Справа № 815/3217/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3217/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Білгород-Дністровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 02.07.2013 року по справі за
позовом ФОП ОСОБА_1 до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.02.2013 року
№, №, №, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 26.02.2013 року
№, №, №.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що в період з 17 січня 2013
року по 30 січня 2013 року
Білгород-Дністровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Одеської області ДПС проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання
фізичною-особою-підприємцем ОСОБА_1
вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01 січня 2011
року по 30 вересня 2012 року. За
результатами якої був складений акт
перевірки від 13 лютого 2013 року
№331/17-01/НОМЕР_1, у висновках якого
зазначені такі порушення, виявлені за
результатами перевірки. За
результатами перевірки Книги форми №10
було встановлено, що останнім у 2011 році
було відображено дохід від провадження
діяльності у сумі 438760,00 грн. При цьому
на поточний рахунок позивача надійшли
кошти від продажу товару в розмірі
432151,00 грн. Різниця між сумою доходу,
відображеного в книзі форми №10 та
сумою доходу, яка надійшла на рахунок
позивача у розмірі 6028,00 грн., на думку
відповідача, отримана позивачем
готівкою та в порушення вимог п.2.6 ст.2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні, не
оприбутковано позивачем в книзі обліку
доходів та витрат по формі №10
готівкові кошти, отримані як виручка.
За результатами встановлення цього
порушення відповідачем прийнято
податкове повідомлення рішення від
26.02.2013 року № про застосування
штрафних санкцій у розмірі 30140,00 грн.
Однак позивач вважав, що висновки
відповідача щодо порушення позивачем
вимог п.2.6 ст.2 вищезазначеного
Положення базуються на припущеннях та
не відповідають дійсності, оскільки
під час проведення перевірки позивачем
було повідомлено відповідача про те, що
грошові кошти, зазначені останнім як
такі, що отримані готівкою, на момент
перевірки не отримані позивачем
оскільки їх заборгувало КП «Асорті», а
відтак ані готівкою, ані на
розрахунковий рахунок позивача
зазначені кошти не надходили і не були
оприбутковані. З тих самих підстав
підлягає скасуванню й податкове
повідомлення-рішення від 26.02.2013 року
№, яким до позивача застосовано
штрафні санкції у розмірі 1,00 грн. за
порушення п.1 ст.17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». З припущень відповідача щодо
наявності випадків отримання
позивачем доходу у готівковій формі
під час перебування останнім на
загальній системі оподаткування,
відповідачем було зроблено висновок
про порушення позивачем вимог абзацу г)
п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим прийнято
податкове повідомлення-рішення від
26.02.2013 року № про стягнення
штрафних санкцій у розмірі 1316,00 грн.
Позивач не працював і не працює з
готівкою, а відтак штрафні санкції
згідно зазначеного податкового
повідомлення-рішення застосовані до
позивача безпідставно. Відповідачем
помилково зазначена в Додатку 3 до акту
перевірки неправдива інформація, що
ОСОБА_1 в податковій декларації «Про
майновий стан і доходи за 2011 рік»
включив до складу витрат витрати на
покупку товару у: ТОВ «Каблекс Україна»
на суму 8726,98 грн., ТОВ «Резон Плюс» на
суму 1525,00 грн. та ВАТ «Укртелеком» на
суму 296,66 грн. Зазначені рахунки були
оплачені в 2012 році, але вони не були
включені до складу витрат за 2011 рік.
Приймаючи до уваги вищевикладене,
позивач вважає, що акт перевірки
ґрунтується не на матеріалах, які
фактично перевірялися, а на
припущеннях, а тому податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі даного акту підлягають
скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013 року
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 26.02.2013 року:

- № щодо визначення штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1,00 грн.;

- № щодо визначення штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 30140,00
грн.;

- № щодо визначення суми
грошового зобов'язання за платежем
збір за провадження торгівельної
діяльності, за штрафними (фінансовими)
санкціями (штраф) в розмірі 1316,00 грн.;

- № в частині визначення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на доходи фізичних осіб за
основним платежем в розмірі 1319,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штраф) в розмірі 329,75 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Білгород-
Дністровська об'єднана державна
податкова інспекція Одеської області
Державної податкової служби в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення почтових
відправлень, однак в судове засідання
вони не з'явилися, поважність своєї
неявки суду не повідомили, тому
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що в період з 17 січня 2013
року по 30 січня 2013 року
Білгород-Дністровською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Одеської області ДПС проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання
фізичною-особою-підприємцем ОСОБА_1
вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01 січня 2011
року по 30 вересня 2012 року. За
результатами якої був складений акт
перевірки від 13 лютого 2013 року
№331/17-01/НОМЕР_1 (а.с.12-25), у висновках
якого зазначені такі порушення,
виявлені за результатами перевірки:
п.п.177.2 п.177.3 п.177.4 ст.177, п.176.2 ст.176
Податкового кодексу України, за
наслідками чого донараховано податку з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності в сумі 2225,00
грн.; порушення абз. г) п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267
Податкового кодексу України; п.1.2, п.2.2
п.2 ст.2 «Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні»; ст.1 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг.

За результатами встановлених порушень
відповідачем прийнято податкове
повідомлення рішення від 26.02.2013 року
№ про застосування штрафних
санкцій у розмірі 30140,00 грн. (а.с.30); від
26.02.2013 року №, яким до позивача
застосовано штрафні санкції у розмірі
1,00 грн. за порушення п.1 ст.17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (а.с.29); від 26.02.2013
року № про стягнення штрафних
санкцій у розмірі 1316,00 грн. (а.с.32); від
26.02.2013 року № (а.с.31), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачується фізичними особами за
результатами річного декларування в
розмірі 2225,00 грн. за основним платежем
та 556,25 грн. за штрафними санкціями.

Стосовно податкового повідомлення
рішення від 26.02.2013 року № про
застосування штрафних санкцій у
розмірі 30140,00 грн. слід зазначити
наступне.

В ході проведення перевірки
відповідачем було прийнято до уваги та
розглянуто книгу обліку доходів та
витрат, в якій платником самостійно
визначено отриманий дохід за 2011 рік у
сумі 438760,00 грн. (а.с.38-52) та податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2011 рік (а.с.33-36), де сума узгодженого
платником доходу складає 444788,00 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено
розбіжність у сумі 6028,00 грн. Вказана
розбіжність виникла у зв'язку з
дебіторською заборгованістю КП
«Асорті» в розмірі 6028,00 грн., яка
існувала на час 01.01.2012 року. Як
вбачається з п.2.21 акту, відповідач був
повідомлений про наявність
дебіторської заборгованості, однак не
зважаючи на зазначене, відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення від 26.02.2012 року
№.

Відповідно до пункту 54.1 ст.54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 54.3.2 Податкового
кодексу України, контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо необґрунтованості
податкового повідомлення рішення від
26.02.2013 року №, в зв'язку з чим воно
підлягає скасуванню.

Відповідач в п.3.2.2 акту перевірки,
встановив, що перевіркою правильності
визначення валових витрат,
відображених в податковій декларації
«Про майновий стан і доходи за 2011 рік»,
встановлено випадки включення до
складу витрат суми за отриманий в 2011
році товар (послуги), при цьому оплата
за нього здійснена у 2012 році. Зазначені
висновки відповідача знайшли своє
відображення в Довідці рахунку
завищення валових витрат у 2011 році
(а.с.27), в якій зазначено: отримувачі
серед інших: ТОВ «Каблекс Україна»,
дата платежу 12.01.2012 року, дата документу
14.12.2011 року, сума 8726,98 грн.; ТзОВ «Резон
плюс», дата платежу 12.01.2012 року, дата
документу 05.12.2011 року, сума 1525,00 грн.; ВАТ
«Укртелеком», дата платежу 23.01.2012 року,
дата документу 31.12.2011 року, сума 296,66 грн.

Позивачем податкова накладна на суму
296,66 грн. була отримана від ВАТ
«Укртелеком» 10.01.2012 року; податкова
накладна від ТОВ «Резон плюс» на суму
1525,00 грн. була отримана 05.01.2012 року; та
відповідно зазначені суми витрат
віднесені до валових витрат в 2012 році
та включені до Рєстру виданих та
отриманих податкових наклданих за
лютий 2012 року (а.с.60-61), податкова
накладна від ТОВ «Каблекс Україна» на
суму 8726,98 грн. була отримана позивачем
12.01.2012 року, а включено до Реєстру
отриманих податкових накладних в
лютому 2012 року, а отже віднесено до
валових витрат в 2012 році.

В частині висновків відповідача щодо
необґрунтованого віднесення до
валових витрат у 2011 році сум за
отриманий в 2011 році товар (послуги), від
ТОВ «Резон плюс» на суму 3228,61 грн., від
ТОВ «Максус Україна» на суму 1504,39 грн.,
від СПД ОСОБА_2 на суму 2515,36 грн., позивач
погодився з такими висновками акту.

Відповідно до п.п.177.2 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Згідно до п.п.177.3 Податкового кодексу
України, для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг).

Відповідно до п.п.177.4 Податкового
кодексу України, до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 26.02.2013 року
№ підлягає частковому скасуванню
в частині визначення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб за основним
платежем в розмірі 1319,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штраф) в розмірі 329,75 грн., тобто саме в
розмірі, який є різницею між сумою,
визначеною податковим органом та
загальною сумою ПДВ сплаченою за товар,
отриманий від суб'єктів
підприємницької діяльності - ТОВ
«Резон плюс», ТОВ «Максус Україна», СПД
ОСОБА_2

Крім того, податкове
повідомлення-рішення від 26.02.2013 №
прийнято за наслідками встановлених
порушень п.г) п.п.267.1.1. п.267.1 ст.267, ст.263
Податкового кодексу України,
відповідно до якого платниками збору є
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи - підприємці), їх
відокремлені підрозділи, які отримують
в установленому цією статтею порядку
торгові патенти та провадять
діяльність у сфері розваг (крім
проведення державних грошових
лотерей).

Однак в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження того, що
позивач займався діяльністю у сфері
розваг, а отже застосування до ОСОБА_1
штрафних (фінансових) санкцій за
несплату відповідного збору є
необґрунтованим та незаконним, а тому
податкове повідомлення-рішення від
26.02.2013 № також підлягає
скасуванню.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 02.07.2013 року -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.