Справа № 820/6273/13-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 р.Справа № 820/6273/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.,

представників сторін: позивача -
Третьякової Н.Ю., відповідача - Гирі В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індіго груп" на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.10.2013р.
по справі № 820/6273/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індіго груп"

до Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Індіго груп" (далі по
тексту - ТОВ «Індіго Груп»), звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області (далі
по тексту - ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова Харківської області ГУ
Міндоходів, відповідач), у якому просив
суд скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області ДПС від 22.01.2013 року
№, яким збільшено суму грошового
зобов"язання з урахуванням штрафних
санкцій за платежем : податок на
прибуток приватних підприємств, 11021000
на суму 49080,00 грн., в тому числі за
основним платежем на суму 49080,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03.10.2013 року
по справі № 820/6273/13-а у задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Індіго
груп" до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 03.10.2013 року
по справі № 820/6273/13-а скасувати,
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ТОВ «Індіго Груп» задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги стверджує, що реальність
господарських операцій за угодами між
позивачем та контрагентами ПП
«Рескомп» та ТОВ «ТВО Східбуд»
повністю підтверджено первинними
документами (видатковими накладними,
рахунками-фактурами, податковими
накладними, товарно-транспортними
накладними), які є належною підставою
для віднесення вартості ТМЦ, придбаних
у вказаних постачальників, до складу
валових витрат. З огляду на викладене,
вважає, що податкове повідомлення -
рішення № від 22.01.2013р., прийняте
відповідачем на підставі акту
перевірки № 6024/2305/35408021 від 29.12.2012 р. про
результати проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ "Індіго Груп" щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ПП "Рескомп", їх
реальності та повноти відображення в
обліку за грудень 2011 року, із ТОВ "ТВО
"Східбуд" їх реальності та повноти
відображення в обліку за жовтень 2011
року, є протиправним, необґрунтованим
та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав, викладених в
останній, просив суд апеляційної
інстанції постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
03.10.2013 року по справі № 820/6273/13-а
скасувати, прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги ТОВ «Індіго Груп»
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив суд апеляційної
інстанції вимоги апеляційної скарги
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін. Зазначив, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від
22.01.2013р. винесене на законних підставах,
а отже підстав для його скасування
немає. Висновки про порушення ТОВ
"Індіго Груп" вимог податкового
законодавства обґрунтовуються тим, що
в ході перевірки документально не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин з ПП "Рескомп",
ТОВ "ТВО "Східбуд" та встановлено
невідповідність первинних документів
нормам діючого законодавства.
Стверджує, що відповідач при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення діяв на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством, а
тому позовні вимоги є
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Індіго груп" пройшло
встановлену процедуру державної
реєстрації та зареєстровано
Виконавчим комітетом Харківської
міської Ради 15.11.2007 р., отримало
свідоцтво про державну реєстрацію №
024318 що підтверджується випискою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

ТОВ «Індіго Груп» перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області з 22.12.2009 року за
№65658, згідно з довідкою від 09.11.2012 року
№2365. В перевіряємий період відповідно
до Свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість від 18.02.2012 р.
№ 200027774, виданого ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова, був зареєстрований
платником ПДВ з 10.12.2007 року .

29.12.2012 року фахівцями ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова на
підставі наказу від 19.12.2012 року № 2067,
згідно з пп. 78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України було проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індіго груп" з питань
перевірки відомостей взаємовідносин з
ПП "Рескомп" за період грудень 2011 року, з
ТОВ "ТВО "Східбуд" за період жовтень 2011
року.

За результатами перевірки ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова було
складено Акт № 6024/2305/35408021 від 29.12.2012
року (т.1 а.с. 16-29).

Вказаним актом зафіксовано наступні
порушення:

- п.198.2, п.198.3, п.198.6, ст..198, п. 201.1, п.201.4, ст..
201 Податкового кодексу України,
підприємством ТОВ "Індіго Груп"
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 42678 грн., в т.ч. за жовтень
2011 року на 42678 грн;

- пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.5.1. п. 138.5 ст.
138, п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 № 2755-VI, підприємством
ТОВ "Індіго Груп" занижено податок на
прибуток на загальну суму 49080 грн.. в т.ч.
за 4 квартал 2011 року на 49080 грн.

На підставі висновку акту перевірки №
6024/2305/35408021 від 29.12.2012 року про порушення
- пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, пп. 138.5.1. п. 138.5 ст.
138, п. 139.1. ст. 139 Податкового кодексу
України ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова винесено податкове
повідомлення - рішення № від
22.01.2013р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 49080,0 грн.(т.1, а.с.30).

Не погодившись із вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності спірного податкового
повідомлення-рішення, оскільки
позивачем не було надано до
податкового органу та до суду всіх
необхідних первинних бухгалтерських
документів, складених належним чином,
які б підтверджували реальність
господарських операцій позивача із
контрагентами ПП «Рескомп» та ТОВ «ТВО
Східбуд».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що в основу висновку
відповідача про порушення позивачем
вимог чинного законодавства фахівцями
ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова
покладено відомості акту ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровськ Дніпропетровської
області №187/22-517/33420932 від 02.04.2012 року про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
"Рескомп" ( ) з питань
дотримання вимог податкового
законодавства України з податку на
додану вартість за грудень 2011 року (т.2,
а.с.166-182) та акту ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова №1367/2201/34859198 від 28.04.2012
року про результати проведення
позапланової документальної невиїзної
перевірки ТОВ "ТВО "Східбуд" (), щодо дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ "Валета" за
жовтень та грудень 2011 року (т.2, а.с.192-204).

В акті №187/22-517/33420932 від 02.04.2012 року
зазначено, що за перевіряємий період
господарська діяльність ПП "Рескомп"
має наступні ознаки нереальності
здійснення фінансово-господарської
діяльності: проведеними заходами не
встановлено в наявності у даного
підприємства працівників, будь-яких
складських приміщень, транспортних
засобів або інших основних засобів.
Також перевіркою відповідності
юридичної адреси ПП "Рескомп": м.
Дніпропетровськ, вул. Макарова
(Більшовицька), 1-А/84, встановлено що
зазначене підприємство за вказаною
адресою не знаходиться, стан
підприємства "9".

В акті №1367/2201/34859198 від 28.04.2012 року
зазначено, що перевіркою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання товарів (послуг)
у підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам покупцям за
період з 01.12.2011 року по 31.12.2011 року, в
розумінні ст.134 р. ІІІ Податкового
кодексу України та ст.185,198 р. V
Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, податковим
органом зроблено висновок про
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій ТОВ "Індіго
Груп" з ПП "Рескомп" - за грудень 2011 року
та з ТОВ "ТВО "Східбуд" - за жовтень 2011
року.

Колегія суддів зазначає, що склад
валових витрат та порядок їх
визначення встановлено у ст.ст.138, 139 ПК
України.

Відповідно до п.138.1 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Як встановлено підпунктом 138.1.1 п. 138.1
ст.138 Податкового кодексу України,
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статтей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно з п.п.138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

У відповідності до п.п.138.4 ст.138 ПК
України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

За правилами п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК
України, не включаються до складу
витрат, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов`язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов`язаних з
визначенням об`єктів оподаткування
та/або податкових зобов`язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Із системного аналізу вказаних вище
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
формування витрат, сплачених за
придбання товару (робіт, послуг), та
права на віднесення витрат по його
придбанню до складу валових витрат,
платник повинен мати податкові
накладні, первинні бухгалтерські
документи, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначені для
використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини другої статті 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Таким чином, документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів для цілей
ведення податкового обліку лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Матеріалами справи підтверджено, що
представником позивача на
підтвердження взаємовідносин ТОВ
«Індіго Груп» із ПП «Рескомп» було
надано до суду копії наступних
документів: договору № 26/12-ПИ від 26.12.2011
року, видаткової накладної № Р-0000002 від
26.12.2011 року, податкової накладної № 12
від 26.12.2011 року, рахунку-фактури №
Р-00000003 від 26.12.2011 року на суму 69750,00 грн.
(т.1. а.с. 37-39, т.2, а.с.163-164).

