Справа № 808/8658/13-а
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

30 січня 2014 року (10 год. 20 хв.) Справа №
808/8658/13-а м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання
Столяренко О.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області до ОСОБА_1, третя
особа - голова комісії з припинення
Запорізького юридичного інститути
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
Алфьоров С.М., про стягнення витрат.

08.11.2013 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області
(далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі -
відповідач), третя особа - голова
комісії з припинення Запорізького
юридичного інститути
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
Алфьоров С.М., в якому позивач просить
стягнути з відповідача витрати,
пов'язані з утриманням у Запорізькому
юридичному інституті
Дніпропетровського державного
університету у розмірі 9010,82 грн. на
користь позивача на рахунок ГУДКУ у
Запорізькій області, р/р 0602,
, МФО 813015.

Крім того, позивач просить стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 172,05 грн.

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
позивач в порушення укладеного
договору від 29.10.2008 про підготовку
фахівців у Запорізькому юридичному
інституті Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ, за державним замовленням та його
працевлаштуванням, після закінчення
інституту не пропрацював за місцем
розподілу 3 роки, у зв'язку з чим,
відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України
«Про міліцію» має відшкодувати МВС
України витрати, пов'язані з його
утриманням у вищому навчальному
закладі. Просив стягнути витрати,
пов'язані з утриманням у Запорізькому
юридичному інституті
Дніпропетровського державного
університету у розмірі 9010,82 грн.

Ухвалою від 11.11.2013, через
невідповідність позовної заяви
вимогам ст. 106 КАС України, позов був
залишений без руху, позивачу наданий
строк для усунення недоліків позову до
28.11.2013.

У визначений судом строк позивач
усунув недоліки позову.

Ухвалою судді від 02.12.2013 провадження у
справі було відкрите, судове засідання
призначене на 17.12.2013.

У судове засідання 17.12.2013 представники
сторін не прибули.

Ухвалою від 17.12.2013 за клопотанням
позивача провадження у справі було
зупинене до 09.01.2013.

Ухвалою від 09.01.2014 провадження у справі
було поновлене, судове засідання
призначене на 09.01.2014.

Ухвалою від 09.01.2014 за клопотанням
позивача провадження у справі було
зупинене до 30.01.2014.

Ухвалою від 30.01.2014 провадження у справі
було поновлене, судове засідання
призначене на 30.01.2014.

28.01.2014 від третьої особи до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності його представника,
підтримує позовні вимоги позивача.
Просив позов задовольнити в повному
обсязі.

30.01.2014 від позивача до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника.

У судове засідання, призначене на
30.01.2014, відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання не прибув.

Згідно із ч. 11 ст. 35 КАС України у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Судові повістки надсилались
відповідачу на адресу зазначену в
довідці адресно-довідкового
підрозділу УДМС України в Запорізькій
області, проте повернулись до суду без
вручення адресату з позначкою пошти
«за зазначеною адресою не проживає».

Відтак, відповідач є таким, що належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС
України не здійснював фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2008 між відповідачем та Запорізьким
юридичним інститутом
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ та
позивачем - замовником, було укладено
договір №8355 про підготовку фахівця у
Запорізькому юридичному інституті
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ (далі -
Договір), предметом якого була
підготовка за державним замовленням на
денній формі навчання фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр» за напрямом (спеціальністю)
«Правознавство».

Відповідно до розділу 2 Договору
Запорізький юридичний інститут
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ
зобов'язався, серед іншого: забезпечити
особу харчуванням, речовим майном та
грошовим утриманням за нормами,
затвердженими нормативно-правовими
актами МВС України; щороку інформувати
відповідача про розмір фактичних
витрат, пов'язаних з її утриманням;
після закінчення навчання й отримання
відповідної кваліфікації видати
відповідачу документ про освіту
встановленого зразка, направлення на
роботу відповідно до рішення державної
комісії з регіонального розподілу
випускників, нагрудний знак та грошові
виплати, передбачені відповідними
нормативно-правовими актами; після
відрахування або закінчення навчання
затвердити розрахунок фактичних
витрат на її підготовку за весь термін
навчання.

Позивач зобов'язався, серед іншого,
призначити випускника, який прибув за
направленням на посаду, визначену
державною комісією з персонального
розвитку фахівців, чи на іншу посаду,
інформувати Запорізький юридичний
інститут Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ про звільнення відповідача зі
служби в органах внутрішніх справ
протягом 3х років після закінчення
навчання із зазначенням підстав
звільнення.

Відповідач, згідно розділу 2 Договору,
зобов'язався після закінчення навчання
прибути до місця призначення в термін,
визначений в направленні на роботу,
приступити до виконання службових
обов'язків за посадою, на яку
призначено позивачем, і відпрацювати
не менше 3х років. У разі відрахування з
навчального закладу чи звільнення з
органів внутрішніх справ або
закінченні навчання до встановленого
трирічного терміну перебування на
службі за підставами, передбаченими
договором, відшкодувати фактичні
витрати пов'язані з утриманням у
навчальному закладі, згідно із
затвердженим розрахунком.

Після закінчення навчання відповідач,
відповідно до умов Договору, наказом
позивача від 12.07.2011 №236о/с з 11.07.2011 був
призначений на посаду інспектора
міліції сектору дільничих інспекторів
міліції Заводського РВ Запорізького
міського управління.

15.07.2013 відповідачем на ім'я начальника
був поданий рапорт про звільнення за
власним бажанням.

Наказом позивача від 21.05.2013 №239о/с, на
підставі рапорту відповідача та
подання начальника Ленінського РВ
Запорізького міського управління. від
25.07.2013, відповідач був звільнений з
органів внутрішніх справ в запас
Збройних Сил України за п. 64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за власним
бажанням).

З метою стягнення з відповідача
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням у навчальному закладі, у
зв'язку з тим, що відповідач не
пропрацював за місцем розподілу 3 роки,
чим порушив умови Договору та норми
чинного законодавства України, позивач
звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
міліцію» підготовка фахівців у вищих
навчальних закладах Міністерства
внутрішніх справ України за державним
замовленням здійснюється на підставі
договору про навчання, який
укладається між навчальним закладом,
головним управлінням, управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, області,
місті Києві або Севастополі чи на
транспорті та особою, яка навчається.
Типову форму договору затверджує
Міністерство внутрішніх справ України
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері освіти і
науки.

Курсанти вищих навчальних закладів
Міністерства внутрішніх справ України
у разі дострокового розірвання
договору через небажання продовжувати
навчання або через
недисциплінованість чи в разі відмови
від подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу органів
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу, а також
особи начальницького складу органів
внутрішніх справ, які звільняються із
служби протягом трьох років після
закінчення вищого навчального закладу
Міністерства внутрішніх справ України
за власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни, відшкодовують
Міністерству внутрішніх справ України
витрати, пов'язані з їх утриманням у
вищому навчальному закладі, в порядку,
установленому Кабінетом Міністрів
України. У разі відмови від
добровільного відшкодування витрат
таке відшкодування здійснюється в
судовому порядку.

Порядком відшкодування особами витрат,
пов'язаних з їх утриманням у вищих
навчальних закладах, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.2007 №313 (далі - Порядок №313)
визначено механізм відшкодування
особами, які навчалися за державним
замовленням у вищих навчальних
закладах МВС (далі - особи), витрат,
пов'язаних з їх утриманням у таких
закладах (далі - витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про
підготовку фахівця у вищому
навчальному закладі МВС (далі -
навчальний заклад) через небажання
продовжувати навчання або
недисциплінованість;

2) відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу органів внутрішніх справ після
закінчення навчального закладу;

3) звільнення осіб начальницького
складу органів внутрішніх справ із
служби протягом трьох років після
закінчення навчального закладу за
власним бажанням, через службову
невідповідність або за порушення
дисципліни.

Відповідно до п. 2 Порядку №313
відшкодування здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з:

- грошовим, продовольчим і речовим
забезпеченням;

- перевезенням до місця проведення
щорічної основної і канікулярної
відпустки та у зворотному напрямку, за
направленням до місця служби після
закінчення навчального закладу;

- оплатою комунальних послуг і
вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює
МВС разом з Мінфіном.

За приписами п. 3, 4, 6, 7 Порядку №313
витрати відшкодовуються згідно з
договором про підготовку фахівця в
навчальному закладі, який укладається
між навчальним закладом, головним
управлінням або управлінням МВС та
особою. У разі коли особа є
неповнолітньою, установлення правових
відносин здійснюється відповідно до
вимог Цивільного кодексу України.

Розрахунок фактичних витрат
здійснюється відповідно до норм
утримання у вищому навчальному
закладі.

Витрати відшкодовуються:

1) у повному розмірі:

- особами чоловічої статі, що
вислужили встановлений законодавством
строк строкової військової служби до
вступу у навчальний заклад, та жіночої
статі - за весь період навчання;

- особами, що навчалися понад
встановлений законодавством строк
строкової військової служби, - за
період навчання, що перевищує такий
строк;

2) з урахуванням різниці суми витрат з
утримання осіб у навчальному закладі
та утримання військовослужбовців
строкової служби за відповідною
військово-обліковою спеціальністю.

У разі відмови від добровільного
відшкодування витрат таке
відшкодування здійснюється в судовому
порядку.

