Справа № 816/5174/13-а
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року 12:25м. ПолтаваСправа №
816/5174/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сторожилова
О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області про визнання дій
протиправними та скасування вимоги про
сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі -
позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області (надалі - відповідач, УПФ в
Полтавському районі) про визнання дій
щодо нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, починаючи з
квітня 2012 року, та боргу за його
несплату, починаючи з червня 2012 року по
01 серпня 2013 року - протиправними та
скасування вимоги від 02.08.2013 року № 402
(вих. № 5898/180/0319) про сплату боргу
(недоїмки) єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 4704,63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI він не
повинен сплачувати єдиний внесок,
оскільки останньому призначено
довічну пенсію за віком, а добровільної
згоди на сплату єдиного внеску не
давалось. Тому, позивач вважає, що
нарахування відповідачем єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування починаючи з
квітня 2012 року є протиправним, адже
єдиний соціальний внесок за
березень-травень 2012 рік сплачувався з
підстав, що не було видано пенсійне
посвідчення та довідки про перебування
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України. Також, вважає, що
нарахування відповідачем боргу
починаючи з червня 2012 року та винесення
спірної вимоги є безпідставним та
протиправним.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги,
просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив відмовити у його задоволенні,
надав письмові заперечення, в яких
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог та розглянути справу
без його участі. У своїх запереченнях
посилався на те, що згідно зі статтею 26
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" №2464-VI,
відповідно до якої особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років,
натомість позивач на даний час не досяг
пенсійного віку, отримує пенсію зі
зниженням пенсійного віку відповідно
до статті 17 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Вказував, що
позивач на даний час зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок, а тому
оспорювана вимога виставлена
правомірно.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
перебуває на обліку як платник єдиного
внеску в управлінні Пенсійному фонді
України у Полтавському районі з 29
лютого 2012 року.

Згідно свідоцтва платника єдиного
податку Серії НОМЕР_2 позивач з 01 квітня
2012 року перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

17 серпня 2013 року позивачем отримано
вимогу управління Пенсійному фонді
України у Полтавському районі від
02.08.2013 року № 402 (вих. № 5898/180/0319) про
сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 4704,63 грн,
що нараховано за період з 01 червня 2012
року по 01 серпня 2013 року.

Не погодившись з вказаною вимогою та
діями щодо нарахування єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, починаючи з
квітня 2012 року, та боргу за його
несплату, починаючи з червня 2012 року по
01 серпня 2013 року, позивач оскаржив їх до
суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи правову оцінку вимозі від
02.08.2013 року № 402 (вих. № 5898/180/0319) про
сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 4704,63 грн,
що нараховано за період з 01 червня 2012
року по 01 серпня 2013 року, суд виходив з
наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 11 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 09 липня 2003
року № 1058-IV(надалі - Закон № 1058)
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок), та
члени сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з вимогами пункту 3 Розділу VIII
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від 08
липня 2010 року № 2464-VI (надалі - Закон №
2464-VI), з дня набрання чинності цим
Законом платники страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску. Перереєстрація
платників страхових внесків та
застрахованих осіб не здійснюється.
Пенсійний фонд спільно з фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та Державною
податковою адміністрацією України
проводить звірення платників
страхових внесків у порядку,
встановленому Пенсійним фондом
спільно з Державною податковою
адміністрацією України за погодженням
з фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно пункту 4 частини першої статті 4
Закону № 2464-VI платниками єдиного
внеску є: фізичні особи-підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Разом з тим, частиною 4 статті 4
Закону № 2464 передбачено, що особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З матеріалів справи суд вбачає, що
ОСОБА_1 з 23 березня 2012 року призначена
пенсія за віком довічно, що
підтверджується копіями довідки про
перебування на обліку та пенсійного
посвідчення (а.с. 9-10).

Згідно пункту 3 частини першої статті 7
Закону № 2464-VI єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27 вересня 2010 року № 21-5 для
платників, зазначених у підпункті 2.1.3
пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які
обрали спрощену систему оподаткування,
єдиний внесок встановлюється
відповідно до Закону у розмірі 34,7
відсотка суми, що визначається такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід).

Згідно з частиною четвертою статті 25
Закону № 2464-VI територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату, яка у
відповідності до абзацу 2 цієї частини
є виконавчим документом і має бути
оплачена платником єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги.

Так, згідно із пунктом 6.4 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України, вимога про сплату боргу
формується на підставі актів
документальних перевірок, актів звірок
з органами податкової служби, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників за формою
згідно з додатком 4 до цієї Інструкції
(для платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Разом із тим, пунктом 7 розділу I Закону
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" від 07
липня 2011 року № 3609-VI (набрав чинності з
06 серпня 2011 року) внесено зміни до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" згідно
з якими статтю 4 цього Закону доповнено
частиною 4 такого змісту: "особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Відповідно до статті 1 Закону № 1058
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 звільнена від
сплати за себе єдиного внеску з квітня
2012 року, а тому відсутні підстави для
винесення відповідачем вимоги про
сплату боргу з єдиного внеску за період
з червня 2012 року по липень 2013 року.

Також, суд зауважує, що до складу боргу
у розмірі 4704,63 грн, про необхідність
сплати якого зазначено у вимозі № 402
від 02 серпня 2013 року, входить борг у
розмірі 3517,19 грн, який визначений у
вимозі № 402 від 07 травня 2013 року.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 16 вересня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06
листопада 2013 року, у справі № 816/3060/13-а
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги задоволено. Вимогу
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області № 402 від 07 травня 2013 року
визнано протиправною та скасовано.

У відповідності до положень
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України постанова суду
першої інстанції набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої
статті 72 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа щодо
якої встановлені ці обставини.

В силу наведених норм процесуального
закону обставини, встановлені
постановою Полтавського окружного
адміністративного суду 16 вересня 2013
року у справі № 816/3060/13-а, яка набрала
законної сили 06 листопада 2013 року,
мають преюдиційне значення при
вирішенні спору у цій справі, а також
свідчать про протиправність вимоги №
402 від 02 серпня 2013 року.

Посилання представника відповідача на
те, що до позивача не може бути
застосовано положення частини 4 статті
4 Закону № 2464-VI, є безпідставними,
оскільки вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком, без
конкретизації умов призначення пенсії
за віком.

Аналогічна правова позиція наведена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України у справах №К/9991/45538/12 від 20.09.2012,
№К/9991/49213/12 від 09.10.2012 та №К/9991/78530/12 від
14.02.2013.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими, а
вимога № 402 від 02 серпня 2013 року є
протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку діям Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області щодо нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, починаючи з
квітня 2012 року, та боргу за його
несплату, починаючи з червня 2012 року по
01 серпня 2013 року, суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З аналізу вищенаведених норм та
обставин справи слідує, що позивач,
будучи пенсіонером за віком, отримує
пенсію відповідно до закону, а тому
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску як фізична
особа-підприємець, який обрав спрощену
систему оподаткування. Інших підстав
для нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та подальшого
формування вимоги від 02.08.2013 року № 402
про сплату боргу (недоїмки) єдиного
внеску на суму 4704,63 грн - суду в ході
розгляду справи не було наведено.

Відповідно до частини першої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. При цьому, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (частина 2
статті 71 КАС України).

Проте, відповідачем не доведено
правомірності своїх дій щодо
нарахування недоїмки зі сплати єдиного
внеску та формування оскарженої
вимоги. При цьому мотивація та докази,
надані позивачем, дають суду підстави
для висновків, які спростовують доводи
відповідача.

Відтак позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 у цій
частині підлягають задоволенню, а дії
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області щодо нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, починаючи з
квітня 2012 року, та боргу за його
несплату, починаючи з червня 2012 року по
01 серпня 2013 року - визнанню
протиправними.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Підпункту 3 пункту 9 розділу VI
"Прикінцеві та перехідні положення"
Бюджетного кодексу України
встановлено, що у разі безспірного
списання коштів державного бюджету
(місцевих бюджетів) Державна
казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Згідно частини 1 статті 3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" від 05 червня
2012 року № 4901-VI виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавському районі Полтавської
області про визнання дій протиправними
та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати дії щодо нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, починаючи з
квітня 2012 року, та боргу за його
несплату, починаючи з червня 2012 року по
01 серпня 2013 року - протиправними.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу від 02.08.2013 року № 402 (вих. №
5898/180/0319) про сплату боргу (недоїмки)
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на суму
4704,63 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Управління Пенсійного фонду
України в Полтавському районі
Полтавської області на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 114,70 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови
виготовлено 10 лютого 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський