Справа № 2а-14555/11/2670
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/41356/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючий суддя Мороз Л.Л.,

судді: Калашнікова О.В.,

Заяць В.С.,

секретар судового засідання Загородня
М.О.,

за участю:

представників позивача: Почаєва С.С.,
Серебрякова Р.О., Капліна А.І.,

представника відповідача: Харабари
Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2012 року
у справі за позовом Закритого
акціонерного товариства "Управляющая
компания "Брянский машиностроительный
завод" до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України, треті
особи: Державна податкова служба
України, Державне підприємство
"Миколаївський суднобудівний завод ім.
61 комунара" про визнання наказу
частково недійсним та скасування
спеціальної санкції,

ВСТАНОВИЛА:

Закрите акціонерне товариство
"Управляющая компания "Брянский
машиностроительный завод" звернулось
до суду з позовом (з урахуванням
уточнення позовних вимог) до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України про визнання
недійсним наказу від 24.02.2011 року № 167
«Про внесення змін до додатку до наказу
Міністерства економіки України від
11.01.2008 року № 102/10» у частині внесення
даних про заявника та скасування
спеціальної санкції визнання наказу
частково недійсним та скасування
спеціальної санкції - індивідуальний
режим ліцензування, встановлений
пунктом 15 наказу Міністерства
економіки України від 11.01.2008 року № 102/10
починаючи з 24.02.2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду від 18.01.2012 року
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2012 року
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду від 18.01.2012 року.
Прийнято нову постанову, якою позов
задоволено частково.

Визнано неправомірним наказ
Міністерства економіки України від
24.02.2011 року №167 «Про внесення змін до
наказу Міністерства економіки України
від 11.01.2008 року №102/10 в частині внесення
даних про ЗАТ «Управляющая компания
«Брянский машиностроительный завод».
Скасувано спеціальну санкцію -
індивідуальний режим ліцензування,
встановлений п. 15 Наказу Міністерства
економіки України від 11.01.2008 року №102/10
стосовно ЗАТ «Управляющая компания
«Брянский машиностроительный завод», з
24.02.2011 року, з моменту видання наказу
Міністерством економіки України). В
решті вимог відмовлено.

Міністерство економічного розвитку і
торгівлі України, посилаючись у
касаційній скарзі на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, просить скасувати
постанову апеляційного
адміністративного суду та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту від
18.10.2004 № 13450-МЕ-1148, укладеного між
Закритим акціонерним товариством
«Управляющая компанія «Брянський
машиностроительній завод»(далі
позивач) та Державним підприємством
«Миколаївський суднобудівний завод ім.
61 комунара»(далі третя особа) третьою
особою було здійснено попередню оплату
позивачу у розмірі 1096 тис. євро.

Державна податкова адміністрація
України листом від 18.12.2007 № 15750/5/22-6016
звернулася з поданням до Міністерства
економіки України щодо застосування
спеціальної санкції - індивідуального
режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності на
території України до нерезидента "PRIVATE
JSC "MANAGEMENT COMPANY "BMZ".

Зазначене подання містило: 1) назву і
реквізити суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності "PRIVATE
JSC "MANAGEMENT COMPANY "BMZ" (241015, Російська
Федерація, м. Брянськ, вул. Ульянова, 26);
2) код порушення - 00011, (порушення вимог
статті 1 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" (згідно з листом ДПА від 16.07.2007 №
8747/5/22-6016 щодо тлумачення кодів
порушень, які використовуються ДПА при
наданні пропозицій на застосування
спеціальних санкцій до суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності), 3)
вид спеціальної санкції, яку
пропонується застосувати
індивідуальний режим ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності на
території України; 4) назву і реквізити
контрагента ДП "Суднобудівний завод ім.
61 Комунара" (54001 м. Миколаїв, вул.
Адміральська, 38).

На підставі вищезазначеного подання
відповідачем за порушення статті 2
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" (у
редакції, що діяла з 01.01.2005р. по 01.01.2008р.)
при виконанні зовнішньоекономічного
контракту від 18.10.2004р. № 13450-МЕ-1148,
укладеного між ЗАТ "УК БМЗ" і ДП
"Суднобудівний завод ім. 61 Комунара"
стосовно купівлі-продажу головного
двигуна 6L60vc MkV (прострочена дебіторська
заборгованість в сумі 1096,00 тис. євро),
видало наказ від 11.01.2008р. № 102/10 "Про
застосування спеціальної санкції -
індивідуального режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності на
території України до іноземних
суб'єктів господарської діяльності",
яким застосувало до "PRIVATE JSC "MANAGEMENT COMPANY
"BMZ" спеціальну санкцію - індивідуальний
режим ліцензування.

Саме зазначену назву відповідача було
зазначено в акті про результати
виїзної позапланової перевірки
державного підприємства
«Суднобудівний завод імені 61 комунара»
з питань дотримання вимог валютного
законодавства при виконанні
зовнішньоекономічних контрактів за
період 29.12.2005р 06.03.2007р. від 13.03.2007р. №
207/36/14313240.

Національний банк України листом від
24.12.2010р. № 28-310/4472 звернувся до
Мінекономіки з проханням підтвердити
застосування (незастосування) до
іноземного суб'єкта господарської
діяльності ЗАТ "УК БМЗ" (РФ, г. Брянск, ул.
Ульянова, 26, ИНН ) спеціальних
санкцій, передбачених статтею 37 Закону
України "Про зовнішньоекономічну
діяльність".

Мінекономіки звернулося листом від
05.01.2011р. №4202-29/13 до ДПА щодо точного
ідентифікування іноземного суб'єкта
господарської діяльності "Private JSK "Management
company "BMZ", до якого за поданням ДПА
застосовано спеціальну санкцію.

ДПА листом від 31.01.2011р. №1323/5/22-6016
поінформувала Мінекономіки про те, що
при перерахуванні ДП "Суднобудівний
завод ім. 61 Комунара" коштів на користь
З AT "УК БМЗ" у платіжному дорученні в
іноземній валюті від 29.12.2005р. №37, при
виконанні зовнішньоекономічного
контракту від 18.10.2004р. № 13450-МЕ-1148,
вказано наступну назву нерезидента:
Бенефіціар (одержувач) - "Private JSK "Management
company "BMZ", 26, Ulyanowa str., 241015 Bryansk, Russia.

У зв'язку з надходженням до відповідача
додаткових матеріалів щодо позивача,
відповідач, наказом від 24.02.2011р. №167 "Про
внесення змін у додаток до наказу
Мінекономіки від 11.01.2008р. №102/10" у
позиції 15 додатка 2 до наказу
Мінекономіки від 11.01.2008р. №102/10" у графі
"Назва нерезидента" слова "Private JSK "Management
company "BMZ" змінено відповідно на слова ЗАТ
"Управляюча компанія "Брянський
машинобудівний завод".

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, виходив, зокрема, з того, що
зміна назви нерезидента на підставі
отриманої інформації є правомірною.
При цьому, суд зазначив, що санкцію до
позивача було застосовано саме наказом
від 11.01.2008р. № 102/10. Проте, позивач даний
наказ не оскаржував, вимог про його
скасування в частині застосованої до
позивача санкції до суду не надходило.

Суд першої інстанції також вказав, що
суд не може задовольнити вимоги про
скасування спеціальної санкції
індивідуального режиму ліцензування,
встановленого пунктом 15 наказу
Міністерства економіки України від
11.01.2008р. №102 стосовно Закритого
акціонерного товариства «Управляюча
компанія Брянський машинобудівний
завод».

Натомість, відновлення прав позивача
на вільне здійснення
зовнішньоекономічної діяльності в
Україні має відбуватися шляхом
пред'явлення позову про скасування
наказу Міністерства економіки України
від 11.01.2008 №102/10 "Про застосування
спеціальної санкції - індивідуального
режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності на
території України до іноземних
суб'єктів господарської діяльності".

Колегія суддів звертає увагу на той
факт, що суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, не надав оцінки вказаним
вище обґрунтуванням.

Крім того, судом не перевірено, чи мав
відповідач право змінювати назву
нерезидента у наказі від 11.01.2008 року №
102/10 шляхом видачі іншого наказу - від
24.02.2011 року № 167, чи, у такому разі,
необхідно було усувати недоліки шляхом
винесення нового наказу про
застосування санкцій із зазначенням
правильної назви юридичної особи.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі.

Проте, судом апеляційної інстанції в
порушення вказаних норм
процесуального права не було
досліджено обставин справи, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції. Суд
апеляційної інстанції може дослідити
також докази, які досліджувалися судом
першої інстанції з порушенням вимог
цього Кодексу. Суд апеляційної
інстанції може встановити нові
обставини, якщо вони не
встановлювалися судом першої
інстанції у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги та скасування рішення суду
апеляційної інстанцій з направленням
справи на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати наведене і в залежності від
встановленого вирішити справу.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України задовольнити частково.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2012 року скасувати, справу
направити на новий апеляційний
розгляд.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: