Справа № 212/4034/2012
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/36048/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на
ухвалу Ленінського районного суду
м.Вінниці від 07.03.2012р. та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про визнання
протиправними рішень, дій та
бездіяльності, зобов'язання виплатити
недоплачену пенсію, відшкодувати
матеріальну та моральну шкоду.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Вінниці від 07.03.2012р., яка залишена без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2012р.,
позовні вимоги за період з 1993 року по
04.09.2011р. залишено без розгляду, щодо
решти позовних вимог відкрито
скорочене провадження.

З такими рішеннями судів не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання відкриття провадження по
справі. Просить скасувати постановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
рішення та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно частини 4 статті 183-2 КАС України
у разі недостатності повідомлених
позивачем обставин або якщо за
результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Залишаючи частину позовних вимог без
розгляду, суд першої інстанції, з чим
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що позивач до суду із вимогами за
період з 1993 року по 2012 рік звернувся
05.03.2012р., тобто із пропуском
шестимісячного строку встановленого
статтею 99 КАС України, підстави для
визнання причин пропуску такого строку
поважними - відсутні, а тому згідно
статті 100 КАС України такі вимоги
підлягають залишенню без розгляду.

Відкриваючи скорочене провадження у
справі, суд першої інстанції виходив із
положень статті 183-2 КАС України.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає, що вони
відповідають нормам матеріального та
процесуального права і фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги
висновки судів не спростовують і є
безпідставними, оскільки до спірних
правовідносин не можуть бути
застосовані положення Цивільного
кодексу України, в т.ч. статті 268,
оскільки відповідно до статті 1 цього
Кодексу цивільним законодавством
регулюються цивільні відносини,
засновані на юридичній рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників. До
майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових,
бюджетних відносин цивільне
законодавство не застосовується, якщо
інше не встановлено законом.

Також помилковими є посилання позивача
в касаційній скарзі на положення ст. 87
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», відповідно до якої суми
пенсії, не одержані своєчасно з вини
органу, що призначає або виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком.

Положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до пункту 16
Прикінцевих положень якого, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону, а оскільки
статтею 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено інші ніж
статтею 87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» правила виплати пенсії
за минулий час, а тому в цій частині
Закон України «Про пенсійне
забезпечення» застосуванню не
підлягає.

В свою чергу статтею 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено
виплату пенсії за минулий час без
обмеження у часі лише в разі її
попереднього нарахування. Оскільки
суми належної позивачу як дитині війни
пенсії нараховані не були, а тому на
спірні правовідносини положення
статті 46 зазначеного Закону також не
поширюється.

Також безпідставними є посилання
позивача на дотримання, на його думку,
строку звернення до суду в зв`язку з
триваючим характером порушення його
прав, оскільки пенсія є щомісячним
платежем, про виплату її в меншому
розмірі, ніж передбачено законом, та
відповідно порушення своїх прав
позивач повинен був дізнаватися
отримуючи таку пенсію за відповідний
місяць, а тому перебіг строку звернення
до суду з вимогами за кожен конкретний
місяць розпочинається у цьому місяці.

Позивач звернувся до суду у березні 2012
року, а тому судами вірно застосовано
до спірних правовідносин положення
статей 99, 100 КАС України.

Крім того, положення статті 183-2 КАС
України не виключає можливості
розгляду судом справи за загальними
правилами цього Кодексу, у разі
недостатності повідомлених позивачем
обставин або якщо за результатами
розгляду поданого відповідачем
заперечення суд прийде до висновку про
неможливість ухвалення законного
судового рішення без проведення
судового засідання та виклику осіб, які
беруть участь у справі, а тому
посилання позивача на протиправне, на
його думку, відкриття судом
скороченого провадження є
передчасними.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судами
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Ленінського
районного суду м. Вінниці від 07.03.2012р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
про перерахунок пенсії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман