Справа № 812/84/14
Суддя: Н.В. Кравцова
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/84/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді
Кравцової Н.В.,

при секретарі судового засідання:
Олейнік О.О.,

за участю сторін:

представника позивача: не
прибув,

відповідача: не
прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали за
адміністративним позовом Міловського
районного центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення суми незаконно
отриманого матеріального забезпечення
у розмірі 474,81 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2014 року Міловський районний
центр зайнятості звернувся до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення суми незаконно отриманого
матеріального забезпечення у розмірі
474,81 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що відповідач 12.09.2012
звернувся до Міловського районного
центру зайнятості з метою пошуку
роботи.

19.09.2012 Міловським районним центром
зайнятості ОСОБА_2 надано статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю. В заяві ОСОБА_2 повідомив,
що трудовою діяльністю не займається,
за цивільно-правовою угодою та за
сумісництвом не працює.

У результаті інформаційного обміну між
Державним центром зайнятості та
центральним органом виконавчої влади
було виявлено, що громадянин ОСОБА_2 у
період перебування на обліку як
безробітний був отриманий дохід від
ТОВ «Лутугинський завод будівельних
матеріалів».

09.12.2013 ОСОБА_2 направлено
лист-повідомлення про необхідність
звернутись до Міловського РЦЗ для
розгляду питання повернення незаконно
отриманого матеріального
забезпечення, однак відповідач до
Міловського РЦЗ не звертався,
незаконно отримане матеріальне
забезпечення в добровільному порядку
не повернув.

На підставі ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» вказана сума боргу у
розмірі 474,81грн. підлягає стягненню з
відповідача.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, до суду надав
заяву про розгляд справи без його
участі, згідно якої позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про дату, місце та час розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення» від 01.03.1991
№803-ХІІ безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Пунктом 1 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
лютого 2007 р. № 219 до державної служби
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні можуть звертатися
всі незайняті громадяни, які бажають
працювати, а також зайняті громадяни,
які бажають змінити професію або місце
роботи, влаштуватися на роботу за
сумісництвом чи у вільний від навчання
час.

У судовому засіданні встановлено, що 12
вересня 2012 року відповідач звернувся
до Міловського районного центру
зайнятості з заявою про реєстрацію як
шукаючого роботу, в якій зазначив, що не
є членом особистого селянського
господарства, не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою, творчою діяльністю не
займається, за цивільно-правовою
угодою та за сумісництвом не працює,
інвалідності не має, пенсію не отримує,
студентом очної форми навчання не є
(арк. справи 7).

19.09.2012 відповідачем подано заяву до
Міловського районного центру
зайнятості, в якій він просив до
вирішення питання працевлаштування
надати статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю (арк. справи 8).

ОСОБА_2 перебував на обліку як
безробітний в Міловському районному
центрі зайнятості та отримав допомогу
по безробіттю за період з 11.04.2013 по
24.04.2013 у сумі 474,81 грн. відповідно до
ст.ст. 1,2 Закону України «Про зайнятість
населення».

У період перебування на обліку в Центрі
зайнятості ОСОБА_2 з 11 квітня 2013 року
прийнято на роботу до ТОВ
«Лутугинський завод будівельних
матеріалів», що підтверджується
наказом (розпорядженням) про прийняття
на роботу №ЛЗ/К-00117 від 12 квітня 2013 року
(арк. справи 11).

Згідно наказу (розпорядження) №ЛЗ/К-00416
про припинення трудового договору
(контракту) ОСОБА_2 03 червня 2013 року
звільнено з ТОВ «Лутугинський завод
будівельних матеріалів»через прогул
(арк. справи 12).

Актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про зайнятість
населення» №92 від 06 грудня 2013 року
підтверджено, що громадянин ОСОБА_2 у
період перебування на обліку у Центрі
зайнятості у період з 11.04.2013 по 03.06.2013
перебував у трудових відносинах, про що
свідчать копії наказів про прийняття
та звільнення з роботи та отримав за
вказаний період дохід - заробітну плату
(арк. справи 13-14).

З листа ТОВ «Лутугинський завод
будівельних матеріалів» вбачається, що
ОСОБА_2 був прийнятий на роботу 11 квітня
2013 року наказом №117 та звільнений 03
червня 2013 року за прогул наказом №416. У
період з 11.04.2013 по 04.06.2013 отримував дохід
на підприємстві ТОВ «Лутугинський
завод будівельних матеріалів» (арк.
справи 10).

Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення» від
01.03.1991 №803-ХІІ встановлено, що в Україні
до зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах:
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України «Про особисте селянське
господарство».

Листом Міловського районного центру
зайнятості №20/3-2287 від 09.12.2013 ОСОБА_2
запрошено звернутись до Центру
зайнятості для розгляду питання
повернення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю. Відповідач на
рахунок Міловського районного центру
зайнятості вказані кошти не повернув.

Таким чином, громадянин ОСОБА_2 у період
перебування на обліку в Центрі
зайнятості відносилася до категорії
зайнятого населення, що спричинило
незаконну виплату допомоги по
безробіттю.

Згідно ч.3 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п.6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року № 307, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Таким чином, незаконно отримана
допомога по безробіттю, що підлягає
стягненню з відповідача, складає 474,81
грн.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Міловського районного центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
суми незаконно отриманого
матеріального забезпечення у розмірі
474,81 грн. підлягають задоволенню,
оскільки є законними та
обґрунтованими.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
105, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Міловського
районного центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення суми незаконно
отриманого матеріального забезпечення
у розмірі 474,81 грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; і.к. НОМЕР_1)
на користь Міловського районного
центру зайнятості суму незаконно
отриманого матеріального забезпечення
у розмірі 474,81 грн. (чотириста сімдесяти
чотири гривні 81 копійка).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Н.В. Кравцова