Справа № 2027/2а-9580/11
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р. Справа № 2027/2а-9580/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.

Суддів: Бартош Н.С., Донець Л.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у місті Харкові справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова на
постанову Московського районного суду
м. Харкова від 14.06.2011 року по справі
№ 2027/2а-9580/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

18.05.2011 року позивач звернувся до суду з
вищезазначеним адміністративним
позовом.

За результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження
постановою Московського районного
суду м. Харкова від 14.06.2011 року позов
задоволено. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" та ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період 18.11.2010 року по 18.05.2011 року і в
подальшому у разі прийняття урядом
рішень щодо збільшення мінімальної
пенсії за віком, провадити відповідні
перерахунки пенсії з забезпеченням її
виплати в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неврегульованість на законодавчому
рівні механізму та умов виплати
допомоги особам, які мають статус
"дитина війни", прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм бюджетного
законодавства України та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що позивач відповідно до
ст.1 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" є дитиною війни та
за приписами ст.6 цього закону має право
на отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" та Законом України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
(в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010, 2011 роках встановлювати
розміри соціальних виплат, які
відповідно до законодавства
визначаються залежно від розміру
мінімальної заробітної плати, в
абсолютних сумах у межах асигнувань,
передбачених за відповідними
бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2010, 2011
році (до 23.07.2011 року) дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" до набрання чинності
Закону України № 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про державний
бюджет України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету". Виходячи з
системного аналізу ч.2 ст.19 Конституції
України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та
приписів ч.4 ст.9 КАС України, відповідач
у 2011 році не мав підстав застосовувати
постанову Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008р. за № 530 та був зобов'язаний
діяти у відповідності з приписами
діючої норми ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу ніж зазначена
постанова, нараховувати та здійснювати
позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з
якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст.46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
коштів щодо забезпечення виплат
зазначеної доплати до пенсії, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
підставу невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та зазначеною
нормою Закону. Враховуючи, що держава
взяла на себе обов'язок щодо виплати
позивачу 30% доплати до пенсії та
поклала виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в
систему його органів, але вони не
вчинили жодної дії для нарахування цих
коштів та їх виплати, колегія суддів
вважає, що вони не виконали своїх
повноважень без поважних причин.

Між тим, колегія суддів вважає, що
рішення суду в частині зобов'язання
УПФУ здійснювати перерахунок та
виплату доплати до пенсії позивачу в
подальшому, не відповідають змісту
законодавства, оскільки судове рішення
має бути наслідком чинного правового
регулювання та не може обмежувати волю
законодавчого органу в майбутньому
змінювати правове регулювання
суспільних відносин.

Крім того, колегія судів зазначає, що
відповідно положень ч.2 ст. 11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З огляду на викладені обставини, через
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
частково неправильного вирішення
справи, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність скасування
оскаржуваної постанови Московського
районного суду м. Харкова від 14.06.2011
року в частині зобов'язання УПФУ
здійснювати перерахунок та виплату
доплати до пенсії позивачу в
подальшому у разі прийняття урядом
рішень щодо збільшення мінімальної
пенсії за віком.

В іншій частині постанова Московського
районного суду м. Харкова від 14.06.2011
року, відповідно положень ст. 200 КАС
України, підлягає залишенню без змін,
підстави для її скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 183-2, 185, 195, 197, 198 ч. 1 п. 3,4, 200, 201, 202 ч.1
п.4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова -
задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 14.06.2011 року скасувати в
частині зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
здійснювати перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком з розміру,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в подальшому у
разі прийняття урядом рішень щодо
збільшення мінімальної пенсії за
віком.

В іншій частині Московського районного
суду м. Харкова від 14.06.2011 року по справі
№ 2027/2а-9580/11 - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) Мельнікова
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Бартош Н.С.
Донець Л.О.