Справа № 2а/1270/2806/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/64888/12

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства "Алчевський коксохімічний
завод" на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 31
липня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2012 року у справі за
позовом Приватного акціонерного
товариства "Алчевський коксохімічний
завод" до Луганської митниці,
начальника сектору митного оформлення
митного посту «Алчевськ» Луганської
митниці Савостіна Миколи Миколайовича,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про визнання
протиправними та скасування рішень,
визнання протиправними дій, стягнення
суми,

встановив:

ПАТ "Алчевський коксохімічний завод"
звернулося з позовом до Луганської
митниці, начальника сектору митного
оформлення митного посту «Алчевськ»
Луганської митниці Савостіна М. М.,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Луганській області про визнання
протиправними та скасування рішення №
702020001/2012/00099/1 від 31 січня 2012
року, картки відмови № 702020001/2/00016 від 31
січня 2012 року, визнання протиправними
дій, стягнення надмірно сплаченої суми
податку на додану вартість в розмірі 412
716 грн. 89 коп.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року. залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

В запереченнях митниця просила
залишити скаргу без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково.

Судами встановлено, що в грудні 2011 року
в межах контракту від 30 червня 2011 року
№ 86-МТ/2011, укладеного між ПАТ
"Алчевський коксохімічний завод" та
фірмою «MIR Trade AG», позивачем на митну
територію України ввезено товар -
вугілля марки КС.

Для здійснення митного оформлення
товару позивач надав ВМД
№ 702020001/2012/000113, в якій
ціну товару визначив за першим методом
- ціною договору.

До поданої ВМД декларант додав
комерційний інвойс, платіжні
доручення, копію експортної
декларації, висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза».

Під час здійснення митного оформлення
товару у митного органу виникли
сумніви щодо правильності визначення
митної вартості товару. Сумніви
викликані тим, що: подані платіжні
документи не покривають повну вартість
поставленого товару (по 205 дол. США за
тону); експортна ВМД від 28 жовтня 2011
року № 10608070/281011/0003803 містить ціну 211 дол.
США за тону, що є вищою за ціну,
задекларовану позивачем - 205 дол. США за
тону.

Митницею зобов'язано позивача надати
інші докази в підтвердження митної
вартості товару: документи, які
підтверджують оплату товару, договір
на закупівлю товару з третіми особами.

На виконання вимог митниці позивач
надав банківські виписки та платіжні
доручення на оплату продукції згідно
додатку № 5 до контракту від 30 червня 2011
року № 86-МТ/2011. Також зазначив, що інші
документи надати не має можливості.

Рішенням митниці № 702020001/2012/00099/1 від 31
січня 2012 року скореговано митну
вартість товару та визначено її - 218 дол.
США за тону. Рішення митниці мотивоване
тим, що подані документи містять
розбіжності, а саме: інформація щодо
ціни товару в експертній ВМД не
співпадає з інформацією щодо ціни
товару в інших товаросупровідних
документах. Ціну товару визначено за
ціною ідентичних товарів.

Того ж дня митницею видано картку
відмови № 702020001/2/00016 від 31 січня 2012 року.

Не погоджуючись з цими рішеннями
митниці, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо відсутності підстав
для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів.

За визначенням термінів, які містяться
в статті 1 МК України, митне оформлення -
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 70
Митного кодексу України метою митного
оформлення є засвідчення відомостей,
одержаних під час митного контролю
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України, та оформлення результатів
такого контролю, а також статистичного
обліку ввезення на митну територію
України, вивезення за її межі і
транзиту через її територію товарів і
транспортних засобів. Митне оформлення
здійснюється посадовими особами
митного органу.

Згідно із статею 72 МК України митне
оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню.
Засвідчення митним органом прийняття
товарів, транспортних засобів та
документів на них до митного контролю
та митного оформлення здійснюється
шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та
товаросупровідних документах.

Відповідно до статті 259 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу
(частина 1 статті 260 МК України).

Згідно із частиною 1 статті 262 МК
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 266 МК
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Частинами 1, 2 статті 264 МК визначено, що
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 2 статті 26 МК
України порядок та умови декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Пунктом 7 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766, визначено, що для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Відповідно до пункту 11 Порядку для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем, -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Згідно із статею 80 МК України у разі
відмови у митному оформленні та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів митний
орган зобов'язаний видавати
заінтересованим особам письмове
повідомлення із зазначенням причин
відмови та вичерпним роз'ясненням
вимог, виконання яких забезпечує
можливість митного оформлення та
пропуску цих товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Із системного аналізу вимог вказаних
статей колегія суддів приходить до
висновку, що для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати перелік
документів, передбачений п. 7 Порядку,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766. У випадку виникнення сумніву щодо
правильності зазначених відомостей
митний орган може витребувати, а
декларант зобов'язаний надати
додаткові докази, орієнтований перелік
яких визначено пунктом 11 цього Порядку.
Якщо на підставі поданих документів
митний орган дійде висновку про
неправильність визначення декларантом
митної вартості товару, він має право
відмовити в митному оформленні товару,
видавши картку відмови, в якій зазначає
причини відмови.

Порядок оформлення і використання
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
затверджено наказом Державної митної
служби від 12 грудня 2005 року № 1227.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали законною відмову митниці в
здійсненні митного оформлення товару
за першим методом в зв'язку з тим, що
інформація в експортній ВМД суперечить
інформації в інших товаросупровідних
документів.

Між тим, такий висновок є передчасним.

З матеріалів справи вбачається, що ціна
товару за контрактом від 30 червня 2011
року № 86-МТ/2011 не є сталою та
змінюється відповідно до укладених
контрагентами додатків.

Зокрема, відповідно до додатку № 3 від 30
вересня 2011 року вона складала 230 дол.
США за тону, № 4 від 31 жовтня 2011 року - 218
дол. США за тону, № 5 - 205 дол. США за тону.

Судами встановлено, що товар ввезено на
митну територію України відповідно до
додатку № 5 від 18 листопада 2011 року до
контракту від 30 червня 2011 року №
86-МТ/2011. Між тим, експортна ВМД №
10608070/281011/0003803, на яку посилається
митниця, складена 28 жовтня 2011 року,
тобто до укладання додатку № 5 до
договору.

Відтак, для правильного вирішення
справи судам слід встановити
належність експортної ВМД до поставки,
в межах якої виник спір.

Крім того, із системного аналізу норм
законодавства випливає, що додаткові
документи витребовуються митницею з
метою усунення її сумнівів щодо митної
вартості товару. Митниця зазначає, що
для спростування своїх сумнівів нею
витребувано договори, укладені
позивачем з третіми особами.

При цьому митниця не зазначила, на
підставі яких обставин вона дійшла
висновку про існування цих договорів.

Неповне з'ясування обставин у справі є
підставою для скасування рішень судів
та направлення справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Алчевський
коксохімічний завод" задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 вересня
2012 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: