
податкової вигоди позивачу. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абз.1 п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України. Представник
відповідача зазначив, що у разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України
документами, платник податку несе
відповідальність відповідно до цього
Кодексу. Тобто необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності, який підтверджується
первинними документами, оформленими
належним чином. Відтак, вважає
представник відповідача, спірне
податкове повідомлення-рішення
винесене правомірно та згідно чинного
законодавства. (а.с.120-121)

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час, дату і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином. Заяв про відкладення
розгляду справи або про розгляд справи
за його відсутності суду не надавав.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Керуючись ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд у судовому
засіданні 04.12.2013 року ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Таким чином, суд керуючись ч.6 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України вирішує справу на підставі
наявних в ній доказів.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з
наступного.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альянс Маркет»,
зареєстровано як юридична особа
Дарницькою районною у місті Києві
державною адміністрацією 23.07.2012 року №
0022793, ідентифікаційний код
юридичної особи 38316777, що підтверджено
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та довідкою АБ № 807670 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій, в якій
передбачено, що до видів діяльності за
КВЕД відноситься, зокрема, роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами. Свою діяльність здійснює на
підставі Статуту. (а.с.51-68)

На час розгляду справи товариство з
обмеженою відповідальністю «Альянс
Маркет» зареєстроване як платник
податку на додану вартість з 30.07.2012 року
(індивідуальний податковий номер -
84), номер свідоцтва платника ПДВ -
200060016, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію платника податку на
додану вартість та даними з Реєстру
платників ПДВ, розміщеному на
офіційному веб-сайті Державної
податкової служби України (www.sts.gov.ua).
(а.с.69)

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві є контролюючим органом,
який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України контролює
податки, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Органи державної податкової служби
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. (п.75.1 ст.75
Податкового кодексу України)

П.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу
України передбачено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
контролюючого органу і проводиться за
наявності хоча б однієї з обставин,
визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 кодексу,
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності обставини, а
саме, за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами п.79.1 ст.79 Податкового кодексу
України встановлено, що документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки. (п.79.2 ст.79 Податкового
кодексу України)

Керуючись вищезазначеними нормами
податкового законодавства та на
підставі наказу начальника податкової
інспекції від 18.01.2013 року № 88 «Про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки»,
повідомлення про проведення перевірки
№ 20/22-2 від 18.01.2013 року, Державною
податковою інспекцією у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у місті Києві
проведено документальну невиїзну
позапланову перевірку позивача з
питань дотримання податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ФО-П ОСОБА_1 за період з 01.08.2012 року по
31.08.2012 року. За наслідками перевірки
було складено акт від 22.01.2013 року №
209/22-2/38316777. (а.с.13-23, 124-125)

Під час проведення документальної
перевірки перевіряючим встановлено, що
в серпні 2012 року ТОВ «Альянс Маркет»
придбано у ФО-П ОСОБА_1 товар на
загальну суму 319 192,34грн. у тому числі
ПДВ - 53 199,00грн. на підставі договору
поставки № ТО367/12 від 19.07.2012 року.

Для роботи відповідачем був
використаний акт ДПІ у м. Чернігові ДПС
від 27.11.2012 року № 2500/17/НОМЕР_1 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ФО-П
ОСОБА_1 з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства за період 25.05.2011 року по
30.09.2012 року, згідно якого встановлено,
що відповідно до службової записки
податкової міліції ДПІ у м. Чернігові
ДПС №1755/07 від 22.11.2012 року, аналізом
діяльності ФО-П ОСОБА_1 протягом січня -
серпня 2012 року встановлено ознаки
діяльності, спрямованої на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам,
шляхом оформлення документів на
користь третіх осіб без реального
здійснення господарських операцій.
ФО-П ОСОБА_1 податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні
виписувались в значних обсягах
одночасно для різних покупців за
різними податковими адресами, що
ставить під сумнів фактичне здійснення
операцій. Відповідно до результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПС України, серед контрагентів
ФО-П ОСОБА_1 є контрагенти,
місцезнаходження яких не встановлено.
У зв'язку з вищезазначеним, діяльність
ФО-П ОСОБА_1 має ознаки фіктивності та
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності.
Також податковою міліцією надано
висновки щодо здійснення
господарської діяльності ФО-П ОСОБА_1,
відповідно до яких, у останнього
відсутні складські приміщення та
власний автотранспорт, відсутні
наймані працівники, що ставить під
сумнів факт здійснення діяльності з
купівлі - продажу оптових партій
товарів. В ході аналізу податкової
звітності відсутня будь-яка інформація
про наявні складські приміщення,
наявність автомобільного чи іншого
транспорту, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. Фактично у
ФО-П ОСОБА_1 відсутні трудові ресурси,
транспортне та торгівельне обладнання,
складські приміщення для здійснення
основного виду діяльності. З
вищезазначених фактів, перевіряючий
ДПІ у м. Чернігові приходить до
висновку, що фінансово-господарська
діяльність ФО-П ОСОБА_1 здійснюється
поза межами правового поля.
Фінансово-господарські
взаємовідносини між ФО-П ОСОБА_1 та
контрагентами є такими, що вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювались цими правочинами
(ст. 234 Цивільного кодексу України).
Вказані висновки податкового органу
призвели до висновку про неправомірне
декларування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за
перевіряємий період 2012 року та
податкового кредиту. (а.с.141-159)

У висновках акту документальної
позапланової перевірки позивача,
відповідачем встановлені порушення
п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 та п.201.4, 201.6 ст.201
Податкового кодексу України в
результаті чого позивачем занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті в бюджет за серпень 2012 року в
сумі 53 199,00грн.

Відповідно до п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо, дані перевірок
результатів діяльності платника
податків, крім електронної перевірки,
свідчать про заниження або завищення
суми його податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п.п.2.1 «б» р.ІІ Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.11.2012 року № 1236,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2012 року за №
2135/22447, орган державної податкової
служби визначає суму нарахування
(зменшення) грошового зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у випадках, якщо
дані перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

У цьому випадку відповідний
структурний підрозділ органу
державної податкової служби складає
податкове повідомлення-рішення за
формами згідно з додатками за
наслідками перевірок (форма «Р»). (п.п.2.2
р.ІІ названого Порядку)

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення - рішення від 07.02.2013 року №
000078/22.02 яким згідно з п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54,
п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України
визначено грошове зобов'язання по
податку на додану вартість у сумі 66
499,00грн. з якої основний платіж 53
199,00грн. та штрафна санкція у розмірі 13
300,00грн. (а.с.12)

Спір виник через висновки податкового
органу про не підтвердження реальності
договору поставки товару від 19.07.2012
року № ТО367/12, оскільки сторони
договору не мали наміру на реальне
настання наслідків, а позивач мав мету
на збільшення податкового кредиту при
відсутності фактичного постачання
товарів.

Відповідно до вимог ст.67 Конституції
України платники податків повинні
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в інформаційному листі від 02
червня 2011 року №742/11/13-11, судам належить
звертати особливу увагу на дослідження
обставин реальності здійснення
господарських операцій платника
податку, на підставі яких таким
платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. З метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку. При цьому в
обов'язковому порядку необхідно
досліджувати наявність господарської
мети при вчиненні відповідних дій
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарської операції
між ТОВ «Альянс Маркет» та ФО-П ОСОБА_1,
мету придбання товару, обставини
використання придбаних товарів у
власній господарській діяльності
позивача, встановити спеціальну
податкову правосуб'єктність учасників
господарської операції (чи були
платниками податку на додану вартість).

Суд враховує, що аналіз реальності
господарської операції повинен
здійснюватися на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків, усіх первинних
документів, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції, - договори, акти виконаних
робіт тощо та відповідності їх
дійсному економічному змісту.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
зазначено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

В статті 14 Цивільного кодексу України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Цивільні відносини у сфері поставки
регулюються вимогами Цивільного
кодексу України, а саме главою 54
«Купівля-продаж».

Відповідно до ст.712 цього кодексу, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Як підтверджують матеріали справи, між
закритим акціонерним товариством
«Ритейлінгова компанія «Євротек»
(Покупець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (Постачальник)
19.07.2012 року укладено договір поставки №
ТО367/12, за умовами якого Постачальник
приймає на себе зобов'язання
поставляти і передавати у власність
Покупцеві, а Покупець зобов'язується
приймати і оплачувати товари за ціною
та в асортименті, погоджених сторонами
в комерційних специфікаціях, що є
невід'ємною частиною даного договору і
в кількості, передбаченій замовленнями
на товар. Для зручносте викладення
товари, що поставляються
Постачальником, Покупець може надавати
послуги з тимчасового відповідального
зберігання товару, передбачені
розділом 5 договору; послуги з
організації збуту товару через кожну
нову торговельну точку покупця та інші
послуги, перелік і умови надання яких
сторони погоджують шляхом підписання
додаткової угоди до договору. Повне
найменування товару, одиниці виміру
товару, ціна одиниці товару,
встановлюються в комерційній
специфікації, яка є невід'ємною
частиною цього договору і форму якої
наведено в додатку №1 до даного
договору. (а.с.91-103)

Крім того, між ФО-П ОСОБА_1 (Сторона 1),
ЗАТ «Ритейлінгова компанія «Євротек»
(Сторона 2) та позивачем (Сторона 3) 30.07.2012
року укладено договір № АТО367/12 про
заміну сторони в зобов'язанні, в якому
передбачено, що сторони досягли згоди
щодо здійснення з 00:00 год. 11.08.2012 року
заміни в договорі поставки № ТО367/12 від
19.07.2012 року Сторони 2 на Сторону 3,
внаслідок чого з вказаної дати права і
обов'язки Покупця за договором
поставки виникають у Сторони 3 на
умовах, визначених зазначеним
договором поставки. Цей договір
набирає чинності та вважається
укладеним з моменту його підписання та
скраплення печатками Сторін і діє
протягом дії договору поставки. (а.с.163)

Відповідно до п.1 ст.181 Господарського
кодексу України господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.

Договір № АТО367/12 від 30.07.2012 року
підписаний директорами ТОВ «Альянс
Маркет» та ФО-П ОСОБА_1 та скріплений
печатками.

Виконуючи умови зазначеного договору
ТОВ "Альянс Маркет" надавав
Постачальнику ФО-П ОСОБА_1 замовлення
на товар № ЦЛ-0007267 від 17.08.2012 року, №
ЦЛ-0007359 від 22.08.2012 року, № ЦЛ-0007488 від
29.08.2012 року, № ЦЛ-0007266 від 17.08.2012 року.
(а.с.171-174)

На виконання умов договору сторонами
складені та підписані видаткові
накладні № РН-00914 від 15.08.2012 року на
товар - цукор білий кількістю 21.972т на
загальну суму 138 422,34грн. у т.ч. ПДВ 23
070,39грн., РН-00932 від 17.08.2012 року на товар -
борошно в/г кількістю 22.000т на загальну
суму 64 900,0грн. у т.ч. ПДВ 10 816,67грн., РН-00933
від 17.08.2012 року на товар - борошно в/г
кількістю 22.000т на загальну суму 64
900,00грн. у т.ч. ПДВ 10 816,67грн., РН-00983 від
22.08.2012 року на товар - борошно в/г
кількістю 2400т, цукор білий кількістю
3000.00шт на загальну суму 28 710,00грн. у т.ч.
ПДВ 4 785,00грн., РН-01017 від 29.08.2012 року на
товар - борошно в/г кількістю 2400т, цукор
білий кількістю 2000.00шт на загальну суму
22 260,00грн. у т.ч. ПДВ 3 710,00грн. (а.с.110-114)

В зазначених накладних відображено
найменування товарну, одиниця виміру,
кількість, ціна та сума, Постачальник -
ФО-П ОСОБА_1 передав, а Одержувач - ТОВ
«Альянс Маркет» прийняв товар на
загальну суму 319 192,34грн. у тому числі
ПДВ 53 199,00грн.

Крім того, ФО-П ОСОБА_1 були виписані
податкові накладні на переданий товар:
№ 914 від 15.08.2012 року на суму 138 422,34грн. у
т.ч. ПДВ 23 070,39грн., № 932 від 17.08.2012 року на
суму 64 900,0грн. у т.ч. ПДВ 10 816,67грн., № 933
від 17.08.2012 року на суму 64 900,0грн. у т.ч.
ПДВ 10 816,67грн., № 983 від 22.08.2012 року на
суму 28 710,00грн. у т.ч. ПДВ 4 785,00грн., № 1017
від 29.08.2012 року на суму 22 260,00грн. у т.ч.
ПДВ 3 710,00грн., всього на загальну суму 319
192,34грн. у тому числі ПДВ 53 199,00грн.
(а.с.105-109), які в подальшому були
включені позивачем до складу
податкового кредиту за звітний період
серпень 2012 року.

Розрахунок між названими суб'єктами
господарювання за товар проводився у
безготівковій формі. Позивачем до
матеріалів справи надані платіжні
доручення № 588 від 20.08.2012 року на суму 138
422,34грн. та № 934 від 23.08.2012 року на суму 129
800,00грн., призначення платежу - оплата за
товар згідно договору № ТО367/12 від
19.07.2012 року, які підтверджують
перерахування позивачем грошових
коштів на рахунок ФО-П ОСОБА_1 (а.с.115-116)

Поставка товару здійснювалася на
склади позивача, які позивач орендує у
ТОВ "ТРК "Євротек" відповідно до
договору суборенди № ТРК0070/0-12 від
30.07.2012 року загальною площею 6 055,40кв.м,
які знаходяться за адресою АДРЕСА_1.
(а.с.164-170)

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
господарську діяльність як діяльність
особи, що пов'язану з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямовану на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вже раніше встановлено судом, що ТОВ
«Альянс Маркет» здійснює господарську
діяльність, зокрема, роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами.

Як встановлено у судовому засіданні,
придбані у ФО-П ОСОБА_1 товари позивачем
реалізовано на адресу третіх осіб в
роздрібній торгівлі, у зв'язку з чим
позивачем отримано дохід. Позивач має
торгівельні точки, які здійснюють
роздрібну торгівлю товару, про що
свідчать торгові патенти на
провадження торговельної діяльності,
діяльності з надання платних побутових
послуг, торгівлі валютними цінностями,
діяльності у сфері розваг на
відокремлені підрозділи у пунктах
продажу товарів. (а.с.175-195)

З наведеного слідує, що господарська
операція між ТОВ «Альянс Маркет» та
ФО-П ОСОБА_1 здійснювалася в межах
звичайної господарської діяльності
позивача, є реальною, відповідає
дійсному економічному змісту для
отримання доходу та підтверджується
необхідними документами, що є
свідченням добросовісності позивача
при здійсненні вказаної операції.

У свою чергу в акті перевірки не
встановлено відсутність на момент
перевірки у позивача таких
розрахункових, платіжних та інших
первинних документів.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на акт ДПІ у м. Чернігові
ДПС у Чернігівській області про
результати проведення документальної
позапланової перевірки ФО-П ОСОБА_1,
оскільки вказаний документ не
позбавляє юридичного значення
складених ФО-П ОСОБА_1 первинних
документів.

Відповідач також не надав суду доказів,
які б свідчили, що контрагент - ФО-П
ОСОБА_1 не мало
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по спірній
операції та не здійснювало фактичних
дій, спрямованих на виконання взятих
зобов'язань.

Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням частини
першої статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

В процесі розгляду справи відповідачем
доказів крім тих, що містяться у
матеріалах справи, до суду не надано,
відомостей про наявність інших
доказів, які могли б бути витребувані
судом, відповідачем не надавалося.

У відповідності до частин першої та
четвертої статті 70 цього Кодексу,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідачем не наведено та не надано
доказів, а судом не встановлено,
підстав для визнання нереальності
угоди, укладеної в межах спірних
правовідносин між позивачем та його
контрагентом ФО-П ОСОБА_1

При вирішенні даного спору суд
враховує вимоги статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», яка встановлює: якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін; якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними; якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Так, як встановлено у судовому
засіданні, на момент здійснення
спірної господарської операції ОСОБА_1
був зареєстрований як фізична
особа-підприємець в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, про що свідчить витяг
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
(а.с.118)

На думку суду, позивач, як покупець, не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статі 14
Податкового кодексу України
передбачено, постачання товарів -
будь-яка передача права на
розпорядження товарами як власник, у
тому числі продаж, обмін чи дарування
такого товару, а також постачання
товарів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу
України встановлює, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та
обставин справи суд приходить до
висновку, що необхідними та достатніми
підставами для включення позивачем до
складу податкового кредиту
відповідних сум податку на додану
вартість є: придбання ним послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням.

Як вбачається з додатку 5 «Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» до
податкової декларації, позивач за
серпень 2012 року відобразив в складі
податкового кредиту суму податку на
додану вартість у розмірі 53 199,00грн. на
підставі податкових накладних,
виписаних ФО-П ОСОБА_1 у зв'язку з
придбанням товару. Вказані податкові
накладні відображені позивачем в
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних за серпень 2012
року. (а.с.74-90)

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає
тільки один випадок не включення до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг) -
це не підтвердження податковими
накладними або оформлення з порушенням
вимог чи не підтвердження митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). (п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України)

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби (п.
201.2 ст. 201 ПК України).

Згідно з п. 1 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 01 листопада 2011 року № 1379,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 листопада за № 1333/20071,
(далі - Порядок) податкову накладну
заповнює особа, яка зареєстрована як
платник податку в податковому органі
та якій присвоєно індивідуальний
податковий номер платника податку на
додану вартість.

Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж зазначена у цьому пункті.

Згідно з п. 6.2 Порядку податкова
накладна є підставою для віднесення до
податкового кредиту витрат зі сплати
податку на додану вартість у покупця,
зареєстрованого як платник податку.

Обставина фактичної поставки товару
підтверджується окрім податкової
накладної, також первинними
документами, що свідчать про придбання
послуг з поставки товару позивачем у
комерційному відношенні в межах
власної господарської діяльності.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Вищеперелічені договір, видаткові
накладні, податкові накладні мають
наведені реквізити первинного
документа, зміст та обсяг
господарської операції відображено
через визначення конкретних заходів в
конкретних вимірних кількісних
одиницях, вартості, найменування, дат.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

В силу п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу
України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 ПК
України).

Згідно з п. 201.7 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Суд бере до уваги, що перевіряючим
податкового органу під час дослідження
податкових накладних, виписаних ФО-П
ОСОБА_1 на адресу позивача, не виявлено
відсутність будь-яких реквізитів,
передбачених ст. 201 ПК України, або інші
недоліки в їх оформлені.

За приписом пункту 201.8 статті 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент
складання податкових накладних,
серпень 2012 року, контрагент позивача -
ФО-П ОСОБА_1 був зареєстрований як
платник податку на додану вартість у
встановленому законодавством порядку,
а саме індивідуальний податковий номер
- НОМЕР_1, номер свідоцтва платника ПДВ -
НОМЕР_2, дата початку дії свідоцтва ПДВ -
28.10.2011 року, дата анулювання свідоцтва
платника ПДВ - 15.07.2013 року за
ініціативою податкового органу, а тому
зазначений суб'єкт підприємницької
діяльності мало право нараховувати
податок на додану вартість та складати
податкові накладні на кожну поставку
товару/послуг, що підтверджується
даними з Реєстру платників ПДВ,
розміщеному на офіційному веб-сайті
Державної податкової служби України
(www.sts.gov.ua). В свою чергу, податкові
накладні, на підставі яких позивач
формував податковий кредит, та копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
відповідають вимогам встановленим
пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
наявність підтверджуючих
розрахункових та інших первинних
документів, а також використання
позивачем придбаного товару у власній
господарській діяльності, на думку
суду, ТОВ «Альянс Маркет» правомірно
формувало податковий кредит по
взаємовідносинам з ФО-П ОСОБА_1, а
висновки акту перевірки про заниження
податку на додану вартість за серпень
2012 року є помилковими, тому,
нарахування суми податку на додану
вартість з урахуванням штрафної
санкції є протиправним.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 07.02.2013 року № 000078/22.02 є протиправним
та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, доводи
відповідача про нереальність
правочину - договору поставки товару
від 19.07.2012 року № ТО367/12 не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог ТОВ «Альянс Маркет».

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альянс Маркет» -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 07.02.2013 року № 000078/22.02
яким визначено грошове зобов'язання по
податку на додану вартість у сумі 66
499,00грн. з якої основний платіж 53
199,00грн. та штрафна санкція у розмірі 13
300,00грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Альянс Маркет»
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 664 гривні 99 копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку за правилами, встановленими
ст.ст.185-187 цього Кодексу.

Суддя
О.А. Соколова