Справа № 760/25197/13-а
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-64/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко
О.Б.

при секретарі -
Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до ВДАІ УДАІ ГУМВС
України в Київській області,
Інспектора взводу №5 роти ДПС ДАІ з ОСП
в Київській області прапорщика міліції
Гуральчука Миколи Миколайовича про
визнання недійсною та скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

18.11.2013 року позивач звернувся із
адміністративним позовом, в якому
просив визнати дії інспектора взводу
№5 роти ДПС ДАІ з ОСП в Київській
області прапорщика міліції Гуральчука
М.М. щодо складання постанови серії АА2
№678589 в справі про адміністративне
правопорушення від 05.11.2013 року, якою
його притягнено до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП
України та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в сумі 510
грн., незаконними та скасувати
відповідну постанову.

Свої вимоги мотивує тим, 05.11.2013 року він
був зупинений інспектором взводу №5
роти ДПС ДАІ з ОСП в Київській області
прапорщиком міліції Гуральчуком М.М.
за, нібито, порушення п.п. 9.8 Правил
дорожнього руху України, що передбачає
зобов'язання водія з 1 жовтня по 1 травня
на всіх механічних транспортних
засобах поза населеними пунктами
вмикати денні ходові вогні, а в разі їх
відсутності в конструкції
транспортного засобу - ближнє світло
фар.

Однак вказаного правила дорожнього
руху він не порушував, а світло фар в
його автомобілі автоматично
вимкнулось після зупинки автомобіля,
що передбачено конструкцією цієї
моделі, проте, інспектор наполягав на
тому, що у автомобіля горіли лише
габаритні вогні, на що він вирішив не
вступати в полеміку з інспектором.
Проте, при складанні протоколі
інспектором було відмовлено надати
йому для ознайомлення докази порушення
ним правил дорожнього руху, тому він не
мав можливості внести свої пояснення
до протоколу фотокамери, якою, нібито,
було здійснено фотофіксацію
правопорушення.

Крім того, зазначив, що прилад, яким
проводився нагляд за дорожнім рухом,
знаходився у інспектора в руках та
керувався ним особисто, тому не є
автоматичним засобом фотофіксації, що
не відповідає вимогам ст.14-1 КпАП
України.

На підставі зазначеного вважав, що
вказана постанова не відповідає
обставинам справи та винесена з
порушенням його прав та чинного
законодавства, а й відповідно є
необґрунтованою та незаконною.

Позивач в судове засідання надав
письмову заяву з проханням розглянути
справу у його відсутності. Позовні
вимоги підтримав у повному обсязі і
просив суд їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи належним
чином повідомлялися, причини неявки
суду неповідомили, будь-яких заяв чи
клопотань до суду не направили.

Суд вважає, що справу можна розглянути
у відсутність відповідачів в порядку,
передбаченому ч. 4 ст. 128 КАС України, на
підставі наявних у справі доказів,
оскільки їх неявка не перешкоджає
всебічному дослідженню обставин
справи та винесенню судом законного
рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що адміністративний позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 05.11.2013 року
відносно позивача інспектором взводу
№5 роти ДПС ДАІ з ОСП в Київській
області прапорщиком міліції
Гуральчуком М.М. був складений протокол
про адміністративне правопорушення та
винесена постанова про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за порушення п.п.9.8
дорожнього руху України, за що
передбачається відповідальність ч.2
ст.122 КпАП України.

Однак інспектор взводу №5 роти ДПС ДАІ
з ОСП в Київській області прапорщик
міліції Гуральчук М.М., що виніс щодо
позивача постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності, не
врахував усіх вимог закону.

Так, згідно з ч.2 ст.122 КпАП України за
порушення водіями транспортних
засобів правил користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
передбачається адміністративна
відповідальність особи, яка вчинила
відповідне правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КпАП України
розгляд справ про правопорушення,
передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу,
покладено на органи внутрішніх справ
(міліцію).

Згідно зі ст. 254 КпАП України про
вчинення адміністративного
правопорушення складається протокол
уповноваженими на те посадовою особою
або представником громадської
організації чи органу громадської
самодіяльності, після чого у
відповідності до вимог ст. 283 КпАП
України, розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, орган
(посадова особа) виносить постанову по
справі, яка повинна містити:
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа; опис обставин,
установлених при розгляді справи;
зазначення нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення.

Так, ст. 252 КпАП України передбачає, що
орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Однак правила ст. 7 КпАП України
встановлюють, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Разом з тим, враховуючи вищевикладені
норми чинного законодавства,
дослідивши копію протоколу серії
АГ2№115336 від 05.11.2013 року та постанову
серії АА2 №678589 від 05.11.2013 року в справі
про адміністративне правопорушення,
суд вбачає, що жодних пояснень свідків
та доказів, здійснення фото чи відео
фіксації під час нагляду за дорожнім
рухом, які б підтвердили порушення
позивачем п.п. 9.8. Правил дорожнього
руху України, окрім зазначених
пояснень інспектора, в постанові або
посилань на встановлення відповідних
обставин в протоколі про
адміністративне правопорушення не
містися, що ставить під сумнів
достовірність вказаних у протоколі
фактів.

Отже, відсутні обставини, підтверджені
належними доказами, що позивач, керуючи
автомобілем поза меже населеного
пункту, здійснював рух без ввімкнених
денних ходових вогнів (ближнього
світла фар).

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції
України усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачі у судове засідання не
з'явилися, пояснення та жодних доказів
в спростування викладених позивачем
обставин в позову, а також доводів
правомірності винесення постанови до
суду не направили.

За таких обставин, оцінивши надані
докази, суд вважає, що адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Крім того, враховуючи, що ч.1 ст. 247 КпАП
України передбачає, що провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю у зв'язку
із відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення,
тому суд в зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення в
діях позивача, передбаченого ч.2 ст. 122
КпАП України, вважає за необхідне
провадження по справі відносно нього
закрити.

Керуючись ст.62 Конституції України,
ст.ст. 122, 247, 251, 283, 288 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, ст.ст.
9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ВДАІ УДАІ ГУМВС України
в Київській області, Інспектора взводу
№5 роти ДПС ДАІ з ОСП в Київській
області прапорщика міліції Гуральчука
Миколи Миколайовича про визнання
недійсною та скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії АА2 №678589 в
справі про адміністративне
правопорушення від 05.11.2013 року,
винесену інспектором взводу №5 роти
ДПС ДАІ з ОСП в Київській області
прапорщиком міліції Гуральчуком
Миколою Миколайовичем, про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України та
накладення на нього адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
510,00 грн. та закрити провадження у
справі за ч. 2 ст. 122 КпАП України за
відсутності складу адміністративного
правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя: