Справа № 802/4949/13-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 січня 2014 р.
Справа № 802/4949/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Медвідь Ірини Олегівни

представників позивача:
Вітко О. Ю., Годованюка В. М.

представників відповідача:
Щура А. А., Сірака А. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Пфаннер Агро"

до: Жмеринської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Пфаннер Агро" із
адміністративним позовом до
Жмеринської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкове повідомлення -
рішення № від 03.07.2013р. про
зменшення від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
72942,00 грн. прийняте Барською
міжрайонною державною податковою
інспекцією на підставі акта №404/22/34244416
від 17.06.2013р. є протиправним, таким, що
винесене з порушенням вимог чинного
законодавства у зв'язку із чим підлягає
скасуванню.

На переконання позивача, у нього наявні
усі підтверджуючі реальність
господарських операцій документи, які
вимагає чинне законодавство. Крім того
зазначає, що правочини, укладені із
контрагентом, є чинними та
відповідають вимогам національного
законодавства.

Позивач додатково вказав, що Барську
МДПІ припинено на час подання позову,
його правонаступником визначено
Жмеринську ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, у зв'язку із чим
відповідачем визначено саме
Жмеринську ОДПІ.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р.
відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали заявлені позовні
вимоги, додатково надали письмові
докази в підтвердження зайнятої
правової позиції та просили суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача заперечували
проти задоволення позову з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучені до матеріалів справи.
Додатково пояснили суду, що
встановлені перевіркою порушення
діючого законодавства в дійсності мали
місце. Таким чином, відповідач,
приймаючи оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, діяв згідно із
нормами чинного законодавства, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. А тому, на їхню думку,
адміністративний позов не підлягає
задоволенню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Пфаннер Агро"
зареєстроване Барською районною
державною адміністрацією, що
стверджується свідоцтвом про державну
реєстрацію №0000329 від 18.10.2006р.

Головним державним податковим
ревізором інспектором відділу
податкового контролю юридичних осіб
Барської МДПІ Слугоцьким А. В. на
підставі пп.78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI та
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010р. №1238 "Про затвердження
переліку достатніх підстав, які
надають податковим органам право на
проведення позапланових виїзних
перевірок платника податків на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
такого податку", відповідно до пп. 200.11.
ст. 200 ПКУ та відповідно до наказу
Барської МДПІ від 03.06.2013р. №285 проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку товариства з обмеженою
відповідальністю "Пфаннер Агро" з
питань правомірності нарахувань
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за період 01.03.2013р. по 30.04.2013р., що
виникло за рахунок від'ємного значення,
що декларувалося в період з 01.02.2013р. по
31.03.2013р. у сумі 760861 грн., в тому числі за
березень 2013р. - 7433грн., за квітень 2013р. -
753428 грн., згідно з затвердженим планом
перевірки.

Проведеною перевіркою відображених
показників в рядках 10-17 декларації за
квітень 2013р. встановлено завищення
задекларованого показника в рядку 12.4
"Послуги, отримані від нерезидента,
місце постачання яких знаходиться на
митній території України", а саме: ТОВ
"Пфаннер Агро" на порушення п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України до складу
податкового кредиту декларації з ПДВ
за квітень 2013р. неправомірно включено
податок на додану вартість з
консультаційних послуг нерезидента в
сумі 72942,00 грн. в тому числі Фірма
"Пфаннер Бетайлінгунгефервальтунг
ГмбХ" (Австрія) - 62283,00 грн. та Фірма
"ПРОКАТС ГмбХ" (Німеччина) - 10659,00 грн.,
оскільки на підставі наданих до
перевірки первинних бухгалтерських
документів, не встановлено фактичне
використання зазначених
консультаційних послуг в
господарській діяльності платника.

За результатами перевірки позивача
складено акт №404/22/34244416 від 17.06.2013р., в
якому зафіксовано порушення позивачем
вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, перевіркою повноти визначення
податкового кредиту завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового кредиту
задекларований в рядку 24 декларації з
ПДВ на загальну суму 78942,00 грн. в тому
числі по декларації за квітень 2013р.
(реєстраційний № від 18.05.2013р.) в
сумі 72942,00 грн.

На підставі акту перевірки Барською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Вінницької області
Державної податкової служби винесене
податкове повідомлення - рішення
№ від 03.07.2013р., яким позивачу
зменшено від'ємне значення суми
податку на додану вартість у розмірі
72942,00 грн.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Судом встановлено, що позивачем
віднесено до податкового кредиту з
податку на додану вартість суми
податку, сплачені в зв'язку з
придбанням товару в наступних
суб'єктів:

- "Пфаннер Бетайлінгунгсфервальтунг
ГмбХ" (Австрія), відповідно до договору
на надання консультативних послуг PBey/PA
D13/1 від 11.01.2013р. та акта приймання -
передачі консультаційних послуг від
04.03.2013р., позивачем здійснено оплату за
послуги в сумі 311415,77 грн. (29970 євро),
включно податок на додану вартість
62283,15 грн.;

- "ПРОКАТС ГмбХ" (Німеччина), відповідно
до договору на надання консультативних
послуг FN/PA - 1.13 від 19.02.2012р., позивачем
здійснено оплату за консультативні
послуги з питань технології проведення
зимового щеплення яблуневих підщеп в
сумі 53294,33 грн., (5125 євро) включно податок
на додану вартість 10658,87 грн.

Загальна сума податку на додану
вартість, віднесена позивачем до
податкового кредиту за зазначеними
господарськими операціями, становить
72942,02 грн.

На підтвердження придбання даних
послуг позивачем надано суду договір
про надання консультативних послуг
PBey/PA D13/1 від 11.01.2013р., акт
прийому-передачі послуг від 04.03.2013р.,
договір РN/РА - 1.13 від 19.02.2012 року, акт
прийому-передачі консультативних
послуг від 11.03.2013р.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час : здійснення господарської
операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення. Для
контролю та впорядкування оброблення
даних на підставі первинних
документів можуть складатися зведені
облікові документи.

Вимоги до первинних бухгалтерських
документів визначені ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні". Так,
зокрема, первинний бухгалтерський
документ повинен мати такі обов'язкові
реквізити: зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції, посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення.

Пунктами 2.4 та 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, передбачено, що
первинні документи для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа. У разі
виявлення невідповідності первинного
документа вимогам законодавства у
сфері бухгалтерського обліку такі
документи з письмовим обґрунтуванням
передаються керівнику підприємства,
установи. До окремого письмового
рішення керівника такі документи не
приймаються до виконання.

Отже, наявність податкових накладних
дійсно є обов'язковою обставиною для
визначення правильності формування
податкового кредиту, але не вичерпною.
Якщо певна господарська операція не
відбулася чи відбулася не за тим її
змістом, який відображений в укладених
платником податку договорах, то це є
підставою для застосування
відповідних наслідків у податковому
обліку, виміром, якщо наведені у
договорах товари чи послуги фактично
не поставлялися, то придбання їх
товарів або послуг не відбулося.
Відповідно право на податковий кредит
у такого платника податків не виникає,
оскільки при цьому не дотримано
обов'язкових умов для виникнення
такого права - придбання товарів
(послуг) з метою їх використання у
господарській діяльності.

Враховуючи викладені вище норми
національного законодавства, суд
зазначає, що зведені облікові
документи можуть виконуватись
виключно на підставі первинних
бухгалтерських документів,
підтвердженням фактичного здійснення
господарської операції є первинний
бухгалтерський документ, який
відповідає вимогам чинного
законодавства України, а дефектність
первинних бухгалтерських документів,
як наслідок, зумовлює
необґрунтованість даних
бухгалтерського та податкового обліку.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.01.2013р. між Замовником - позивачем та
Виконавцем - фірмою "Пфаннер
Бетайлігунгсфервальтунг ГмбХ"
(Австрія) укладено договір № PBey/PA D13/1
про надання консультаційних послуг,
згідно умов якого Замовник замовляє, а
Виконавець надає послуги з питань
технології садівництва, вирощування
саджанців, зернових та технічних
культур, ягід, сушіння та зберігання
сільськогосподарських культур.
Послуги надаються для підвищення
ефективності роботи, впровадження
новітніх агротехнологій, поліпшення
якості управління товариством ( Т. 1, а.с.
48-49).

Відповідно до акту прийому - передачі
послуг від 04.03.2013р. загальна тривалість
послуг становить 162 години за ціною 185
ЄВРО за годину. Таким чином загальна
вартість робіт становить 29 970 ЄВРО (Т. 1,
а.с. 50).

Оскільки даний бухгалтерський
документ охоплює значний період часу,
впродовж якого різні за змістом дії
вичинялись на протязі 44 днів та є
складеним не під час, а впродовж
декількох днів після завершення
господарських операцій, містить
загальний перелік консультативних
послуг без зазначення одиниці виміру
та тривалості кожної з них, акт не
містить прізвища та посади
безпосереднього виконавця
господарських операцій, то, суд
приходить до переконання, що акт від
04.03.2013р. за своїм змістом є таким, що
складений із порушення вимог до
первинних документів, що передбачені
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність".

Судом досліджено, що згідно
згадуваного акту прийому - передачі
послуг від 04.03.2013р. позивачу надавалися
наступні послуги: консультації щодо
застосування різних систем поливу
ґрунту при вирощуванні саджанців,
аналіз економічної ефективності
застосування систем поливу ґрунту,
особливості застосування кругових та
фронтальних систем поливу компаній Otech,
LR, Nelson, Hunter, TORO, Rein Birt, Weathermatic, аналіз
практики використання систем поливу
фірми Hawle в провідних європейських
аграрних компаніях, консультації щодо
розробки проекту поливу
плодорозсадника позивача, проведення
розрахунків та вибір оптимального типу
систем поливу фірми Hawle, які не були
предметом договору на виконання якого
видано акт.

Судом також встановлено, що недоліки
встановлені в акті від 04.03.2013р. містить
і акт прийому-передачі консультативних
послуг від 11.03.2013р., складений на
виконання договору № FN/РА-1/13 від
19.02.2013р. Зокрема, у згаданому документі
не вказано змісту (обсягу)
господарської операції, а саме часу
(періоду), впродовж якого надавались
послуги, також акт не містить відмітки
про те, що дані послуги були передані
керуючою фірмою - виконавцем та
прийняті безпосередньо директором
товариством - замовником, тоді як в
порушення ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" в згаданому
первинному бухгалтерському документі
не зазначено осіб, безпосередньо
відповідальних за виконання
господарської операції.

За таких обставин суд зазначає, що дані
податкового обліку позивача в частині
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість, а, згодом,
від'ємного значення в порушення п. 44.1
ст. 44 Податкового кодексу України, ст. 1,
ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" не ґрунтуються на
оформлених належним чином первинних
бухгалтерських документах.

Окрім того, в ході судового розгляду
адміністративної справи судом
досліджено договір № 02/13 пр від 01.02.2013р.
укладений між позивачем та ТОВ
"Міжлісся" на підтвердження придбання
послуг зі здійснення зимового щеплення
було придбано Позивачем у ТОВ
"Міжлісся" на підставі договору ,
придбання яких підтверджується актами
надання послуг №182 від 28.02.2013р., № 230 від
31.03.2013р., № 318 від 30.04.2013р., № 389 від
31.05.2013р., № 390 від 31.05.2013р.

Таким чином, господарська операція з
придбання послуг з консультування
працівників ТОВ "Фаннер Arpo" із
здійснення зимового щеплення на
підставі договору на надання
консультативних послуг FN/PA - 1.13 від
19.02.2012р. позбавлена будь-якої
господарської мети, оскільки власне
комплекс робіт із зимового щеплення
виконувався ТОВ "Міжлісся".

Отже, Позивачем в порушення п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України віднесено
до податкового кредиту суми податку з
вартості послуг, без мети їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Крім того, у ході судового розгляду
справи, представник відповідача
звернув увагу на постанову Барського
районного суду від 22.08.2013р. в справі
№125/1947/13-п про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 163-1 КУпАП.

Із зазначеної постанови встановлено,
що ОСОБА_6, займаючи посаду в. о.
головного бухгалтера ТОВ "Пфаннер Arpo",
порушила рядок ведення податкового
обліку, а саме завищила залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду,
задекларованого у рядку 24 декларації з
ПДВ за квітень 2013 року на загальну суму
72 942,00 грн., чим порушила п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України.

Вказана постанова Барського районного
суду Вінницької області набула
законної, що підтверджується
постановою Апеляційного суду
Вінницької області по справі № 125/1947/13-п
від 09.12.2013р.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є безпідставними і,
відповідно, не підлягають задоволенню
в повному обсязі, оскільки сукупність
згаданих обставин свідчать про
правомірність формування службовими
особами Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області в акті перевірки
висновків про завищення ТОВ "Пфаннер
Агро" залишку від'ємного значення
задекларованого в рядку 24 декларації з
ПДВ на загальну суму 72942,00 грн., який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного періоду в
тому числі по декларації за квітень 2013
року.

Ухвалюючи рішення по даній справі, суд
виходив із рекомендацій ВАСУ,
викладених в листі від 06.05.2011 №742/11/13-11
відповідно до якого судам слід
ураховувати, що наявність укладеного
між учасниками господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

Контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам. При цьому з
урахуванням норм статей 61 та 44
Податкового кодексу України саме на
контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.
Оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України визначено,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача і у
справах про поновлення на публічній
службі.

В судовому засіданні позивач не навів
аргументів та доказів, які б стали
підставою для задоволення позову. В
свою чергу, вимоги щодо свого обов'язку
довести правомірність прийнятого
рішення відповідачем виконано.

На підставі викладеного та враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, витрати пов'язані з
розглядом справи, згідно положень
статті 94 КАС України, позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комар Павло Анатолійович