У разі поновлення на навчанні особи, що
була відрахована з навчального
закладу, стягнення суми витрат
припиняється.

Якщо таке поновлення здійснено після
відкриття виконавчого провадження
щодо відшкодування витрат, стягнення
їх суми припиняється на підставі
вимоги стягувача.

Сума відшкодованих витрат
зараховується до державного бюджету і
використовується у порядку,
визначеному законодавством.

Розділом 3 Договору визначено перелік
підстав відшкодування витрат на
підготовку, а саме: дострокове
розірвання договору у зв'язку з
небажанням продовжувати навчання або
порушення дисципліни; відмова від
подальшого продовження служби на
посадах начальницького складу в
органах внутрішніх справ протягом
перших 3х років після закінчення
навчання.

Судом встановлено, що відповідач після
закінчення навчання, на виконання умов
Договору, з 11.07.2011 був працевлаштований
до Заводського РВ Запорізького
міського управління та Наказом
позивача від 21.05.2013 звільнений з
займаної посади за власним бажанням.

Отже, відповідач пропрацював в органах
внутрішніх справ після закінчення
вищого навчального закладу 2 роки 10
місяців 21 день, чим порушив умови
розділу 2 Договору, відповідно до якого
зобов'язався після закінчення навчання
відпрацювати в органах внутрішніх
справ не менше 3-х років.

Однією із підстав відшкодування витрат
на підготовку, визначеною Розділом 3
Договору є звільнення з органі
внутрішніх справ протягом 3-х років
після закінчення навчання.

Таким чином, відповідач, відповідно до
умов Договору, а також ст. 18 Закону
України «Про міліцію» та у порядку
визначеному Порядком №313, має
відшкодувати фактичні витрати
пов'язані з його утриманням у
навчальному закладі, згідно із
затвердженим розрахунком.

Відповідно до розділу 4 Договору
відшкодування фактичних витрат на
підготовку здійснюється в розмірі
фактичних витрат, пов'язаних з:
грошовим, продовольчим та речовим
забезпеченням; перевезенням до місця
проведення щорічної основної і
канікулярної відпустки та у зворотному
напрямку, за направленням до місця
служби після закінчення навчального
закладу; оплатою комунальних послуг і
вартості споживчих енергоносіїв.

У разі дострокового розірвання
договору здійснюється розрахунок
фактичних витрат за відповідними
видами забезпечення, згідно з нормами
утримання на день, який зазначено в
наказі про відрахування з навчального
закладу та звільнення з органів
внутрішніх справ.

Сума відшкодованих витрат
зараховується до державного бюджету.

У разі відмови добровільно
відшкодувати витрати, стягнення їх
суми здійснюється в судовому порядку.

Згідно Довідки - розрахунку витрат,
пов'язаних з утриманням відповідача у
Запорізькому юридичному інституті
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ за 2008 -
2011 роки (зарахований - 04.08.2008, звільнений
- 10.07.2011), виданої комісією з припинення
юридичної особи Запорізького
юридичного інституту
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ, сума
витрат, що має бути відшкодована
відповідачем за утриманням у
навчальному закладі, складає 9010,82 грн.

За приписами розділу 5 Договору
підставами дострокового розірвання
договору без відшкодування фактичних
витрат на підготовку є: відрахування з
навчального закладу та звільнення з
органів внутрішніх справ за станом
здоров'я на підставі висновку
військово-лікарської комісії; у разі
невиконання позивачем або
Дніпропетровським державним
університетом внутрішніх справ
зобов'язань за цим Договором.

Суд зазначає, що доказів, які б свідчили
про наявність підстав для дострокового
розірвання договору без відшкодування
фактичних витрат на підготовку до суду
надано не було, а тому суд доходить
висновку про відсутність зазначених
розділом 5 Договору підстав та про
необхідність стягнення з відповідача
суми фактичних витрат, пов'язаних з
його утриманням у навчальному закладі
у розмірі 9010,82 грн.

З наведених підстав суд дійшов
висновку, що адміністративний позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
в повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним
дорученням №1489 від 01.11.2013
документально підтверджується факт
сплати позивачем судового збору в сумі
172,05 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на
користь позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області до
ОСОБА_1, третя особа - голова комісії з
припинення Запорізького юридичного
інститути Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ Алфьоров С.М., про стягнення
витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1, який
зареєстрований: АДРЕСА_1) на користь
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області витрати, пов'язані з утриманням
у Запорізькому юридичному інституті
Дніпропетровського державного
університету у розмірі 9010,82 грн.
(дев'ять тисяч десять гривень 82 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Запорізькій області (,
зареєстроване: 69057, м. Запоріжжя, вул.
Матросова, буд. 29) судовий збір у сумі
172,05 грн. (сто сімдесят дві гривні 05 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль