Справа № 802/85/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 р.
м. Вінниця

Справа № 802/85/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання:
Чабан Вікторії Вікторівни,

представників позивача:
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача:
Вініцької Б.А.,

представника третьої особи:
Голубчик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Ленінський відділ Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
постанови,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 ( далі - ОСОБА_5,
позивач ) до інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області ( далі - інспекція,
відповідач ), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Ленінський відділ Державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
інспекцією державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області в жовтні 2013 року проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог чинного законодавства у сфері
містобудування, будівельних норм,
державних стандартів і правил щодо
будівництва кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по
АДРЕСА_2, результати якої оформлено
актом перевірки №1093-ПП від 25.10.2013 року (
далі - Акт перевірки "1" ), примірник
якого отримано представником позивача
в день його складання (а.с. 12). Як
зазначено в висновках вищевказаного
Акта перевірки "1", об'єкт був прийнятий
в експлуатацію в серпні 2011 року,
відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
19 серпня 2011 року № ВН 4, під час
перевірки було встановлено, що
відхилень від прийнятого об'єкту до
проектних рішень не виявлено, об'єкт
експлуатується та будівельні роботи не
проводяться.

Разом з тим, як зазначає позивач, в
порушення ст. 19 Конституції України та
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №553 від 23.05.2011 року,
відповідачем в подальшому
необґрунтовано винесено інший акт
перевірки за тим же номером ( №1093-ПП ) і
від того ж числа ( 25.10.2013 року ) (далі - Акт
перевірки "2"), згідно якого
відповідачем встановлено порушення з
боку позивача, а саме, що замовником
будівництва була надана недостовірна
інформація до п.1, 4, 11 декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
19 серпня 2011 року № № ВН 4. На
підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 25 жовтня 2013 року
стосовно ОСОБА_5 та прийнято
оскаржувану постанову №49 "Про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" від
12.11.2013 року, якою ФОП ОСОБА_5 визнано
винною у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз.4 ч.2 п.6 ст.2 Закону
України « Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі
103230,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними
висновками інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області щодо наявності
порушень, позивач вважає, що постанова
№49 "Про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" від 12.11.2013 року є
протиправною, оскільки прийнята
відповідачем на підставі незаконно
складеного акту перевірки та протоколу
про правопорушення, а тому підлягає
скасуванню.

Крім того, в позовній заяві позивач
просила поновити строк на оскарження
постанови № 49 « Про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» від 12
листопада 2013 року, зазначаючи, що про
існування зазначеної постанови, а
також іншого акту перевірки та
протоколу про правопорушення їй стало
відомо лише 13 січня 2014 року, коли до неї
прийшов державний виконавець і
повідомив про наявність відкритого
виконавчого провадження з примусового
виконання постанови № 49 від 12.11.2013 року
інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області про стягнення з ОСОБА_5 штрафу в
сумі 103230,00 грн.

Розглянувши заявлене клопотання, суд
прийшов до висновку, що причини
пропуску позивачем строку звернення до
адміністративного суду слід визнати
поважними, оскільки вищевикладені
доводи позивача є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами
адміністративного позову та не
спростовані відповідачем. Так,
представником відповідача не надано
суду належних доказів отримання
позивачем постанови № 49 від 12.11.2013 року
інспекції державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області про накладення на ОСОБА_5
штрафу в сумі 103230,00 грн., а саме
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Виходячи з встановлених обставин
справи, суд приймає до уваги твердження
позивача, що про існування
оскаржуваної постанови їй стало відомо
лише 13.01.1014 року, відтак суд вважає, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду саме з поважних причин. Враховуючи
викладене, суд прийшов до висновку про
розгляд адміністративної справи по
суті заявлених позовних вимог.

Позивач та представники позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та, посилаючись на
обставини викладені у позовній заяві
та пояснення надані в судовому
засіданні, просили адміністративний
позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, зазначив, що
оскаржувана постанова прийнята
відповідачем відповідно до вимог
чинного законодавства, є законною та
обґрунтованою.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача щодо
заявлених позовних вимог покладалась
на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача,
представників сторін, третьої особи,
показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_5 зареєстрована як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Вінницької міської ради 10.03.1998 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця та випискою серії
НОМЕР_2 з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с. 20, 21).

