Справа № П/811/173/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року
Справа № П/811/173/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Брегея Р.І.,

в присутності секретаря судового
засідання Осипової Н.В.,

за участі представників позивача
Стегаря І.М.

та відповідача Скрипника О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
приватного підприємства "Арзаміт" (далі
- Підприємство) до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів та зборів в
Кіровоградській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до
податкового органу про визнання
протиправними дій щодо формування
висновків акту перевірки про
нікчемність правочинів, які укладені
із контрагентами-продавцями, та
завищення валових доходів та витрат,
податкового кредиту та зобов'язань.

Водночас, Підприємство просило визнати
протиправною бездіяльність стосовно
неприйняття податкових
повідомлень-рішень на підставі
висновків акту перевірки та
зобов'язати вилучити інформацію щодо
згаданих висновків із усіх
інформаційних баз податкової служби.

Представник позивача підтримав вимоги
заяви.

Стверджував, що від укладення
договорів з ТОВ «Браво СРЛ»
(далі - Товариство) та ТОВ «Голден Гейтс
Груп» (далі - Товариство 2) настали
правові наслідки, які обумовлювались
їх змістом.

На його думку, Підприємство правомірно
сформувало в деклараціях з податку на
додану вартість суми податкового
кредиту за згаданими правочинами та
включило у валові витрати кошти, які
сплачені на підставі тих договорів.

Разом з тим, вважає, що позивач
правомірно сформував в деклараціях з
податку на додану вартість суми
податкового зобов'язання та включив до

валових доходів кошти, котрі одержані
від реалізації товарів, які придбані у
Товариства та Товариства 2.

Представник відповідача заперечив
стосовно задоволення позову, мотивуючи
тим, що правочини, котрі уклало
Підприємство з Товариством
та Товариством 2, не спрямовувалися на
реальне настання наслідків, які
обумовлювалися ними.

Доказом того, як вважає він, є
акти перевірок діяльності згаданих
контрагентів.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
відмову у задоволені позову з таких
підстав.

Встановлені судом обставини, що стали
підставами звернення.

Так, в період з 12 по 18 вересня 2013 року
відповідачем проведено перевірку
діяльності Підприємства з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
Товариством за період жовтень 2012 року
та Товариством 2 за грудень 2012 року,
січень-березень 2013 року (а.с.10-26).

За результатом проведення перевірки
податкові ревізори склали акт, в якому
зазначили виявленні порушення (а.с.10-26).

Згаданий акт перевірки містить
висновок, що Підприємство укладало з
Товариством та Товариством 2 договори
купівлі-продажу, які не спрямовувались
на настання наслідків, котрі
обумовлювались ними.

Разом з тим, ревізори зазначили, що
позивач завищив валові витрати
стосовно придбання товарів у згаданих
контрагентів та валові доходи, в які
включив кошти від реалізації цих
товарів.

Одночасно, на думку ревізорів,
Підприємство завищило суму
податкового кредиту та зобов'язань з
податку на додану вартість стосовно
придбання та реалізації товарів.

У судовому засідання представник
відповідача визнав, що за наслідком
проведення перевірки не приймалось
жодного податкового
повідомлення-рішення.

Водночас, на підставі акту перевірки
внесенні зміни до автоматизованої
системи «Деталізована інформація по
платнику податку на додану вартість
щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні Міністерства
доходів та зборів України» (далі -
автоматизована система) (а.с.42-46).

Юридична оцінка встановлених судом
обставин справи.

Перш за все, акт перевірки є документом,
в якому ревізор фіксує обставини, котрі
встановив, керуючись виключно власним
сприйняттям і розумінням.

Надалі акт перевірки вивчає керівник
фіскального органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення, оскільки це єдиний спосіб
реалізації компетенції суб'єкта
владних повноважень.

Якщо ж цього не відбувається, то думка
ревізора так і залишається його
власними поглядами, які позбавленні
можливості правової реалізації на
практиці.

Таким чином, дії щодо складання акту
(формування висновків) ніяким чином не
порушують права платника податків.

За своєю суттю автоматизована система,
яка затверджена наказом ДПА України
№266 від 18 квітня 2008 року, є електронною
інформаційно-довідковою
базою стосовно платників податків щодо
декларування ними податкових
зобов'язань та кредиту з податку на
додану вартість.

Вона створена для службового
користування і оперативного
співставлення податковим органом
даних платників податків.

Спочатку в автоматизовану систему
вносяться дані податкових декларацій,
а надалі податковий орган може вносити
до неї зміни за наявності для цього
підстав.

Такою підставою може бути рішення
відповідача про неврахування даних
податкових декларацій.

Внесення ж змін у автоматизовану
систему та облікову картку платника
податків за відсутності рішення
суб'єкта владних повноважень ніяким
чином не порушує право платника
податків, оскільки відповідач не
поставив під сумнів дані податкових
декларацій.

Статтею 2 КАС України передбачено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади.

Аналізуючи вимогу Підприємства про
визнання протиправною бездіяльності
відповідача стосовно прийняття
податкового
повідомлення-рішення, суд зробив
висновок, що позивач прагне, щоб суд
змусив фіскальний орган прийняти
негативне рішення.

Однак, прийняття негативних рішень
щодо платників податків є виключною
компетенцією податкового органу.

В компетенцію суду входить лише захист
порушених прав і він не вправі
ініціювати прийняття негативних
рішень.

Отже, у задоволені позову належить
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Повний текст постанови
виготовлено 04 лютого 2014 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей