Справа № 2-а-106/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2014 р.
Справа № 2-а-106/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області на постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
"26" листопада 2013 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 26
листопада 2013року позов ОСОБА_3
задоволено.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області, що полягають у відмові ОСОБА_3
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії, за період з 01 грудня
2007 року по 31 грудня 2007 року, та
починаючи з 22 травня 2008 року у
відповідності до вимог ст.50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи'" від 28.02.1991
року №796-ХІІ (в редакції Закону №230/96-ВР
від 06.06.1996 року), виходячи з мінімальної
пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
» .

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_3
додаткової пенсії відповідно до вимог
ст.50 ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за період з 01 грудня 2007
року по 31 грудня 2007 року та починаючи з
22 травня 2008 року у розмірі 75% (сімдесят
п'ять відсотків) мінімальної пенсії за
віком, виходячи з мінімальної пенсії за
віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням фактично виплачених сум
пенсії протягом вказаного часу.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області просить постанову суду
скасувати. Зазначає, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
здійснюється за рахунок Державного
бюджету, а кошти Пенсійного фонду не
включаються до складу Державного
бюджету України.

Також, апелянт зазначає, що суд
помилково застосував до спірних
правовідносин Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", не звернув уваги на те,
які види пенсійних виплат та
соціальних послуг здійснюються за
рахунок Пенсійного фонду відповідно до
вказаного Закону, а також на те, що
кошти виплачуються позивачу на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України №1 від 03.01.2002 року.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність і
обгрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах, передбачених ст. 195
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 49 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Як встановлено судом першої інстанцій
позивачка є інвалідом 2 групи і
віднесена до 1 категорії осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, одержує пенсію по віку та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю на підставі статті 50 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідно до статті 50 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" інвалідам
2-ї групи віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком. Виплата додаткової пенсії
відповідно до статті 53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Розрахунок пенсії позивачу здійснено
виходячи із встановленого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 січня
2002 року № 1 "Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету".

У відповідності до статті 22
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що при визначенні розміру
виплат застосуванню підлягає саме ст. 50
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не відповідні постанови,
які регулюють зазначені виплати, та
істотно звужують обсяг встановлених
законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності дій
у зв'язку з відсутністю джерел
фінансування на вказані виплати та
необхідність їх встановлення
бюджетним законодавством, є
безпідставними, оскільки реалізація
встановленого законом права не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, тобто посилання
відповідача на відсутність у
державному бюджеті коштів як на
причину невиконання своїх зобов'язань.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523. Вказана Постанова є чинною та її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсій
відповідають положенням ст. 50 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 2 Постанови від 3 січня 2002 року
№ 1 "Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", всупереч положень
ст. 50 вищезазначеного Закону, Кабінет
Міністрів України установив розміри
сум, з яких проводиться розрахунок
пенсій, при тому що ці суми не
відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком, а тому судом першої
інстанції обґрунтовано задоволено
вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку державної та додаткової
пенсій є мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно зі статтею 28 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами при
вирішенні цього спору, колегія суддів
приходить висновку, що при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями, наведеними
вище, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України „Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком, а тому доводи апеляційної скарги
з приводу помилкового застосування
норм вказаного закону до спірних
правовідносин, є безпідставними.

Не є підставою для скасування судового
рішення і те, що суд зобов"язав
відповідача виплачувати кошти
передбачені ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" без
зазначення кінцевої дати, оскільки
саме на вказані обставини було
зазначено судом касаційної інстанції
при розгляді даної справи.

Окрім того, судом касаційної інстанції
звернуто увагу на те, що відповідач
повинен був самостійно, без заяви
особи, яка отримує пенсію, привести її у
відповідність до діючих норм Закону, а
тому суд першої інстанції обгрунтовано
задовольнив вимоги за період з 01 грудня
2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22.05.2008
року.

Також, виходячи із загальних засад
судочинства та норм процесуального
права, суд у своєму рішенні не може
вказувати кінцеву дату, оскільки
органи Пенсійного фонду України
зобов"язані здійснювати такі
нарахування до втрати позивачем такого
права, або змін в законодавстві, а тому
судове рішення в названій частині є
законним та обгрунтованим, підстави
для його скасування відсутні.

У зв'язку з викладеним, доводи
апеляційної скарги, висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому підстави для скасування постанови
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Дубровицького районного
суду Рівненської області від "26"
листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області
вул.Миру,8,м.Дубровиця,Рівненська
область,34100