В період з 21.10.2013 року по 25.10.2013 року
інспекцією державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області, відповідно до статті 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" та згідно з Порядком
здійснення архітектурно-будівельного
контролю, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553, на підставі
звернення депутата Вінницької
районної ради Безверхого О.С. (а.с. 49) і
наказу інспекції від 17.10.2013 року №
1093-ПП, та відповідно до направлення від
17.10.2013 року № 1093-ПП ( а.с. 9 ), проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_5 щодо будівництва кафе «
ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_2.

Результати перевірки оформлено актом
від 25.10.2013 року № 1093-ПП (Акт перевірки
"1"), примірник якого отримано ФОП ОСОБА_5
того ж дня (а.с. 10 - 11).

Як зазначено в висновках вищевказаного
Акта перевірки "1", об'єкт був прийнятий
в експлуатацію в серпні 2011 року,
відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
19 серпня 2011 року № ВН 4, під час
перевірки було встановлено, що
відхилень від прийнятого об'єкту до
проектних рішень не виявлено, об'єкт
експлуатується та будівельні роботи не
проводяться.

Однак, як пояснив в судовому засіданні
представник відповідача, в подальшому
інспекцією при дослідженні декларації
№4 "Про готовність об'єкта до
експлуатації" від 19.08.2011 року, поданої
ФОП ОСОБА_5, була виявлена
недостовірність даних, а саме:

- в п. 1 зазначеної декларації була
подана інформація замовника, як
громадянки, в той час, як дозвільні
документи (дозвіл №259/03-08 від 21.11.2006
року, перереєстрований 26.06.2008 року №219)
був отриманий на приватного підприємця
- ФОП ОСОБА_5;

- в п. 11 була надана інформація про
термін будівництва з 22.11.2008 року по
20.07.2011 року, а роботи виконувалися у 2007
році;

- в п. 4 була надана інформація про
генерального підрядника - ТОВ
"Практик-С". В той же час, підрядник
своїм листом №11 від 22.10.2013 року
зазначив, що він виконував
будівельно-монтажні роботи по даному
об'єкту у 2007 році, а з 2008 року по
сьогоднішній час роботи не виконував.

Як пояснив представник відповідача, за
результатами встановлених додаткових
обставин, відповідачем був складений
новий акт перевірки від 25.10.2013 року №
1093-ПП (Акт перевірки "2"), згідно якого
встановлено порушення з боку позивача,
а саме, що замовником будівництва була
надана недостовірна інформація до п.1, 4,
11 декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 19 серпня 2011 року № №
ВН 4 ( а. с. 56 - 57 ). Крім того, було
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
25.10.2013 року стосовно ОСОБА_5 ( а.с. 58 - 59 ).
Представник відповідача стверджував,
що примірник акту та протоколу були
надіслані на адресу місця реєстрації
позивача ( а.с. 55, 60 ), оскільки
представник позивача в телефонній
розмові відмовився їх підписати, проте
в ході судового розгляду справи
представником відповідача так і не
було надано відповідних та достатніх
доказів, які б підтверджували факт
надсилання зазначених документів
позивачу та їх отримання останнім
(зокрема, рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення ).

В подальшому, на підставі зазначеного
акту перевірки від 25.10.2013 року № 1093-ПП (
Акт перевірки "2" ), відповідачем
винесено постанову №49 "Про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" від 12.11.2013
року, якою ФОП ОСОБА_5 визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абз.4 ч.2 п.6 ст.2 Закону
України « Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі
103230,00 грн. ( а.с. 12-13 ).

Вважаючи зазначену постанову
протиправною, позивач звернулась з
даним позовом до суду за захистом своїх
порушених прав та інтересів.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 05.04.2007 року №877-V "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", державний
нагляд (контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Відповідно до статті 41 Закону України
від 17.02.2011 року №3038-VI "Про регулювання
містобудівної діяльності" (далі - Закон
№3038-VI), державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини 4 статті 41 Закону
№3038-VI, посадові особи інспекцій
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право,
зокрема: безперешкодного доступу до
місць будівництва об'єктів; складати
протоколи про вчинення правопорушень,
акти перевірок та накладати штрафи
відповідно до закону; проводити
перевірку відповідності виконання
підготовчих та будівельних робіт
вимогам державних будівельних норм,
стандартів і правил, затвердженим
проектним вимогам, рішенням, технічним
умовам, своєчасності та якості
проведення передбачених
нормативно-технічною і проектною
документацією зйомки, замірів,
випробувань, а також ведення журналів
робіт, наявності у передбачених
законодавством випадках паспортів,
актів та протоколів випробувань,
сертифікатів та іншої документації.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 41 Закону №3038-VI,
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 року №553 затверджений
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (далі -
Порядок №553).

Згідно пункту 1 Порядку №553, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Держархбудінспекцією та
її територіальними органами (далі -
інспекції).

Пунктом 7 Порядку № 553 встановлено, що
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є:

- подання суб'єктом містобудування
письмової заяви про проведення
перевірки об'єкта будівництва або
будівельної продукції за його бажанням
чи письмової заяви про проведення
перевірки щодо дотримання суб'єктом
господарювання Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з будівництвом об'єкта
архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;

- необхідність проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у повідомленні та декларації
про початок виконання підготовчих
робіт, повідомленні та декларації про
початок виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта;

- перевірка виконання суб'єктом
містобудівної діяльності вимог
приписів інспекцій;

- перевірка виконання суб'єктом
господарювання вимог інспекції щодо
усунення порушень ліцензіатом
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності;

- звернення фізичних чи юридичних
осіб про порушення суб'єктом
містобудування вимог містобудівного
законодавства;

- вимога правоохоронних органів
про проведення перевірки.

Відповідно до положень, закріплених в
п.7 Порядку № 553, строк проведення
позапланової перевірки не може
перевищувати п'яти робочих днів, а у
разі потреби може бути одноразово
продовжений за письмовим рішенням
керівника відповідної інспекції чи
його заступника не більше ніж на два
робочих дні.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Згідно п. 9 Порядку № 553, державний
архітектурно - будівельний контроль
здійснюється у присутності суб'єктів
містобудування або їх представників,
які будують або збудували об'єкт
будівництва.

Пунктом 13 Порядку визначені
повноваження суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
згідно яких він має право, крім іншого,
отримувати та ознайомлюватись за
результатами перевірки з актом
перевірки, складеним інспекцією;
подавати в письмовій формі свої
пояснення, зауваження або заперечення
до акта перевірки, складеного
інспекцією за результатами перевірки.

Відповідно до п. 16, 18 Порядку № 553, за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.
Акт перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Згідно п. 17, 19 Порядку № 553, у разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт. Припис
складається у двох примірниках. Один
примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний архітектурно -
будівельний контроль.

Відповідно до пункту 20 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України.

Згідно пункту 21 Порядку № 553, якщо
суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно - будівельний контроль
підписати акт перевірки та припис,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно - будівельний контроль,
від отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Пунктом 22 Порядку № 553 передбачено, що
постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший примірник постанови у триденний
строк після її прийняття вручається
під розписку суб'єкту містобудування
(керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта містобудування)
або надсилається рекомендованим
листом з повідомленням, про що робиться
запис у справі. Два примірники
залишаються в інспекції, яка наклала
штраф.

Аналізуючи вищенаведені правові норми
та встановлені в ході судового
розгляду фактичні обставини справи,
суд зазначає наступне.

Як встановлено судом з наданих
сторонами доказів, пояснень позивача,
представників сторін, показань
свідків, позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_5 щодо будівництва кафе «
ІНФОРМАЦІЯ_1 » було проведено на
підставі наказу інспекції від 17.10.2013
року № 1093-ПП та відповідно до
направлення від 17.10.2013 року № 1093-ПП ( а.с.
9 ). Як зазначено в направленні на
здійснення позапланової перевірки
строк його дії з 21 по 25 жовтня 2013 року.
Як пояснили в судовому засіданні
представник відповідача та свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7 строк проведення
перевірки не продовжувався в порядку,
передбаченому п. 7 Порядку № 553.

З результатами здійсненої перевірки
посадовими особами інспекції був
складений, відповідно до вимог пунктів
16, 18 Порядку № 553, Акт перевірки "1" № 1093 -
ПП від 25.10.2013 року, яким правопорушень у
сфері містобудівної діяльності не
виявлено. В судовому засіданні було
оглянуто оригінал зазначеного акту та
встановлено, що він підписаний як
перевіряючими - посадовими особами
інспекції ОСОБА_6, ОСОБА_7, так і
представником ОСОБА_5 ( замість неї ) -
ОСОБА_2, без будь -яких зауважень щодо
здійснення перевірки ( а.с. 10 - 11 ).
Примірник акту також був отриманий
представником ОСОБА_5 - ОСОБА_2, про що
свідчить його підпис.

Зазначені обставини також були
встановлені з пояснень позивача
ОСОБА_5, її представника ОСОБА_2 та
підтверджені показаннями інспекторів,
що безпосередньо проводили перевірку,
а саме: начальника відділу по
Центральному регіону управління
контролю за будівництвом об'єктів та
державного ринкового нагляду №2
інспекції ОСОБА_6 та головного
державного інспектора вищезазначеного
відділу ОСОБА_7, які були допитані в
судовому засіданні в якості свідків
(а.с. 61, 62).

Так, на запитання суду щодо часу та
обставин складання Акту перевірки "1"
№1093-ПП від 25.10.2013 року та Акту перевірки
"2" №1093-ПП від 25.10.2013 року свідок ОСОБА_6 в
судовому засіданні пояснила наступне.
Під час проведення перевірки
перевіряючими правопорушень з боку
позивача виявлено не було, в зв'язку з
чим був складений Акт перевірки "1", який
вручений представнику позивача ОСОБА_2
Проте, в подальшому перевіряючими було
виявлено недостовірні дані в
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, зареєстрованої в
інспекції 19.08.2011 за № 4, в зв'язку з
чим було складено Акт перевірки «2».
Свідок пояснила, що Акт перевірки «1»,
це був «попередній» акт перевірки,
який в подальшому був уточнений Актом
перевірки «2».

На запитання суду, яким чином при
складанні Акту перевірки «2» від 25.10.2013
року посадовими особами інспекції
могли бути враховані документи, які
надійшли до інспекції після 25.10.2013 року,
а саме: довідка ФОП ОСОБА_5 вфд 28 жовтня
2013 року ( а.с. 44 ), лист ТОВ «Практик -С» за
вхідним № 1951-07-16 від 01.11.2013 року ( а.с. 45 ),
свідок ОСОБА_6 пояснила, що з 28 жовтня
2013 року вона перебувала у відпустці, в
зв'язку з чим Акт перевірки «2» було
складено датою - 25.10.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що
фактично перевірка проводилась поза
межами визначеного терміну ( 21 - 25
жовтня 2013 року ), не дивлячись на те, що
термін її проведення не продовжувався
в установленому порядку. Відповідно,
Акт перевірки «2» фактично було
складено також поза межами перевірки.

На запитання суду, якими саме
нормативно-правовими актами
керувались інспектора під час
складання Акту перевірки "2", яким
встановлено порушення позивачем вимог
п.10 ст. 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
та за наслідками оформлення якого був
складений протокол від 25.10.2013 року "Про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" та винесена постанова №49
"Про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" від 12.11.2013 року, свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не змогли надати
відповіді. Не зміг пояснити і
представник відповідача якими
законодавчими чи нормативно -
правовими актами передбачено
складання «попередніх», «уточнюючих»
актів перевірки чи доповнень до актів
перевірки.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд
зазначає, що акт перевірки це документ,
що засвідчує результати перевірки
відповідними державними органами
дотримання встановлених чинним
законодавством норм і правил та
служить підставою для накладення на
юридичних та фізичних осіб, що їх
порушили, санкцій. Іншими словами, акт
перевірки, це остаточний документ, який
оформлений у встановленому порядку,
складається посадовими особами
органів контролю за результатами
перевірки.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що на час складання Акту
перевірки "1" №1093-ПП від 25.10.2013 року
інспекцією державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області позапланова перевірка
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_5 була закінчена, оскільки термін
її проведення з 21 по 25 жовтня 2013 року, а
встановлені в ході перевірки обставини
знайшли відображення у
вищезазначеному Акті.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснив, що
перевірку він здійснював з виходом на
перевіряємий об'єкт і під час її
проведення було встановлено, що об'єкт -
кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1» був прийнятий в
експлуатацію в серпні 2011 року,
відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
19 серпня 2011 року № ВН 4; відхилень
прийнятого об'єкту від проектних
рішень не виявлено, об'єкт
експлуатується та будівельні роботи не
проводяться. Зазначені висновки
знайшли своє відображення в Акті
перевірки «1», який був ним підписаний.
На запитання суду щодо часу, обставин
складання та підписання свідком Акту
перевірки «2» останній не зміг надати
певних пояснень.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи
до уваги, що нормами чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, не передбачено
складання доповнень до акту перевірки
або складання «попередніх»,
додаткових, повторних актів перевірки,
суд приходить до висновку, що
перевіряючими неправомірно складено
Акт перевірки "2" №1093-ПП від 25.10.2013 року,
а відтак відповідачем також
неправомірно складено протокол від
25.10.2013 року "Про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" та винесено
постанову №49 "Про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" від 12.11.2013 року, якою на ФОП
ОСОБА_5 накладено штраф в сумі 103230,00 грн.

Крім того, в судовому засіданні було
досліджено оригінал спірної
декларації "Про готовність об'єкта до
експлуатації", поданої позивачем та
зареєстрованої інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю у
Вінницькій області 19.08.2011 року за № ВН
4, копію якої долучено до
матеріалів справи. Ознайомившись з
наданою представником відповідача
декларацією, суд зауважує, що на
сторінці 3 декларації, в інформації,
зазначеній в спірному пункті 11,
візуально вбачається виправлення, а
саме виправлено цифру «8» в даті
початку будівництва - 22.11.2008 р. Як
стверджує представник позивача,
зазначене виправлення зроблено самим
відповідачем, що, відповідно,
заперечується останнім. Суд зауважує,
що на даний час суд позбавлений
можливості встановити ким, коли та за
яких обставин було зроблено вказане
виправлення. Проте, суд зазначає, що
декларація не поверталась замовнику (
позивачу ), була прийнята відповідачем
і при цьому посадовою особою
відповідача було перевірено повноту
даних декларації, про що свідчить
відповідна відмітка на звороті арк. 4
декларації. Також суд наголошує, що
зміни до декларації не вносились, як
того вимагає ч. 1 ст. 39 - 1 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності». Зазначена обставини була
підтверджена і представником
відповідача в судовому засіданні.

Приймаючи рішення по суті спору, суд
також керувався наступним.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряючи, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано , тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дій);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно вимог ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положеннями, закріпленими в пункті 12
Порядку здійснення державного
архітектурно - будівельного контролю,
передбачено, що посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно - будівельного
контролю зобов'язані:

- у повному обсязі, об'єктивно та
неупереджено здійснювати державний
архітектурно - будівельний контроль у
межах повноважень, передбачених
законодавством;

- ознайомлювати суб'єкта
містобудування чи уповноважену ним
особу з результатами державного
архітектурно - будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством.

Встановивши фактичні обставини справи
та проаналізувавши їх в сукупності та
співвідношенні з нормами чинного
законодавства, що регулює спірні
правовідносини, суд констатує, що
відповідачем в ході здійснення
позапланової перевірки позивача та
прийняття рішення за її результатами
не дотримано вищенаведених вимог
законодавства, внаслідок чого прийнято
незаконне та необґрунтоване рішення,
яке підлягає скасуванню.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративному судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суд
зауважує, що відповідачем в ході
судового розгляду справи не доведено
правомірність прийнятої ним постанови
№ 49 від 12.11.2013 року про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд,
відповідно до ст.86 КАС України, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам,
встановленим у справі, підтверджуються
належними, достовірними та допустимими
доказами, дослідженими у судовому
засіданні за участю присутніх
учасників процесу, а тому підлягають
задоволенню з розподілом судових
витрат відповідно до ст. 94 КАС України.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
В зв'язку з наведеним, суд стягує на
користь позивача з Державного бюджету
України документально підтверджені
понесені судові витрати ( судовий збір )
в сумі 206,47 грн. (а.с. 2 ).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову №49 «Про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» від 12.11.2013 року, прийняту
інспекцією державного архітектурно -
будівельного контролю у Вінницькій
області щодо фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_5 (АДРЕСА_1, 21100, ідентифікаційний
код НОМЕР_1 ) понесені судові витрати (
судовий збір ) в сумі 206,47 грн. ( двісті
шість гривень 47 коп. ).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя /підпис/
Заброцька Людмила
Олександрівна

Копія вірна:

Суддя:

Секретар: