Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року м.
Київ К/9991/431/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Островича С.Е.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Київської області
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бакинський бульвар»

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23.02.2010 та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010

у справі №2-а-2925/10/1070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бакинський бульвар»

до 1) Державної податкової
адміністрації в Київській області, 2)
Державної податкової інспекції в
Обухівському районі Київської області

про визнання протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 23.02.2010 позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано рішення ДПІ у Обухівському
районі Київської області про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 20.05.2009 №/3026. Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПА
у Київській області від 14.09.2009
№1918/10/25-017/265-922.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 23.02.2010
скасовано. Провадження у справі в
частині вимог про визнання
протиправним і скасування рішення ДПА
у Київській області від 14.09.2009
№1918/10/25-017/265-922 закрито. Позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
у Обухівському районі Київської
області про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 20.05.2009
№/3026 в частині нарахування
штрафних (фінансових) санкцій на суму
725484,45 грн.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та
прийняття в цій частині нового рішення
про задоволення позову, з підстав
невірного застосування норм
матеріального та процесуального права,
а також за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої
інстанції та рішення суду апеляційної
інстанції в частині задоволених
позовних вимог, та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі, з
підстав невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційні скарги
не підлягають задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведена перевірка
дотримання позивачем порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, за результатами якої
складений акт 1319/1000/23/35751926 від 24.04.2009. За
висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення п.п.1, 2 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі Закон
№265/95-ВР), п.3.2 р.3 Положення про форму та
зміст розрахункових документів,
затвердженого наказом ДПА України №614
від 01.12.2000.

А саме, перевіркою встановлено, що
Позивачем розрахункові операції
здійснювались без проведення їх через
реєстратор розрахункових операцій 24
жовтня 2008 року на суму 28,00 грн., 14
листопада 2008 року на суму 3000 грн., 24
квітня 2009 року на суму 11400,00 грн.

Також встановлено не роздрукування
відповідних розрахункових документів
при розрахунках з покупцями в період з
01.04.2009 по 24.04.2009 на загальну суму 145096,89
грн., оскільки видані розрахункові
документи не містили повної адреси
господарської одиниці позивача.

На підставі акта перевірки прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 20.05.2009
№/3026 в сумі 797624,45 грн.

Рішенням ДПА в Київській області від
14.09.2009 №1918/10/25-017/265-922 скарга позивача
залишена без задоволення, рішення
відповідача-2 залишене без змін.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, на які посилаються позивач та
відповідач у касаційних скаргах, та
вважає, що судом апеляційної інстанції
повно встановлені обставини у справі,
яким надана правильна правова оцінка
на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Відповідно до абзацу 4 статті 2 Закону
№265/95-ВР розрахункова операція - це
приймання від покупця готівкових
коштів, платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий товар
(ненадану послугу), а в разі
застосування банківської платіжної
картки - оформлення відповідного
розрахункового документа щодо оплати в
безготівковій формі товару (послуги)
банком покупця або, у разі повернення
товару (відмови від послуги),
оформлення розрахункових документів
щодо перерахування коштів у банк
покупця. Передбачена законодавцем
можливість повернення грошових коштів
у разі відмови покупця від товару чи
послуги означає, що здійснення
розрахункової операції при реалізації
товарів (послуг) не вимагає збігу в часі
цієї операції, зокрема, з фактичним
наданням послуг. Необхідною умовою
здійснення такої операції є реалізація
товарів (послуг), тобто їх продаж у
результаті вчиненого продавцем і
покупцем правочину.

Згідно з наведеним в абзаці 15 статті 2
Закону № 265/95-ВР визначенням
розрахунковим документом є документ
установлених форми та змісту (касовий
чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ та ін.), що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, купівлі-продажу
іноземної валюти, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрований у встановленому
порядку РРО або заповнений вручну.

У пункті 3.1 Положення про форму та зміст
розрахункового документа (затверджене
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614,
зареєстроване в Міністерстві юстиції
України 05.02.2001 за № 105/5296) зазначено, що
фіскальний касовий чек на товари
(послуги) - це розрахунковий документ,
надрукований РРО при проведенні
розрахунків за продані товари (надані
послуги). Відповідно до п. 3.2 цього
Положення обов'язковими реквізитами
касового чека є, зокрема, його
порядковий номер, найменування,
кількість і вартість товару (послуг),
дата й час проведення розрахункової
операції та напис «фіскальний чек».

Пунктом 4.4 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги), затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 за № 107/5298,
передбачено, що: реєстрація продажу
товару (оплати послуг) через РРО
проводиться одночасно з розрахунковою
операцією; розрахунковий документ має
видаватися покупцеві не пізніше
завершення цієї операції; вона
вважається проведеною через РРО, якщо
дані про її обіг уведено в режимі
реєстрації.

Пунктом 4.5 названого Порядку
встановлено, що внесення чи видача
готівки з місця проведення розрахунків
мають реєструватися через РРО з
використанням операцій «службове
внесення» та «службова видача», якщо
таке внесення чи видача не пов'язані з
проведенням розрахункових операцій.

Суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування і послуг, зобов'язані
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані в
установленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи РРО з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, і видавати такий
розрахунковий документ на повну суму
проведеної операції особі, котра
отримує або повертає товар, отримує
послуги або відмовляється від них
(пункти 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР).

Відповідальність за невиконання
зазначеного обов'язку передбачено
пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР у
вигляді фінансової санкції в розмірі
п'ятикратного розміру вартості
проданих товарів (наданих послуг).

Таким чином із прийняттям працівником
позивача авансу за організацію та
обслуговування банкету між позивачем і
замовником банкету фактично було
укладено угоду щодо надання послуги та
здійснено її оплату, тому незалежно від
того чи надано послугу фактично,
отримані кошти мали бути проведені
через РРО з роздрукуванням фіскального
касового чека на цю суму і з видачею
його замовнику.

Оскільки позивач не виконав вимоги
пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про правомірність дій
відповідача по застосуванню до нього
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
72140,00 грн.

Вищенаведеним спростовуються доводи
касаційної скарги позивача, що
внесений замовником аванс був
повернутий без надання відповідної
послуги, а тому зазначені кошти не
можна вважати платою за послугу.

Слід погодитись і з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
порушення позивачем вимог Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» в частині не
зазначення в розрахунковому документі
повної адреси господарської одиниці.

Відповідно до статті 2 Закону № 265/95-ВР
розрахунковий документ - це документ
встановленої форми та змісту, що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрований у встановленому
порядку РРО.

Статтею 8 Закону № 265/95-ВР передбачено,
зокрема, що форма, зміст розрахункових
документів, встановлюються Державною
податковою адміністрацією України.

На виконання приписів цієї норми
останньою було прийняте Положення про
форму та зміст розрахункових
документів, затверджене наказом ДПА
України від 01.12.2000 № 614 та зареєстроване
в Міністерстві юстиції України за №
105/5296, у пункті 3.2 якого зазначено,
зокрема, що касовий чек повинен містити
такі обов'язкові реквізити, як назву та
адресу господарської одиниці, а
пунктом 2.1 встановлено, що у разі
відсутності хоча б одного з
обов'язкових реквізитів, а також
недотримання сфери призначення,
документ не є розрахунковим.

Водночас недолік реквізиту
розрахункового документа не
прирівняний в Положенні до відсутності
розрахункового документа.

У разі роздрукування за наслідками
проведених через РРО розрахункових
операцій фіскальних касових чеків,
виконаних РРО, який зареєстрований на
дану господарську одиницю, які містили
обов'язкові реквізити, зокрема, назву
господарської одиниці, підстави для
застосування фінансових санкцій
передбачених пунктом 1 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» відсутні.

З огляду на викладене, висновки суду
апеляційної інстанції про скасування
оспорюваного рішення відповідача про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 725484,45 грн. (145096,89 грн. х 5) є
правильним.

Не можуть бути підставою для
скасування постановленого у справі
рішення суду апеляційної інстанції і
доводи касаційної скарги позивача про
неправомірність здійсненої податковим
органом перевірки.

Перевірки з питань здійснення контролю
за дотриманням суб'єктами
господарювання встановленого порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, проводяться відповідно до
повноважень органів державної
податкової служби, визначених Законом
України «Про державну податкову службу
в Україні».

Зокрема, пунктом 2 ст. 11 цього Закону
встановлено, що органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги),
наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону.

Загальні умови і порядок контролю за
додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги) встановлені Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Так, статтями 15 та 16 Закону
визначено, що контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

При здійсненні контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги), органи
державної податкової служби керуються
вимогами Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яким контроль за проведенням
готівкових розрахунків покладено на
органи державної податкової служби,
статтею 11-2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні», в
частині дотримання умов допуску
посадових осіб органів державної
податкової служби до проведення
планових та позапланових перевірок та
чинними наказами Державної податкової
адміністрації України.

У разі порушення відповідачем приписів
ст.11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», суб'єкт
підприємницької діяльності мав право
не допустити посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки, чим позивач не скористався,
визнавши проведення перевірки
правомірним.

За встановлених обставин, висновки
суду апеляційної інстанції свідчать
про правильне застосування норм
матеріального права. Підстав для його
скасування, з мотивів викладених в
касаційних скаргах, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції в Обухівському районі
Київської області та Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бакинський бульвар» відхилити, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
С.Е.Острович

Н.Г.Пилипчук