Справа № 825/316/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 року
Чернігів Справа №
825/316/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого-судді Д'якова В.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Чернігівської обласної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Чернігівської обласної державної
адміністрації ( далі - Чернігівська ОДА)
в якому, враховуючи зменшення позовних
вимог просить суд: визнати
неправомірними дії некомпетентного
органу та скасувати рішення комісії зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській ОДА (про
вилучення посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
від 28.04.2006 та вкладки НОМЕР_2 від 30.04.2010,
виданих на ім'я ОСОБА_1), яке було
оформлено протоколом №5 від 21.05.2012, зі
змінами від 27.09.2013, у зв'язку з
відсутністю повноважень на прийняття
такого рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
їй було надано статус особи яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи та 28.04.2006 головним
управлінням праці та соціального
захисту населення Чернігівської ОДА
видано посвідчення особи яка,
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорії 1) серія НОМЕР_1
від 28.04.2006. Листом від 24.12.2013 №06-3279
управління праці та соціального
захисту населення Ніжинської міської
ради Чернігівської області повідомило
ОСОБА_1, що протоколом №5 від 21.05.2012, зі
змінами від 27.09.2013, члени обласної
комісії зі встановлення статусу
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
Чернігівській ОДА прийняли рішення про
вилучення у ОСОБА_1 посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Позивач
вважає вказане рішення протиправним та
такими, що підлягає скасуванню, тому
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Позивач та її представник до суду не
з'явились, представник позивача надав
суду заяву в якій просив проводити
розгляд справи без їх участі, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
подав письмові заперечення, в яких
просив розглядати справу без його
участі та зазначив, що комісію з
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи було ліквідовано згідно з
розпорядженням голови Чернігівської
ОДА від 25 листопада 2013 року № 49. Також
представник зазначив, що до потерпілих
від Чорнобильської катастрофи
відповідно до п.6 ст. 11 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» належать
особи, які досягли повноліття, з числа
зазначених у статті 27 Закону, та яким у
дитячому віці встановлено причинний
зв'язок інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи, за умови
проходження переогляду у
спеціалізованій медико-соціальній
експертній комісії відповідно до
частини п'ятої статті 17 цього Закону.
Оскільки у дитячому віці ОСОБА_1 не було
встановлено інвалідності, пов'язаної з
впливом аварії на Чорнобильській АЕС,
тому відповідно до вимог чинного
законодавства правових підстав для
віднесення останньої, після досягнення
повноліття, до категорії осіб,
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи немає. Причинний зв'язок
інвалідності позивача з наслідками
Чорнобильської катастрофи,
встановлений у 2006 році, є недостатнім
для визначення статусу особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 1, оскільки
відсутня одна з умов - це статус
потерпілого, визначений п.6 ст.11 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи, що сторони надіслали заяви
про розгляд справи без їх участі, суд,
відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, ухвалив розглянути справу в
порядку письмового провадження на
основі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково з огляду на наступне.

У зв'язку з захворюванням на променеву
хворобу (рак щитовидної залози) та
втратою працездатності, у 2006 році,
лікарі Чернігівської обласної
спеціалізованої
лікарсько-консультативної комісії по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
ЧАЕС при комунальному
лікувально-профілактичному закладі
«Чернігівський обласний центр
радіаційного захисту та оздоровлення
населення» встановили причинний
зв'язок захворювання ОСОБА_1 внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС, що
підтверджується експертним висновком
№71 від 22.03.2006 (а.с.13) та довідкою серії
МСЕ-ЧНВ № 474479 від 11.04.2006 (а.с.11).

На підставі вищезазначеного висновку,
28.04.2006 головним управлінням праці та
соціального захисту населення
Чернігівської ОДА ОСОБА_1. надано
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та видано посвідчення особи яка,
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорії 1) серія НОМЕР_1
від 28.04.2006 (а.с. 14).

Протоколом № 5 від 21.05.2012 обласною
комісією зі встановлення статусу
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
Чернігівській ОДА прийнято рішення про
вилучення у ОСОБА_1. посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
серії НОМЕР_1 від 28.04.2006 та вкладки до
посвідчення НОМЕР_2 від 30.04.2010 (а.с. 37-42).

Експертним висновком Центральної
міжвідомчої експертної комісії МОЗ та
МНС України по встановленню причинного
зв'язку хвороб, що привели до
інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС №07 від 24.09.2013
позивачу підтверджено, що її
захворювання пов'язане з впливом
аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 15) .

27.09.2013 обласною комісією зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській ОДА було
винесено рішення, яким внесено зміни в
рішення від 21.05.2012, що підтверджується
витягом з протоколу засідання № 5.
Вказаним рішенням встановлено факт
необґрунтованої видачі ОСОБА_1
посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1 серії НОМЕР_1 виданого 28.04.2006
та вкладки до посвідчення НОМЕР_2
виданої 30.04.2010 (а.с.24).

12.12.2013 Чернігівською обласною
медико-соціальною експертною комісією
(МСЕК) № 1 був підтверджений зв'язок
захворювання ОСОБА_1 з впливом
наслідків аварії на ЧАЕС, про що
свідчить довідка до акту огляду
медико-соціальною експертною комісією
серії АВ № 0128100 (а.с. 7).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Законом, який визначає основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я та створює єдиний порядок
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення є Закону України від 28.02.1991
№796-XII «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон №796-XII).

Згідно статті 9 Закону №796-XII особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є, зокрема,
потерпілі від Чорнобильської
катастрофи - громадяни, включаючи
дітей, які зазнали впливу
радіоактивного опромінення внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Стаття 11 Закону №796-XII визначає перелік
осіб, які відносяться до потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, однак
вказаний перелік не є вичерпним.

Виходячи з правового аналізу Закону
№796-XII критерії віднесення осіб до
категорії 1 постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи визначені
статтями 10-12 вказаного Закону.

При цьому, відповідно до статті 12
Закону №796-XII причинний зв'язок між
захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою, частковою
або повною втратою працездатності
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і
Чорнобильською катастрофою визнається
встановленим (незалежно від наявності
дозиметричних показників чи їх
відсутності), якщо його підтверджено
під час стаціонарного обстеження
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи уповноваженою медичною
комісією не нижче обласного рівня або
спеціалізованими медичними установами
Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, які мають
ліцензію центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони здоров'я.

Отже, у відповідності до статті 12
Закону №796-XII обов'язковою умовою для
встановлення причинного зв'язку є
підтвердження його під час
стаціонарного обстеження медичною
комісією визначеного рівня.

Неповнолітнім дітям, зазначеним у
статті 27 цього Закону №796-XII, в разі
захворювання причинний зв'язок
інвалідності з наслідками
Чорнобильської катастрофи
встановлюється відповідно до частини
першої цієї статті.

На встановлення причинного зв'язку між
погіршенням стану здоров'я і
встановленням інвалідності та
наслідками Чорнобильської катастрофи
мають право особи, яким після
досягнення повноліття не буде надано
відповідно до частини першої статті 11
цього Закону статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, з числа
хворих на рак щитовидної залози.

Оскільки причинний зв'язок між
погіршенням стану здоров'я позивача і
встановленням інвалідності внаслідок
Чорнобильської катастрофи
встановлений експертним висновком
Центральної міжвідомчої експертної
комісії МОЗ та МНС України № 07 від
24.09.2013, позивач відноситься до
категорії, визначеної частиною третьою
статті 12 вказаного Закону.

Також з матеріалів справи вбачається,
що у квітні 2006 року, 2008 року, 2010 року та у
грудні 2013 року, під час проходження
повторного огляду, висновок про зв'язок
захворювання позивача з впливом
наслідків аварії на ЧАЕС підтверджений
Чернігівською обласною
медико-соціальною експертною комісією,
про що свідчать довідки серії МСЕ-ЧНВ
№474479 від 11.04.2006, №354807 від 23.04.2008, №339497
від 07.04.2010 та серії АВ №0128100 від 12.12.2013
(а.с. 7, 9,10, 11).

У відповідності до норми пункту 1
частини 1 статті 14 Закону №796-XII для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілих від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і частина третя статті 12), щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу, - категорія 1.

Правила видачі посвідчень учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
встановлені Порядком видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20 січня 1997 року
№51 (далі - Порядок № 51).

Згідно пункту 2 Порядку №51 посвідчення
є документом, що підтверджує статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надає
право користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
іншими актами законодавств.

Посвідчення видаються потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, віднесеним
до категорії 1, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, - на
підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про встановлення
інвалідності відповідної групи,
пов'язаної з наслідками Чорнобильської
катастрофи (абзац 8 пункту 10 Порядку №
51).

Як вбачається з описаного вище
експертного висновку № 07 від 24.09.2013,
правомірність та достовірність якого в
досудовому або судовому порядку не
спростована, інших захворювань, ніж рак
щитовидної залози, які б могли вплинути
на інвалідність позивача при
проведенні експертиз встановлено не
було, тобто саме це захворювання є
підставою для встановлення позивачу
інвалідності ІІ групи.

Суд критично ставиться до тверджень
відповідачів про необхідність
застосування в даних відносинах
приписів статті 11 Закону без
врахування інших положень того ж
Закону.

Одночасно, відповідачем не наведено
перелік інших документів, ніж довідки
медико-соціальної експертної комісії
про встановлення інвалідності
відповідної групи, пов'язаної з
наслідками Чорнобильської катастрофи,
на підставі яких в даному випадку
повинна здійснюватися видача
посвідчення постраждалого від
Чорнобильської катастрофи.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
пунктом 12 Порядку №51 передбачено
перелік комісій, які розглядають
спірні питання щодо визначення
статусу осіб, а саме комісії при
Київській і Житомирській
облдержадміністраціях та комісія при
Мінпраці, яким надано право, у разі
встановлення цими комісіями факту
необґрунтованої видачі посвідчення
відповідної категорії, на підставі
рішення комісії, вилучати посвідчення.

Суд зауважує, що обласна комісія зі
встановлення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській ОДА до
цього переліку не входить.

Таким чином, розгляд питань щодо
встановлення факту необґрунтованої
видачі посвідчення відповідної
категорії та вилучення посвідчень у
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, не
відносилось до повноважень обласної
комісії зі встановлення статусу
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
Чернігівській ОДА.

Крім того, суд при вирішенні справи
керується частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, зокрема, принцип прийняття рішення
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України є одночасно і
орієнтиром при реалізації повноважень
владного суб'єкта, який вимагає від
останнього діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним, з
дотриманням встановленої законом
процедури. Критерій прийняття рішення,
вчинення (невчинення) дії обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
або вчинення дії, відображає принцип
обґрунтованості рішення або дії. Він
вимагає від суб'єкта владних
повноважень враховувати як обставини,
на обов'язковість урахування яких
прямо вказує закон, так і інші
обставини, що мають значення у
конкретній ситуації. Суб'єкт владних
повноважень повинен уникати прийняття
невмотивованих висновків,
обґрунтованих припущеннями, а не
конкретними обставинами. Так само
недопустимо надавати значення
обставинам, які на справді не
стосуються справи. Несприятливе для
особи рішення повинно бути
вмотивованим.

Судом встановлено, що на засідання
комісії, яке відбулося 21 травня 2012 року,
позивача не запрошували, її думку щодо
важливого для її питання не
вислуховували, а отже рішення про
вилучення у ОСОБА_1 посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1,
та вкладки до посвідчення категорії 1,
відповідачем приймалось без участі
позивача та не пропорційно, зокрема,
без дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів позивача
і цілями, на досягнення яких спрямоване
оскаржуване рішення.

Водночас, відповідно до частини 2
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Згідно статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову, орієнтований
перелік яких визначений у вказаній
статті. При цьому суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З метою забезпечення повного захисту
прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 та
враховуючи що рішення від 21.05.2013 про
вилучення посвідчення та вкладки
позивача, викладене в новій редакції,
що оформлено рішенням від 27.09.2013, суд
вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог та визнати протиправним
та скасувати рішення обласної комісії
зі встановлення статусу громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
Чернігівській ОДА від 21.05.2012 (зі
змінами від 27.09.2013) в частині
встановлення факту необґрунтованої
видачі посвідчення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
виданого 28.04.2006 та вкладки НОМЕР_2
виданої 30.04.2010, на ім'я ОСОБА_1.

На підставі частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
правомірність прийнятих рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 до Чернігівської обласної
державної адміністрації про визнання
неправомірними дій та скасування
рішення, підлягають задоволенню
частково.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії обласної
комісії зі встановлення статусу
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи при
Чернігівській обласній державній
адміністрації щодо винесення рішення
від 21.05.2012 (зі змінами від 27.09.2013) в
частині встановлення факту
необґрунтованої видачі посвідчення
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1
серії НОМЕР_1 виданого 28.04.2006 та вкладки
НОМЕР_2 виданої 30.04.2010, на ім'я ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати
рішення обласної комісії зі
встановлення статусу громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи при Чернігівській обласній
державній адміністрації від 21.05.2012 (зі
змінами від 27.09.2013) в частині
встановлення факту необґрунтованої
видачі посвідчення особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорії 1 серії НОМЕР_1
виданого 28.04.2006 та вкладки НОМЕР_2
виданої 30.04.2010, на ім'я ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
В.І. Д'яков

З оригіналом згідно.

Суддя
В.І. Д'яков