Справа № 823/40/14
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
справа № 823/40/14

10 год. 20 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

при секретарі - Демченко Н.Ю.,

за участю сторін:

представника позивача - не прибув,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Смілі та Смілянському районі
Черкаської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Сміла про стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014 управління Пенсійного
фонду України в м. Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області (далі-позивач) звернулось у
Черкаський окружний адміністративний
суд з адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Сміла
(далі-відповідач), в якому просило
стягнути з відповідача неприйняті до
заліку за вересень-листопад 2013 року
кошти в сумі 759,36грн., виплачені
позивачем як пенсія з інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
підприємствах колишнього СРСР (Росія),
та витрати з її доставки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не приймає до заліку та не
відшкодовує понесені позивачем
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених у зв'язку з професійним
захворюванням та інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - що
отримані ними на підприємствах,
розташованих на території країни
Співдружності незалежних Держав, за
вересень-листопад 2013 року в сумі
759,36грн.

Позивач надав до суду заяву про
розгляд справи без участі його
представника за наявними у справі
матеріалами.

Відповідач заперечував проти
позову на тій підставі, що
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій з інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
здійснюється на централізованому
рівні. Тому просив відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України не
здійснювалось фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, у зв'язку з неявкою у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи суд
встановив, що відповідач не приймає до
заліку та не відшкодовує позивачу
витрати з виплати та доставки пенсій,
виплачених ОСОБА_1 у зв'язку з
професійним захворюванням та ОСОБА_2 у
зв'язку з інвалідністю внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що
отримані цими особами на
підприємствах, розташованих на
території країни Співдружності
незалежних Держав за період
вересень-листопад 2013 року в сумі
759,36грн.

Факт виплати зазначених сум
відображено в актах щомісячної звірки
витрат в особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії з інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с. 7, 11, 15).

Надаючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд виходив з
наступного.

Ст.1 Закону України «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 14 січня 1998
року №16/98-ВР (далі - Основи
законодавства) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
надання соціального захисту, що
включає матеріальне забезпечення
громадян у разі хвороби, повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом, за
рахунок грошових фондів, що формуються
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
законодавства).

Відповідно до п.4 ст.25 Основ
законодавства за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з п.2 ст.7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
22.02.2001 № 2272-ІІІ (далі - Закон № 2272-ІІІ)
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі -
Закон №1105-XIV) встановлено, що особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування,
наведено у ст. 21 Закону №1105-XIV.
Відповідно до вимог цієї статті Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я, у тому числі
пенсії з інвалідності від трудового
каліцтва або професійного
захворювання.

Ч. ст.81 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі -
Закон №1788-ХІІ) визначено, що
призначення і оформлення документів
для виплати пенсій, у т.ч. внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначений відповідним
Порядком, затвердженим постановою
Правління Пенсійного фонду України №
5-4 від 04 березня 2003 року та постановою
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 4 від 04 березня
2003 року.

Згідно з п.4 вказаного Порядку
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат підлягають суми, а саме:
сума основного розміру пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з абз. 2-3 п.3 Прикінцевих положень
Закону № 1105-XIV відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом також
зазначеним у статті 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Вся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності Законом № 1105-XIV
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної та
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом.

З матеріалів справи суд встановив, що
на обліку позивача перебувають: ОСОБА_1
та ОСОБА_2, - які отримують пенсію у
зв'язку з професійним захворюванням та
трудовим каліцтвом відповідно,
отриманими на підприємствах,
розташованих на території
країн-учасниць СНД.

ОСОБА_1 працював на Тазовській
нафтогазорозвідувальній експедиції
Тюменської області. З 15.07.1974 до 31.12.1984 -
вишкомонтажником. У зв'язку з тяжкими
умовами праці отримав професійне
захворювання, що підтверджується
відповідним актом розслідування
професійного захворювання (а.с.45).

За вересень 2013 року позивач виплатив
пенсію у зв'язку з отриманим
професійним захворюванням ОСОБА_1 в
розмірі 150,00грн. Правомірність
призначення такого виду пенсії
відповідач не оскаржував.

ОСОБА_2 працював зварником на
Норільському гірничо-збагачувальному
комбінаті. 06.02.1987 він отримав виробничу
травму, внаслідок травмування його
виробничою спорудою. Факт нещасного
випадку на виробництві
підтверджується актом форми Н-1 №1.

За період вересень-листопад 2013 року
позивач здійснив витрати на виплату та
доставку пенсії з інвалідності у
зв'язку з отриманим трудовим каліцтвом
ОСОБА_2 в розмірі 609грн. 36коп.
Правомірність призначення такого виду
пенсії відповідачем не оскаржувалась.

Враховуючи вищенаведені
нормативно-правові акти і правову
позицію Верховного суду України з
такої категорії справ (постанова від
20.11.2012), суд дійшов висновку, що Фонд
соціального страхування зобов'язаний
відшкодовувати Пенсійному фонду
України витрати, пов'язані з виплатою
та доставкою пенсій у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням.

Оскільки в добровільному порядку такі
суми не сплачені, тому вимоги позивача
про стягнення з відповідача коштів на
виплату та доставку пенсій з
інвалідності ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
отриманої на території держав СНД, за
період вересень-листопад 2013 року в сумі
759грн. 36коп. підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 159-165, 254-256 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов -
задовольнити повністю.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Сміла Черкаської
області (20700, Черкаська обл., м. Сміла,
вул. О.Невського, буд. 38; )
на користь управління Пенсійного фонду
України в м. Смілі та Смілянському
районі Черкаської області (20700,
Черкаська обл., м. Сміла, вул. Леніна,
буд. 35; ) кошти в
загальній сумі 759грн. 36коп. (сімсот
п'ятдесят дев'ять гривень 36 копійок), з
яких: виплачені ОСОБА_1 за вересень 2013
року в розмірі 150грн. 00коп. (сто
п'ятдесят гривень) та ОСОБА_2 за
вересень-листопад 2013 року в розмірі
609грн. 36коп. (шістсот дев'ять гривень 36
копійок), як пенсія у зв'язку з
професійним захворюванням та
інвалідністю, отриманою на території
країн Співдружності незалежних Держав,
та витрати на її доставку.

2. Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з моменту її
проголошення в порядку, передбаченому
ст.ст.185-187 КАС України.

3. Копію постанови направити сторонам.

Суддя
А.М. Бабич