Як зазначив у письмових поясненнях
представник позивача, в подальшому,
товари, придбані ТОВ "Індіго Груп" з ПП
"Рескомп" відповідно до видаткової
накладної №Р-00000002 від 26.12.2011 року були
використані ТОВ "Індіго Груп" під час
виконання робіт на замовлення ТОВ
"Променергобуд Україна", на
підтвердження чого позивачем було
надано копії договору субпідряду №509/К
від 05 вересня 2011 року на виконання
робіт з реконструкції вул. Горького в
м.Києві, довідки про вартість
виконаних будівельних робіт за грудень
2011 року, Акту №1 приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2011 року,
відомості ресурсів до Акту приймання
№1 за грудень 2011 року, розрахунку
прямих витрат та загальновиробничих
затрат до Акту №1 за грудень 2011 року,
розрахунку загальновиробничих витрат
№1-2 в складі договірної ціни №1/12,
розрахунків №5, 6, податкові накладні
№45 від 28.12.2011, №43 від 26.12.2011, платіжних
доручень №1475 від 26.12.2011, №1507 від 28.12.2011
року.

Колегія суддів відмічає, що копію
договору купівлі-продажу №26/12-ПИ від
26.12.2011 р. було надано представником
позивача лише 30.10.2013 року у судовому
засіданні.

При цьому, як вбачається зі змісту акту
перевірки №6024/2305/35408021 від 29.12.2012 р.,
вказаного договору до перевірки ТОВ
"Індіго Груп" не було надано, а був
наданий договір на подальше
оприбуткування отриманого від
ПП"Рескомп" товару.

За приписами п. 85.2 ст.85 Податкового
кодексу України платник податків
зобов"язаний надати посадовим особам
органів державної податкової служби у
повному обсязі всі документи, що
належать або пов"язані з предметом
перевірки. При цьому, за змістом абз. 1
п.44.6 ст.44 Податкового кодексу України у
разі якщо до закінчення перевірки або у
терміни визначені законодавством
платник податків не надає посадовим
особам органу державної податкової
служби, які проводять перевірку,
документи, що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складання
такої звітності.

З огляду на положення п.44.6 ст.44
Податкового кодексу України та ч.4 ст.70
КАС України колегія суддів зазначає, що
вищевказаний договір купівлі-продажу
№ 26/12-ПИ від 26.12.2011 року, який був
наданий до суду першої інстанції, але
не наданий до ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова під час проведення
перевірки, не є допустимим доказом по
справі.

Крім того, слід вказати, що у суді
першої інстанції, і це не
спростовується позивачем по справі,
представник позивача пояснив, що
взаємовідносини між ТОВ "Індіго Груп"
та ПП "Рескомп" здійснювалися на
підставі рахунку-фактури.

Між тим, зі змісту податкової накладної
№12 від 26.12.2011 року вбачається що у
графі "Вид цивільно-правового договору"
вказано - Договір купівлі-продажу
№26/12-ПИ від 26.12.2011 р., в той час як у
рахунку-фактурі у графі "підстава"
вказано - підстава не зазначена. Також у
видатковій накладній в графі "підстава"
зазначено - рахунок-фактура № Р-00000003
від 26.10.11 р.

Наведені розбіжності свідчать про
неналежне оформлення первинних
документів по взаємовідносинам ТОВ
«Індіго Груп» із ПП «Рескомп», та
ставлять під сумнів реальність
господарської операції між ними.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копій рахунку-фактури та
видаткової накладної, у графі «умова
продажу» зазначених документів
зазначено "безготівковий розрахунок".

Водночас, позивачем не надано ані на
вимогу суду першої інстанції, ані до
суду апеляційної інстанції жодних
доказів проведення розрахунку між ПП
«Рескомп» та ТОВ «Індіго Груп».

Крім того, колегія суддів
зазначає, що позивачем було надано до
матеріалів справи копії
товаро-транспортних накладних, згідно
з якими автопідприємством ТОВ "Гранум
Груп" було здійснено перевезення та
вантажно-розвантажувальні операції
зазначеного вантажу (т.1, а.с. 182-190).

Як пояснив представник позивача, з
метою економії часу та коштів товар,
придбаний ТОВ «Індіго Груп» від
продавця ПП «Рескомп» було доставлено
до місця фактичного використання
товару (піску) - будівельного
майданчика, а саме до м. Київ, без
зберігання товару в складських
приміщеннях позивача.

Слід відмітити, що у вказаних
товарно-транспортні накладних у графі
"Пункт розвантаження" дійсно зазначено
-м. Київ, вул. Горького, однак, у графі
пункт навантаження" зазначено - м.
Харків, в той час як ПП «Рескомп», як
вбачається з матеріалів справи,
знаходиться у м. Дніпропетровську по
вул. Більшовицькій, 1-а.

