Справа № 230/15883/13-а
Суддя: Мелещенко Л. В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №
№
провадження: 2-а/230/15/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 року Єнакіївський
міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Мелещенко
Л.В.

при секретарі - Здебській Т.М.

за участю сторін:

представника відповідача - Роменської
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Єнакієве
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Єнакієвської міської ради про
стягнення недоотриманої державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2013 року позивач ОСОБА_2
звернулась до суду з адміністративним
позовом до відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Єнакієвської міської ради Донецької
області, третя особа Управління
Державної казначейської служби у місті
Єнакієвому Донецької області про
стягнення недоотриманої державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вона виховує
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку
отримує державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років у розмірі, рівному різниці між
прожитковим мінімумом, встановленим
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
130,00 грн. Відповідно до Закону України
«Про державний бюджет України на 2012
рік», Закону України «Про державний
бюджет України на 2013 рік» прожитковий
мінімум для дітей віком до шести років
складає з 1 липня 2012 року - 917 грн., з
1 жовтня 2012 року - 930 грн., з 1 грудня 2012
року - 961 грн.. з 1 січня 2013 року - 972,00 грн.
Позивач вважає, що повинна була
отримувати допомогу в розмірі,
встановленому законом прожиткового
мінімуму на дитину до шести років. У
добровільному порядку відповідач
відмовляється виплатити їй недоплату,
тому позивач просить поновити строк
звернення до суду та стягнути з
відповідача недоотриману щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01 вересня 2012 року по 18 березня
2013 року у сумі 5 390,91 грн.

У судове засідання позивач не прибула,
просила розглянути справу за її
відсутності, позов підтримала та
просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що позивач перебувала на обліку у
відповідача з 03.01.2008 року по 18.03.2013 року
як одержувач допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку на дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою
Кабінету Міністрів України № 57 від
22.02.2008 року «Питання призначення і
виплати допомоги сім'ям з дітьми»
внесені зміни до Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 та скасовано постанову
Кабінету Міністрів України від 11.01.2007
року №13 «Порядок призначення і виплати
допомоги при народженні дитини та
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, особам,
застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування». Ці зміни
надали змогу призначити допомогу на
дітей згідно Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» як
незастрахованим та особам, які
застраховані в системі
загальнообов'язкового соціального
страхування. Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначена у відповідності до ст.
14 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» на підставі
заяви позивача. Тому згідно до вимог
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» допомога призначена та
сплачена вірно. Вважає, що нарахування
та виплата допомоги згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витрати, зумовлені
народженням та похованням» не входить
до компетенції управління. За таких
підстав просила відмовити у поновленні
строків звернення до суду та у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Представник третьої особи до суду не
прибув, про день та час розгляду справи
був повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив,
клопотань про відкладення розгляду
спарив до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймають участь у справі, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, застосувавши до спірних
правовідносин відповідні норми
матеріального та процесуального права,
встановив наступні фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, її
матір'ю записана позивач ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

ОСОБА_2 перебувала на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Єнакієвської
міської ради, позивачу виплачувалась
державна допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трьох років
відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" на
дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 16.06.2010
року по 18.03.2013 року в розмірі 130,00 грн.
(а.с. 7).

Закон України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 року відповідно до Конституції
України встановлює гарантований
державою рівень матеріальної
підтримки сімей з дітьми шляхом
надання державної грошової допомоги з
урахуванням складу сім'ї, її доходів та
віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону
визначено, що громадяни України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що право на допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за цим Законом має особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" передбачено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Закон України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 року є спеціальним законом, що
регулює правовідносини, пов'язані з
призначення та виплатою державної
допомоги на неповнолітніх дітей.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею
14 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги на застрахованих чи не
застрахованих осіб.

Правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, у разі смерті, а також
надання послуг із санаторно-курортного
лікування та оздоровлення
застрахованим особам та членам їх
сімей визначає Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" від 18.01.2001 року № 2240- III.

Статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" визначено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням", страховий випадок - подія,
з настанням якої виникає право
застрахованої особи або членів її сім'ї
на отримання матеріального
забезпечення або соціальних послуг за
цим Законом.

Статтями 4, 5, 29, 42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" встановлено, що право на
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України. Це право
виникає з настанням страхового випадку
в період роботи (включаючи і час
випробування та день звільнення), якщо
інше не передбачено законодавством.

Одним із принципів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням є державні гарантії
реалізації застрахованими особами
своїх прав.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
було внесено зміни до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням" та виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-III, а з 1 січня 2009 року - ст.ст.13, 15
Закону № 2811-XII.

Законами України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік", "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" не
встановлювався інший, ніж у Законі
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням
або похованням" розмір допомоги, а
положення Постанови Кабінету
Міністрів України № 1751 "Про порядок
призначення та виплати державної
допомоги сім`ям з дітьми" від 27.12.2001 року
було затверджено саме на виконання
Закону № 2811-ХІІ "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (п. 1), то
застосовувати зазначену постанову
Кабінету Міністрів України до особи,
яка застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування
неможливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням
або похованням"), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 25 грудня 2012 року.

За приписами ч. 2. ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Аналізуючи встановлені обставини та
наведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
суд приходить до висновку, що спір
виник щодо допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням"), відповідно до ст. 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється Управлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

У зв'язку з чим позивач має право на
отримання недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 102 Кодексу адміністративного
судочинства України, пропущений з
поважних причин процесуальний строк,
встановлений законом може бути
поновлений судом за клопотанням особи,
яка бере участь у справі.

Судом встановлено, що вищевказаний
встановлений законом строк звернення
до адміністративного суду позивачем
пропущено. Проте, на думку суду, причини
пропуску строку слід визнати
поважними, оскільки позивач виховує
двох дітей доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-9),
вимушена була доглядати за матір'ю
свого чоловіка ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12), а тому вимогу про
поновлення такого строку слід
задовольнити.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»
прожитковий мінімум для дітей віком до
6 років становить з 1 липня - 917 гривень, з
1 жовтня - 930 гривень, з 1 грудня - 961
гривня.

Ст. 7 Закону України «Про державний
бюджет України на 2013 рік» передбачає,
що у 2013 році прожитковий мінімум для
дітей віком до 6 років складає з 1 січня -
972 гривні.

Виходячи з викладеного та враховуючи,
що відповідачем за період з вересня 2012
року по лютий 2013 року сплачена
щомісячно допомога по догляду за
дитиною у сумі 130 грн., у березні 2013 року
- 75,48 грн., тому сума недоплаченої
відповідачем позивачу допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку складає 5 390,91 грн. з
наступного розрахунку:

за вересень 2012 року: 917 грн. - 130 грн. = 787
грн.;

за жовтень 2012 року: 930 грн. - 130 грн. = 800
грн.;

за листопад 2012 року: 930 грн. - 130 грн. = 800
грн.;

за грудень 2012 року: 961 грн. - 130 грн. = 831
грн.;

за січень 2013 року: 972 грн. - 130 грн. = 842
грн.;

за лютий 2013 року: 972 грн. - 130 грн. = 842 грн.;

за 18 днів березня 2013 року: 972 грн. : 31 день
= 31,35 грн. х 18 днів - 75,48 грн. = 488,91
грн.

Таким чином відповідач повинен
виплатити позивачу недоплачену суму
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 5 390,91 грн. і саме така сума
повинна бути стягнута з відповідача на
користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3, 19 Конституції України, ст.ст. 14,
15 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", керуючись ст.ст. 4, 6-11, 12,
15, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Єнакієвської
міської ради про стягнення
недоотриманої державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку - задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Єнакієвської міської ради на користь
ОСОБА_2 недоотриману допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
на поточний рік за період з 01 вересня 2012
року по 18 березня 2013 року у сумі 5 390,91
грн. (п'ять тисяч триста дев'яносто грн.
91 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Єнакіївський міський суд Донецької
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а у випадку
застосування ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини
постанови складені, підписані у
нарадчій кімнаті та проголошені у
судовому засіданні 24 січня 2014 року.

Повний текст постанови суду
виготовлений 27 січня 2014 року.

Суддя Єнакіївського міського суду

Донецької області
Л.В.
Мелещенко