Справа № К/9991/41656/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/41656/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Франківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради, третя особа -
Головне управління праці та
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації, про зобов'язання
вчинити певні дії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Франківського районного суду міста
Львова від 15 вересня 2009 року та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року, -

встановив:

У липні 2009 року ОСОБА_4
звернувся в суд з позовом, у якому
просив стягнути з відповідача на його
користь недоплачену разову грошову
допомогу до 5 травня за 2007-2009 роки у
розмірі 7860 гривень.

Позовні вимоги мотивував
тим, що у 2007-2008 роках йому як учаснику
бойових дій та у 2009 році як інваліду
війни ІІІ групи виплачено щорічну
разову грошову допомогу до 5 травня у
розмірі меншому, ніж це визначено
частинами 5 статей 12, 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993
року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).

Постановою Франківського
районного суду міста Львова від 15
вересня 2009 року позов задоволено
частково. Зобов'язано відповідача
провести перерахунок щорічної
грошової допомоги за 2008 рік як учаснику
бойових дій. Стягнуто з відповідача на
користь ОСОБА_4 невиплачену грошову
допомогу як учаснику бойових дій за 2008
рік у розмірі 2095 гривень. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 червня 2011 року постанову
Франківського районного суду міста
Львова від 15 вересня 2009 року скасовано,
прийнято нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із
постановою Франківського районного
суду міста Львова від 15 вересня 2009 року
та постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 червня 2011 року, ОСОБА_4 подав до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить скасувати вказані рішення
судів попередніх інстанцій та прийняти
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відповідно до частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Частиною 1 статті 8
Конституції України передбачено, що в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина 3 статті 22
Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону №
3551-XII ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Відповідно до частини 3
статті 2 зазначеного Закону нормативні
акти органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права і пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
станом на 2007-2008 роки був ветераном
війни - учасником бойових дій, а з 25
березня 2009 року - ветераном війни -
інвалідом війни ІІІ групи, має
відповідний статус, визначений Законом
№ 3551-XII. Позивачеві разова грошова
допомога за 2007-2008 роки була виплачена
до 5 травня у розмірах 280 та 310 гривень,
відповідно, а за 2009 рік у розмірі 380
гривень.

Згідно вимог частини 1
статті 17 Закону № 3551-XII фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевих
бюджетів.

Відповідно до частини 1
статті 171 Закону № 3551-XII щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Частиною 5 статті 12 Закону №
3551-XII було передбачено, що щорічно до 5
травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V дію
названої норми в частині визначення
розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги зупинено на 2007 рік,
статтею 29 цього Закону встановлено
виплату цієї допомоги у розмірі 280
гривень.

Рішенням Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007 положення статті 29 та пункту 13
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Підпунктом «б» підпункту 1
пункту 20 розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину 5 статті 12
Закону № 3551-XII викладено в новій
редакції, відповідно до якої щорічно до
5 травня учасникам бойових дій
виплачується разова грошова допомога у
розмірі, який визначається Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Кабінет Міністрів України у
постанові «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2008
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 12
березня 2008 року № 183 установив, що у 2008
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань», зокрема, учасникам
бойових дій, здійснюється у розмірі 310
гривень (пункт 1 постанови № 183).

Рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 положення підпункту «б»
підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Зазначені рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені, крім того, вони
мають преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини 2
статті 152 Конституції України, закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, положення
статті 29, пункту 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнані неконституційними
та втратили чинність з 9 липня 2007 року -
дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення № 6-рп/2007, а положення
підпункту «б» підпункту 1 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з 22 травня
2008 року - дня ухвалення Конституційним
Судом України рішення № 10-рп/2008, які
відповідно до положень частини 1 статті
58 Конституції України не мають
зворотної дії в часі. Якщо суб'єкт
владних повноважень виплатив грошову
допомогу під час дії зазначених норм
Закону, то після прийняття рішень
Конституційним Судом України у нього
не виникло додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплаченої
позивачеві щорічної разової грошової
допомоги.

Згідно частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Виплати щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008
роки позивачеві здійснювалися в
період, коли наведені норми Закону були
чинними, а їх виконання обов'язковим, а
тому дії відповідача на час виплати
позивачеві зазначеної щорічної
разової грошової допомоги у 2007-2008 роках
були правомірними.

У 2009 році правовідносини щодо
виплати позивачеві грошової допомоги
за 2009 рік, а також розмір цієї виплати
регулювалися Законом № 3551-XII.

Частиною 5 статті 13 Закону №
3551-XII було передбачено, що щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Натомість Кабінет Міністрів
України у постанові «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 18 березня 2009 року №
211 установив, що у 2009 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», зокрема,
інвалідам війни III групи, здійснюється
у розмірі 380 гривень (пункт 1 постанови
№ 211), тобто у розмірі меншому, ніж це
було передбачено частиною 5 статті 13
Закону № 3551-XII.

Водночас редакція частини 5
статті 13 Закону № 3551-XII, якою розмір
грошової допомоги для інвалідів війни
ІІІ групи визначено у розмірі семи
мінімальних пенсій за віком, на час
виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI, не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

При цьому виходячи зі змісту
закріплених у статті 46 Конституції
України соціальних гарантій розмір
мінімальної пенсії за віком в
розумінні статті 13 Закону № 3551-XII, як
база для розрахунку допомоги, в
будь-якому разі не може бути меншим, ніж
розмір прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

За таких обставин колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що
правовідносини щодо виплати грошової
допомоги ветеранам війни у 2009 році
регулюються положеннями Закону № 3551-XII
і відповідач неправомірно виплатив
позивачеві грошову допомогу до 5 травня
за 2009 рік у розмірі 380 гривень,
встановленого підзаконним нормативним
актом - постановою Кабінету Міністрів
України «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2009 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 18
березня 2009 року № 211, який суперечить
Закону № 3551-XII.

Відповідно до статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Враховуючи вищевикладене,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку, що касаційну скаргу позивача
слід задовольнити частково, постанову
Франківського районного суду міста
Львова від 15 вересня 2009 року та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня

2011 року скасувати і прийняти по цій
справі нову постанову про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 222, 223,
229, 230, 232 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Постанову Франківського районного
суду міста Львова від 15 вересня 2009 року
та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2011
року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову,
якою позов ОСОБА_4 задовольнити
частково. Визнати неправомірними дії
Франківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня як інваліду війни ІІІ групи за
2009 рік згідно частини 5 статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі семи мінімальних пенсій за
віком. Зобов'язати Франківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_4 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня як
інваліду війни ІІІ групи за 2009 рік
згідно частини 5 статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі семи мінімальних пенсій за
віком, виходячи з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням фактично
виплаченої суми у 2009 році. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова оскарженню не
підлягає.

Головуючий: (
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.