Тобто, з даних товарно-транспортних
накладних вбачається факт перевезення
товару з м. Харків для подальшого
виконання робіт на замовлення ТОВ
"Променергобуд Україна", однак, вони не
свідчать про фактичну доставку товару
від ПП «Рескомп» до ТОВ «Індіго Груп»
або від ПП «Рескомп» до місця виконання
робіт у м. Київ.

Інші документи на підтвердження
транспортування товару
(товарно-транспортні накладні щодо
перевезення піску з м. Дніпропетровськ
до м. Харків, дорожні листи тощо) від
продавця (ПП "Рескомп") до покупця (ТОВ
"Індіго Груп"), позивачем надані не були.

З огляду на викладене, надані позивачем
товарно-транспортні накладні,
оформлені від імені
вантажовідправника ПП «Рескомп»,
вантажоодержувача ТОВ «Індіго Груп» та
перевізника ТОВ «Гранум Груп», не є
належним доказом придбання позивачем
товару у ПП «Рескомп».

Крім того, з наданої позивачем до
матеріалів справи копії видаткової
накладної вбачається, що остання не
містить жодних даних про особу, яка
ставила підпис про прийняття
товарно-матеріальних цінностей, копії
довіреності, виписаної від імені ТОВ
«Індіго Груп» на отримання ТМЦ, до
матеріалів справи не надано, а отже,
неможливо достовірно встановити факт
отримання позивачем товару від ПП
«Рескомп».

З огляду на відсутність даних про
сплату позивачем коштів за придбаний
товар у ПП «Рескомп» у готівковій або
безготівковій формі, а також на
відсутність доказів фактичного
отримання та оприбуткування ТМЦ,
колегія суддів зазначає, що в даному
випадку не вбачається реальних змін
майнового стану платника податків ТОВ
«Індіго Груп», які, у розумінні ст.1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» є визначальною ознакою
господарської операції.

Колегія суддів зазначає, що на
підтвердження взаємовідносин ТОВ
"Індіго Груп" та ТОВ "ТВО "Східбуд",
представником позивача надано до
матеріалів справи копію договору
купівлі-продажу №01/09-ПИ від 01.09.2011 року,
згідно якого продавець ( ТОВ "ТВО
"Східбуд") зобов'язується передати у
власність покупця (ТОВ "Індіго Груп")
товар згідно переліків, що закріплені в
рахунках-фактурах, а покупець -
оплатити та прийняти товар на умовах
даного договору (т.1 а.с.40).

Крім того, на підтвердження здійснення
вказаної господарської операції
позивачем надано до суду наступні
копії документів: рахунку-фактури
№СХІ-002587 від 33.10.2011 року, видаткової
накладної №СХІ-000257 від 03.10.2011 року
(всього на суму 12650,65 грн., сума без ПДВ
10542,21 грн., ПДВ 2108,44 грн.), податкової
накладної №21 від 03.10.2011 року,
платіжного доручення №4 від 22.05.2012 року.
(т.1. а.с. 41-44).

Колегія суддів вважає за необхідне
відмітити, що згідно з п. 2.4 Договору
купівлі-продажу №01/09-ПИ від 01.09.2011 року,
покупець ( ТОВ "Індіго Груп") проводить
100% оплату товару протягом 50-ти
банківських днів з дня отримання
товару.

Згідно з видатковою накладною №СХІ-000257
від 03.10.2011 року, ТОВ "Індіго Груп" було
отримано товар 03.10.2011 року, однак,
розрахунок за поставлений товар згідно
платіжного доручення №4, було
здійснено 22.05.2012 року, що є порушенням
умов вказаного договору
купівлі-продажу .

Також, згідно п. 3.1. Договору
купівлі-продажу №01/09-ПИ від 01.09.2011 року
поставка товару здійснюється
самовивозом.

При цьому, позивачем не були надані
документи, що підтверджують
транспортування товару
(товарно-транспортні накладні, дорожні
листи) від продавця до покупця.

Також, по взаємовідносинах ТОВ
"Індіго Груп" із ТОВ "ТВО "Східбуд"
позивачем надано до матеріалів справи
копію договору поставки №03/10-ПИ від
03.10.2011 року, згідно з умовами якого
постачальник (ТОВ "ТВО "Східбуд")
зобов'язується передати у власність
покупця (ТОВ "Індіго Груп") товар в
асортименті, кількості, за цінами та на
умовах відповідно до специфікацій
та/або виставлених рахунків-фактур, що
додаються до цього Договору та є його
невід'ємними частинами, а покупець -
оплатити та прийняти товар на умовах
даного Договору. (т.1 а.с.45-46).

На підтвердження здійснення вказаної
господарської операції позивачем
надано до суду копії наступних
документів: рахунку-фактури №СХІ-002753
від 31.10.2011 року, видаткової накладної
№СХІ-000278 від 31.10.2011 року, податкової
накладної №601 від 31.10.2011 року,
платіжного доручення №32 від 11.07.2012
року. (т.1. а.с. 48-51).

Колегія суддів зауважує, що з наявних в
матеріалах справи копій
рахунку-фактури та видаткової
накладної неможливо встановити осіб,
які ставили підписи про відвантаження
та прийняття товарно-матеріальних
цінностей. Довіреностей на отримання
товару від ТОВ «ТВО «Східбуд»
позивачем до матеріалів справи не
надано.

При цьому, позивачем не були надані
документи, що підтверджують
транспортування товару
(товарно-транспортні накладні, дорожні
листи) від продавця до покупця.

Судом першої інстанції також
встановлено, що між позивачем та ТОВ
"ТВО "Східбуд" було укладено договір
поставки №01/10-ПІ від 03.10.2011 року. (т.1 а.с.
74-75).

На підтвердження здійснення вказаної
господарської операції позивачем
надано до суду наступні копії
документів: рахунку-фактури №10/10-1 від
10.10.2011 року, видаткової накладної № 10/10-1
від 10.10.2011 року (всього на суму 170336,36
грн., сума без ПДВ 141946,97 грн., ПДВ 28389,39
грн.), податкової накладної №175 від
10.10.2011 року (всього на суму 170336,36 грн.,
сума без ПДВ 141946,97 грн., ПДВ 28389,39 грн.),
платіжних доручень №46 від 26.12.2011 року
на суму 26553,59 грн.; №48 від 27.12.2011 року на
суму 14000,00 грн., №49 від 28.12.2011 на суму
85000,00 грн., №1 від 06.04.2012 року на суму 44782,78
грн. (т.1, а.с.77-85).

Однак, з наявної в матеріалах справи
копії видаткової накладної не
вбачається, яка саме особа поставила
підпис про отримання вказаних у
накладній ТМЦ; довіреності або витягу з
журналу реєстрації довіреностей на
отримання ТМЦ позивачем під час
перевірки та до матеріалів справи не
надано.

Виходячи зі змісту копії договору на
надання транспортних послуг з доставки
вантажу №03/10-П від 03.10.2011 року укладений
між ТОВ "Індіго Груп" та ТОВ "ТВО
"Східбуд", виконавець (ТОВ "ТВО "Східбуд")
за заявкою замовника (ТОВ "Індіго Груп")
організовує
транспортно-експедиторські послуги,
здійснює автоперевезення, надає
експедиторські послуги. Замовник
приймає і оплачує надані послуги
виконавцеві. (т.1 а.с. 52-54).

На підтвердження здійснення
вказаної господарської операції
позивачем надано до суду копії
наступних документів: акту №СХІ-901533
здачі-прийняття робіт від 31.10.2011 року,
податкової накладної №612 від 31.10.2011
року, платіжного доручення №32 від
11.07.2012 року та товарно-транспортних
накладних (т.51, 55-57, т.2, а.с.10-21).

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, акт здачі-прийнятті (надання
послуг) №СХІ-901533 не містить даних про
осіб, які приймали участь в здійсненні
господарської операції.

Зі змісту товарно - транспортних
накладних судом першої інстанції
встановлено, та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, що у графі "з
вантажем слідують документи" -
зазначена Видаткова накладна №10/10-1 від
10.10.2011 року. Продукція (товар), що
перевозилась згідно з вказаними
товаро-транспортними накладними є
пісок природний рядовий, будівельні
матеріали, відсів гранітний. (т.2 а.с. 10-21)

Між тим, зі змісту видаткової
накладної №10/10-1 від 10.10.2011 року, на
підставі якої ТОВ "Індіго Груп"
придбало у ТОВ "ТВО "Східбуд" товар,
судом встановлено що вказаний у
товаро-транспорних накладних товар
(пісок природний рядовий, будівельні
матеріали, відсів гранітний) не входить
до переліку товарів, відвантажених
згідно зазначеної видаткової
накладної.

Крім того, виписані ТОВ «ТВО «Східбуд»
товарно-транспортні накладні не
містять даних про осіб, які виступали
від імені вантажовідправника,
вантажоодержувача та
автотранспортного підприємства у
спірних господарських операціях, а
також не містять підпису
водія-експедитора.

Таким чином, колегія суддів
дійшов висновку, що позивачем не було
надано до суду належним чином
оформлені первинні документи, які б
підтверджували реальність здійснення
вказаної господарського операції за
Договором №03/10-П від 03.10.2011 року.

Згідно з поясненнями позивача,
наданими в ході розгляду справи судом
першої інстанції та у суді апеляційної
інстанції, товар, придбаний ТОВ "Індіго
Груп" у ТОВ "ТВО "Східбуд" відповідно до
Договору купівлі-продажу №01/09-ПИ від
01.09.2011, Договору поставки №03/10-ПІ від
03.10.2011, Договору поставки №01/10-ПІ від
10.10.2011 в подальшому були використані
ТОВ "Індіго Груп" під час виконання
робіт на замовлення Крисинської
сільської ради Богодухівського району
Харківської області. Фізичне
переміщення товару відбувалось
відповідно до товаро-транспортних
накладних. Придбаний товар було
доставлено до с. Максимівка
Богодухівського району Харківської
області, де товар зберігався
відповідно до договору про зберігання
№ 01/12-10-26 від 01.12.2010 року, укладеного між
ТОВ «Індіго Груп» та ФОП ОСОБА_3

Так, між Крисинською сільською радою
Богодухівського району Харківської
області та ТОВ "Індіго Груп" було
укладено договір №11/07-28 від 28.07.2011 про
виконання робіт (реконструкція будівлі
школи під дитячий виховний заклад в с.
Крисине по вул. Центральній, 37-А). На
підтвердження здійснення робіт за
даним договором ТОВ "Індіго Груп" було
надано до суду довідку про вартість
виконаних будівельних робіт за грудень
2011 року, договірну ціну, локальні
кошториси, акт виконаних робіт,
розрахунок прямих витрат та
загальновиробничих затрат, податкову
накладну №48 від 30.12.2011р., платіжне
доручення № U629477 від 05/04/2012 (т.1, а.с.191-250,
т.2, а.с.1-9).

Як зазначено у додаткових письмових
поясненнях представника позивача, за
договором № 03-10/ПІ від 03.10.2011 року
позивачеві надавались послуги з
перевезення товарів, придбаних ТОВ
«Індіго Груп» у ТОВ «ТВО «Східбуд» за
договором 01/10-ПИ від 03.10.2011 року.

З наявних у матеріалах справи копій
товарно-транспортних накладних (т.2,
а.с.10-21) вбачається, що пунктом
розвантаження у них дійсно зазначено :
Харківська область, Богодухівський
район, с. Максимівка, вул. Харківська,
1-А, у графі «пункт навантаження»
вказано - м. Харків, пр. Постишева.

Однак, як вбачається з наявних в
матеріалах справи копій первинних
документів, виписаних від імені ТОВ
«ТВО «Східбуд», останнє знаходиться за
адресою: м. Харків, пр.. Леніна, 22-А.

Жодних пояснень з приводу розбіжностей
між місцезнаходженням постачальника
ТОВ «ТВО «Східбуд» та пунктом
навантаження, зазначеним у
товарно-транспортних накладних,
представником позивача не надано.

Колегія суддів відмічає, що в
матеріалах справи наявні також копії
товарно-транспортних накладних, у яких
вантажовідправником та
автоперевізником вказано ТОВ «ТВО
«Східбуд» (т.2, а.с.24-33).

Зі змісту даних товарно-транспортних
накладних судом першої інстанції
встановлено, та підтверджено у суді
апеляційної інстанції, що у графі
"пункт навантаження" - зазначено м.
Харків, а в графі "пункт розвантаження "
зазначено - Харківська область, с.
Комунар, вул.. Миру, 1, або м. Київ, вул.
Горького.

Так, як вбачається з
товарно-транспортної накладної №
СХІ-000257 від 03.10.2011 р., де у графі "з
вантажем слідують документи" -
зазначено номер видаткової накладної
№СХІ-000257, яка надана представником
позивача на підтвердження виконання
договору поставки №01/09-ПИ, пунктом
розвантаження вказано «Харківська
область, с. Комунар, вул.. Миру, 1».

У графі "з вантажем слідують документи"
товарно-транспортних накладних №№
СХІ-278 від 31.10.2011 року, 01.11.2011 року (т.2,
а.с.26-29), СХІ-278/5 від 07.11.2011 р., №СХІ-000278/4
від 04.11.2011 р., № СХІ-000278/3 від 03.11.2011 р.,
СХІ-000278/2 від 02.11.2011 р. (т.2, а.с.30-33),
зазначено номер видаткової накладної
№СХІ-000278, яка, як вбачається з
матеріалів справи, видавалась на
виконання договору поставки №03/10-ПИ, а
пунктом розвантаження вказано м. Київ,
вул. Горького.

Однак, як зазначено вище, згідно з
поясненнями представника позивача
товар, придбаний ТОВ "Індіго Груп" у ТОВ
"ТВО "Східбуд" відповідно до договорів
поставки №03/10-ПІ від 03.10.2011 року та №
01/09ПИ від 01.09.2011 року, в подальшому був
використаний ТОВ "Індіго Груп" під час
виконання робіт на замовлення
Крисинської сільської ради
Богодухівського району Харківської
області і повинен був транспортуватись
до с. Максимівка Богодухівського
району.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що товарно-транспортні
накладні, виписані ТОВ «ТВО «Східбуд»
як автоперевізником, не є належним
доказом транспортування товару,
придбаного ТОВ «Індіго Груп» у
вказаного контрагента за договорами
№01/09-ПИ від 01.09.2011 року, №03/10-ПИ від
03.10.2011 року та №01/10-ПІ від 03.10.2011 року.

Колегія суддів відхиляє посилання
представника позивача на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28.11.2012 року
по справі № 2а-10674/12/2070, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2013 року, якою встановлено
реальність здійснення господарських
операцій, вчинених ТОВ «ТВО «Східбуд»,
зокрема, в жовтні та грудні 2011 року, з
огляду на таке.

Колегія суддів зауважує, що предметом
позову по справі № 2а-10674/12/2070 було
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 15.05.2012
року, прийнятого на підставі висновків
акту ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова № 1367/2201/34859198 від 28.04.2012 року про
результати проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
ТОВ «ТВО «Східбуд» щодо дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам із ТОВ «Валета» у
жовтні та грудні 2011 року, за
результатами яких ТОВ «ТВО «Східбуд»
було сформовано податковий кредит.

Отже, в ході розгляду справи судом
першої та апеляційної інстанції
досліджувались господарські операції
між ТОВ «ТВО «Східбуд» і ТОВ «Валета»,
при цьому предметом першочергового
з'ясування при розгляді справи була
реальність господарських операцій з
придбання ТОВ «ТВО «Східбуд» товарів у
вказаного продавця. Відповідно,
документи щодо подальшої реалізації
товарів у господарських відносинах, в
яких ТОВ «ТВО «Східбуд» виступало
постачальником, аналізувались лише в
тій мірі, яка була необхідній для
встановлення наявності або
відсутності факту поставки йому
товарів ТОВ «Валета», і лише в розрізі
взаємовідносин із цим конкретним
постачальником.

При цьому, позивачем не надано доказів
того, що ТОВ «Індіго Груп» було
придбано у ТОВ «ТВО «Східбуд»
товарно-матеріальні цінності,
реалізовані останньому постачальником
ТОВ «Валета».

З огляду на викладене, постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 28.11.2012 року
по справі № 2а-10674/12/2070, залишена без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2013 року, не є належним доказом
реальності господарських операцій між
ТОВ «Індіго Груп» та ТОВ «ТВО
«Східбуд».

Також, позивачем було надано до суду
копію договору про надання послуг
№23/10-1 від 23.09.2011 року, укладеного між
ТОВ "Індіго Груп" (Замовник) та ТОВ "ТВО
"Східбуд" (Підрядник), за умовами якого
ТОВ "ТВО "Східбуд" зобов'язується
виконати роботи - поточний ремонт
внутрішньо будинкової електричної
мережі в будинку №2 по вул. Миру в с.
Коммунар (т.1, а.с.58).

У свою чергу, замовником робіт,
придбаних ТОВ "ІНДІГО ГРУП" у ТОВ "ТВО
"СХІДБУД" за Договором №23/10-1 від 23.09.2011
року, є Комунарська сільська рада.

Так, між Комунарською сільською
радою Харківського району та ТОВ
"ІНДІГО ГРУП" було укладено договір №22
від 21.09.2011 року, предметом якого є
виконання робіт з поточного ремонту
внутрішньобудинкової електричної
мережі в будинку №2 по вул. Миру в
с.Комунар (т.1, а.с.117-118).

На підтвердження виконання робіт за
договором №23/10-1 від 23.09.2011 року між ТОВ
"Індіго Груп" та ТОВ "ТВО "Східбуд",
позивачем надано до матеріалів справи
копії акту №1 прийомки виконаних
будівельних робіт за жовтень 2011 року
від 17.10.2011 року, договірної ціни №1,
локального кошторису, відомості
ресурсів, розрахунків №№5, 6, 11,
розрахунку № 1-1, 1-2, довідки про
вартість виконаних робіт, відомості
ресурсів до акту приймання № 1 за
жовтень 2011 року, акту цільового
використання матеріалів, акту про
приймання-передачі ТМЦ (т.1, а.с.59-72).

ТОВ "ТВО "Східбуд" була виписана
позивачеві податкова накладна №302 від
17.10.2011 року (всього на суму 6704,35 грн.,
сума без ПДВ 5586,96 грн., ПДВ 1117,39 грн.) (т.1,
а.с.73).

Водночас, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено в суді
апеляційної інстанції, Акт №1
приймання виконаних будівельних робіт
за жовтень 2011 року від 17.10.2011 року,
договірна ціна №1, локальний кошторис,
відомість ресурсів, розрахунком №5,
розрахунок №6, розрахунок №11,
розрахунок 1-2, довідка про вартість
виконаних робіт, відомість ресурсів до
акту приймання до вказаного договору
не містять даних про осіб, підписи яких
наявні у вказаних документах, тобто, не
дають можливості ідентифікувати осіб,
які брали участь в здійсненні
господарської операції; довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати не містить підпису
представника замовника.

Крім того, як вбачається з письмових
пояснень представника позивача, оплата
робіт, придбаних ТОВ «Індіго Груп» у
ТОВ ТВО «Східбуд», проведена не була, з
огляду на несплату замовником коштів
за вказані роботи.

Тобто, позивач, фактично не сплативши
коштів на користь підрядника, та не
отримавши доходу від реалізації
виконаних робіт, відніс вартість робіт
до складу валових витрат, які
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток, в
той час як у розумінні п.п.138.4 ст.138 ПК
України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Колегія суддів зазначає, що вимоги до
первинних документів визначені
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.99 р. № 996-Х1У та Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів від
24.05.95р. №88, зареєстрованого в Мін'юсті
України 05.06.95р. №168/704).

Відповідно до ст. 1 розділу І Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та звітність в
Україні" первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

За визначенням п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Мінфіну України від 24.05.95р. №88,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів.

Отже, проведення будь-якої
господарської операції фіксується та
підтверджується первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік. У свою чергу,
відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік ті фінансову
звітність в Україні" за даними
бухгалтерського обліку формуються
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності. Тобто первинні
документи по відображенню
господарських операцій є основою для
податкового обліку.

Згідно з вимогами ст. 4 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", одним
із принципів бухгалтерського обліку є
превалювання сутності над формою -
операції обліковуються відповідно до
їх сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Беручи до уваги, що надані до суду
первинні документи, які за твердженням
позивача підтверджують факт вчинення
господарських операцій за угодами між
ТОВ «Індіго Груп» та ПП «Рескомп», ТОВ
«ТВО «Східбуд», не оформлені належним
чином, при цьому, неточності в
оформленні первинних документів є
такими, що ставлять під сумнів фактичне
виконання відображених у них
господарських операцій, колегія суддів
вважає, що такі первинні документи не є
належною підставою для формування
позивачем витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування
податком на прибуток.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
відповідач при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 22.01.2013р.
№ про збільшення позивачеві
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 49080,0 грн. діяв на підставі
та у спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України, з дотриманням вимог
ч.3 ст.2 КАС України, а отже, підстави для
скасування даного податкового
повідомлення-рішення відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Індіго
груп" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03.10.2013р. по
справі № 820/6273/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Русанова В.Б.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 28.01.2014 р.