Справа № 103/5453/13-а
Суддя: Атаманюк Г. С.
Дата ухвалення: 2014-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Бахчисарайський
районний суд Автономної Республіки
Крим в складі: головуючого судді
Атаманюка Г.С., при секретарі Оленіній
Д.Д., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВДАІ
Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АР
Крим про визнання незаконною та
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з адміністративним позовом до ВДАІ
Бахчисарайського РВ ГУ МВС України в АР
Крим про визнання незаконною та
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
від 17 жовтня 2013 року про притягнення
його до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу.
Вимоги позову мотивовані тим, що 17
жовтня 2013 року він рухався на
автомобілі «Део Ланос», держ. номер
НОМЕР_1 по автодорозі
Сімферополь-Севастополь. В м.
Бахчисараї він був зупинений
інспектором ДАІ за перевищення
швидкості. На даній ділянці дороги
мається значний ухил, а тому він дійсно
міг перевищити швидкісний режим, але не
більше ніж як на 20 км/год. Він пояснив
інспектору ДАІ про те, що запізнювався
до м. Севастополя на судове засідання,
перевищення швидкості було незначним,
але відповідач не прийняв до уваги його
пояснення та притягнув його до
адміністративної відповідальності, не
врахувавши обставини, що пом'якшують
відповідальність. Тому позивач просить
суд скасувати постанову про
притягнення його до відповідальності.

Позивач у судовому засіданні
наполягає на задоволенні позову з
наведених підстав.

Представник відповідача позов не
визнав, вважає, що ОСОБА_1 порушив
Правила дорожнього руху України щодо
дотримання швидкісного режиму у
населених пунктах, що підтверджується
матеріалами справи, поясненнями
правопорушника, а тому підстав для
скасування постанови про притягнення
його до адміністративної
відповідальності немає.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи на
засадах змагальності сторін та свободи
в наданні ними суду своїх доказів, і у
доведенні перед судом їх
переконливості; не інакше як за
позовною заявою і не може виходити за
межі позовних вимог і на підставі
представлених сторонами доказів, а ст.
71 КАС України визначає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини
справи, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах щодо протиправності рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкту владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності лежить на відповідачі,
якщо він заперечує проти позову.

Виходячи з меж судового розгляду,
обов'язку сторін з надання суду
доказів, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Згідно зі статтею 14 Закону України "Про
дорожній рух" учасники дорожнього руху
зобов'язані знати і неухильно
дотримуватися вимог цього Закону,
Правил дорожнього руху та інших
нормативних актів з питань безпеки
дорожнього руху.

Згідно зі статтями 245, 280 КУпАП
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

За приписами норм КУпАП підтвердженням
наявності чи відсутності
адміністративного правопорушення є
докази.

Відповідно до статті 251 КУпАП до
доказів відносять протокол про
адміністративне правопорушення,
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновок експерта,
речові докази, показання технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки, відеозапису
чи засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протокол про
вилучення речей і документів, а також
інші документи.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції з
оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення
(затверджена наказом Міністерства
внутрішніх справ України №185 від 22.02.2001,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 26.03.2001 №272/5463) на підтвердження
факту вчинення адміністративного
правопорушення до протоколу
долучаються відповідні матеріали
(рапорти посадових осіб, заяви,
пояснення правопорушників, потерпілих,
свідків правопорушення, протоколи
виявлення, знищення, тощо). Кожний
документ має свої реквізити (дату,
адресу, назву, підпис, штампи, печатки
тощо) і повинен відповідати своєму
призначенню, містити достовірну
інформацію, відповідати вимогам
законодавства.

Зібрані по справі про адміністративне
правопорушення докази відповідно до
статті 251 КУпАП повинні підтверджувати
наявність правопорушення, місце, час
його скоєння, наявність свідків,
потерпілих при обставинах, які
встановлюються, винність особи у
вчиненні правопорушення.

Відповідно до вимог процесуального
закону докази мають бути належними та
допустимими. Допустимими є ті докази,
які зібрані у відповідності до закону,
компетентними органами та в
установленому порядку, а належними -
якщо вони підтверджують факт даного
адміністративного проступку. Докази
повинні бути оформлені з дотриманням
визначеного законом порядку.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року
інспектором ДПС ВДАІ Бахчисарайського
РВ ГУ МВС України в АР Крим старшим
сержантом міліції Дядюрою Є.Ю. був
складений протокол про
адміністративне правопорушення,
вчинене ОСОБА_1, який, керуючи
автомобілем «Део Ланос», держ. номер
НОМЕР_1, в м. Бахчисараї рухався зі
швидкістю 82 км/год, чим перевищив
встановлену законом швидкість в
населених пункатх, тобто порушив
вимоги п. 12.4 ПДДУ, за що передбачена
адміністративна відповідальність,
передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, в підтвердження вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення інспектором ДАІ
наданий протокол про адміністративне
правопорушення, яким зафіксовано
порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього
руху України.

Як вбачається з протоколу по справі про
адміністративне правопорушення,
позивачу були роз'яснені його права і
обов'язки, передбачені ст. 63
Конституції України, ст. 268 КУпАП, він
був повідомлений про час і дату
розгляду справи про адміністративне
правопорушення. В своїх поясненнях
ОСОБА_1 зазначив, що порушив Правила
дорожнього руху ненавмисно та просить
застосувати до нього мінімальний
штраф, з порушенням згоден.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
дорожній рух" забезпечення безпеки
дорожнього руху в України покладається
на Державну автомобільну інспекцію,
яка входить до системи органів
Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (із
змінами і доповненнями) міліції для
виконання покладених на неї обов'язків
надається право складати протоколи про
адміністративні правопорушення, у
випадках, передбачених Кодексом
України про адміністративні
правопорушення, накладати
адміністративні стягнення.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4
Положення про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ (затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 14.04.1997 №341) одним
з основних завдань Державтоінспекції є
забезпечення безпеки учасників
дорожнього руху, захист їх прав та
законних інтересів.

Згідно з Інструкцією з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України
(затверджена наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 27.03.2009 №111,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 26.06.2009 за №576/16592), на підрозділи
ДПС покладені завдання по контролю за
дорожнім рухом, попередженню та
припиненню адміністративних
правопорушень у сфері дорожнього руху.
Працівникам підрозділів ДПС надано
право складати протоколи про
адміністративні правопорушення у
сфері безпеки дорожнього руху, а також
виносити відповідно до чинного
законодавства постанови про
адміністративні порушення.

Таким чином, дії відповідача по
виявленню та фіксації правопорушення,
скоєного ОСОБА_1, винесенню відносно
нього постанови про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу знаходяться в межах його
повноважень та здійснені у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Тому суд вважає позовні вимоги
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 7-11, 15, 71, 159-161, 163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1712 КАС
України, рішення місцевого загального
суду як адміністративного суду у
справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо притягнення до
адміністративної відповідальності є
остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя
Атаманюк Г.С.