Справа № 805/17873/13-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
справа №805/17873/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Казначеєва Е. Г., Васильєвої І. А.,
розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року у справі № 805/17873/13-а (суддя
Голубова Л. Б.) за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом (арк.
спр. 3-5) до Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Горлівки про скасування рішень від 22
листопада 2013 року № 5726/209815266, № 5970/209815266,
№ 5968/209815266, № 5969/209815266 про застосування
фінансових санкцій за неподання
розрахунку сум страхових внесків на
обов'язкове державне пенсійне
страхування за 2006 рік.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року з урахуванням ухвали про
виправлення описки від 24 січня 2014 р.
(арк. спр. 24-26, 34) позов ОСОБА_2
задоволений. Скасовані рішення УПФУ в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про скасування рішень від 22 листопада
2013 року № 5726/, № 5970/, №
5968/, № 5969/.

Позивач не погодився з прийнятим
судовим рішенням та подав апеляційну
скаргу (арк. спр. 30-31), в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

Сторони про дату, час, місце судового
розгляду повідомлені. Позивач до суду
не з'явився, надав через канцелярію
суду апеляційної інстанції
заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, за якими просить залишити
без задоволення апеляційну скаргу
відповідача та постанову суду першої
інстанції без змін. Представник
відповідача Костомарова О. Д. надала
заяву в письмовому провадженні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач, як фізична особа - підприємець,
перебуває на обліку в УПФУ в
Центрально-Міському районі м. Горлівки.

21 листопада 2013 року посадовою особою
УПФУ складений акт № 2685/ (арк. спр.
9) про порушення строків подання звіту з
персоніфікованого обліку за 2006 рік ФОП
ОСОБА_2 у строки визначені
законодавством. В акті УПФУ вказує на
те, що станом на 1 квітня 2007 року звіт з
персоніфікованого обліку за 2006 рік не
було надано в порушення вимог частини 6
статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-ІV від 9 липня 2003 року,
пункту 1.3 Порядку формування та подання
органам Пенсійного фонду України
відомостей про застраховану особу, що
використовуються в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 10 червня 2004 року № 7-6,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10 серпня 2004 року за №
1000/9599.

На підставі пункту 5 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за неподання відомостей
за 2006 рік, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку, УПФУ
застосувало фінансові санкції шляхом
прийняття 22 листопада 2013 року рішення
№ 5726/ на суму 8347 грн. 06 коп. (арк.
спр. 10).

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків
УПФУ прийняло рішення № 5969/ від 22
листопада 2013 року (арк. спр. 11) про
застосування штрафу в розмірі 22 грн. 12
коп. та нарахування пені в розмірі 1 грн.
11 коп. за період з 20 квітня 2006 року по 25
квітня 2006 року, що підтверджено
розрахунком.

Згідно з пункту 2 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків
УПФУ прийняло рішення № 5970/ від 22
листопада 2013 року (арк. спр. 12) про
застосування штрафу в розмірі 10 грн. 88
коп. та нарахування пені в розмірі 0,11
грн. за період з 20 червня 2006 року по 21
червня 2006 року, що підтверджено
розрахунком.

На підставі пункту 2 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків
УПФУ прийняло рішення № 5968/ від 22
листопада 2013 року (арк. спр. 13) про
нарахування пені в розмірі 0,17 грн. за
період з 3 квітня 2006 року по 4 квітня 2006
року, що підтверджено розрахунком.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІV) в редакції, яка діяла до 1 січня 2011
року, було передбачено застосування
виконавчими органами ПФУ до
страховиків за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою
формою або подання недостовірних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку та
іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом України від 8 липня 2010 року №
2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
2464-VІ) наведена вище норма
матеріального права із Закону № 1058-ІV
була виключена. У той же час згідно з
абзацом п'ятим пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється. Абзацом шостим цього ж
пункту встановлено, що на період до
повного стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

За частиною 1 статті 244 2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Верховний Суду України в постановах
від 20 листопада 2012 року № 21-367а12, від 4
червня 2013 року у справі № 21-170а13
зазначив висновки про застосування
норм матеріального права в справах з
подібними правовідносинами. Так,
Верховний Суд України вказав, що
правило наведене в пункті 7 Прикінцевих
та перехідних положень Закону № 2464-VI
щодо збереження порядку стягнення та
контрольних функцій фондів
загально-обов'язкового державного
соціального страхування, передбачених
законодавством, чинних до 1 січня 2011
року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання,
зокрема, Закону № 1058-ІV та абзаців
п'ятого, шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464-VI.
Нарахування після 1 січня 2011 року
управлінням ПФУ на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону №
1058-ІV позивачу штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності,
граничний строк подання якої настав до
цієї дати, є протиправним.

В спірному рішенні № 5726/ від 22
листопада 2013 року зазначено про
застосування штрафу за неподання
станом на 1 квітня 2007 року звітності за
2006 рік при відсутності зазначення про
наявність заборгованості позивача зі
сплати страхових внесків за вказаний
період. В рішеннях від 22 листопада 2013
року № 5969/, № 5968/, № 5970/
та розрахунках до них зазначено про
застосування штрафів та нарахування
пені за сплачені позивачем 3 квітня 2006
року, 20 квітня 2006 року, 20 червня 2006 року
страхові внески за 2006 рік. Тобто,
позивачем станом на 1 січня 2011 року
страхові внески були нараховані та
сплачені, заборгованість з їх сплати
відсутня, тому правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій УПФУ в даному випадку не
застосовується.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга УПФУ задоволенню не підлягає,
постанова суду першої інстанції
залишається без змін.

Керуючись статтями 197, 200, 205, 206, 211 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 9 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя

В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва