Справа № 809/157/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"05" лютого 2014 р.
Справа № 809/157/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

cудді Главача І.А.,

за участю секретаря судового
засідання - Куриша Р.В.,

представника позивача - Ковалюк
Г.І.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю спільного
українсько-білоруського підприємства
"УКРБІЛ-АВТО"

про стягнення податкового боргу у
сумі 9 562,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Івано-Франківську)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-білоруського підприємства
"УКРБІЛ-АВТО" (надалі - відповідач, ТзОВ
СП українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО")
про стягнення податкового боргу у сумі
9 562,80 грн. Позовні вимоги мотивувала
тим, що за відповідачем рахується
податкова заборгованість перед
бюджетом, яка виникла у зв'язку з
несплатою узгодженої суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість за період березень-жовтень 2013
року у загальній сумі 8 039,25 грн.,
штрафних санкцій, застосованих за
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість, у сумі 1 252,18 грн. та
нарахованої пені у сумі 271,37 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав, викладених у позовній заяві.
Просила позов задовольнити повністю,
податковий борг у сумі 9 562,80 грн.
стягнути з розрахункових рахунків у
банках, що обслуговують ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО" та
за рахунок готівки, що належить
останньому.

Представник відповідача у судове
засідання, призначене на 23.01.2014 року о
13:00 год. не з'явився. Кореспонденція,
направлена ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО" за
адресою місцезнаходження, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
повернулася на адресу суду з відміткою
працівника поштового зв'язку
"організація не числиться" (а.с.35).

Відповідно до частини 4 статті 33
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відсутності осіб, які
беруть участь у справі, за адресою
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Згідно частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

У судове засідання, призначене на 05.02.2014
року о 08:30 год., представник відповідача
не з'явився з невідомих суду причин,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи відповідач був належним чином
повідомлений, що підтверджується
наявним у матеріалах справи
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с.44).

Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи суду не подав.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

Враховуючи вищевикладене, а також
наявність у матеріалах справи
достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, суд вбачає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
доказів за відсутності представника
відповідача.

Вислухавши представника позивача,
розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ
СП українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО"
18.02.2000 року зареєстроване виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради Івано-Франківської області як
юридична особа, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.26-28) та 25.02.2000 року
взяте на податковий облік як платник
податків ДПІ у м. Івано-Франківську
(а.с.5).

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів,
врегульовані Податковим кодексом
України, який визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Судом встановлено, що ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО" у
відповідності до статті 180 Податкового
кодексу України являється платником
податку на додану вартість (свідоцтво
про реєстрацію платника податку на
додану вартість № 100135978,
індивідуальний податковий номер -
51) (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи,
17.04.2013 року, 17.05.2013 року, 19.06.2013 року,
17.07.2013 року, 15.08.2013 року, 19.09.2013 року,
07.10.2013 року та 15.11.2013 року відповідачем
подано до ДПІ у м. Івано-Франківську
податкові декларації з податку на
додану вартість за період
березень-жовтень 2013 року, якими
узгоджено податкові зобов'язання
платника податків з податку на додану
вартість за вказані періоди у сумі 2 545,00
грн., 983,00 грн., 1 001,00 грн., 499,00 грн., 646,00
грн., 1 399,00 грн., 731,00 грн. та у сумі 1 086,00
грн. відповідно на загальну суму 8 890,00
грн.(а.с.10-25).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового
кодексу України встановлено, що не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Таким чином, суд зазначає, що податкові
зобов'язання, визначені відповідачем у
вищевказаних податкових деклараціях з
податку на додану вартість, є
узгодженими.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
України з питань митної справи.

Згідно пункту 203.2 статті 203 розділу V
"Податок на додану вартість"
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Пунктом 203.1 цієї статті встановлено, що
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що самостійно узгоджена ТзОВ
СП українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО"
сума податкового зобов'язання,
визначена ним у податкових деклараціях
з податку на додану вартість за період
березень-жовтень 2013 року, у розмірі 8
890,00 грн. підлягала сплаті відповідачем
у строк, встановлений пунктом 203.2
статті 203 Податкового кодексу України.

Відповідно пункту 36.1 статті 36 цього
Кодексу податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що у зв'язку із неналежним виконанням
ТзОВ СП українсько-білоруське
"УКРБІЛ-АВТО" визначеного Законом
обов'язку, за останнім залишається
непогашеною заборгованість зі сплати
податку на додану вартість за період
березень-жовтень 2013 року у загальній
сумі 8 039,25 грн.

Судом також встановлено, що 22.11.2013 року
позивачем проведено камеральну
перевірку податкової звітності з
податку на додану вартість за звітний
податковий період листопад, грудень 2012
року та січень, лютий, березень 2013 року
платника податку на додану вартість
ТзОВ СП українсько-білоруське
"УКРБІЛ-АВТО", за результатами якої
складено акт за № 3984/15-01/306110045 від 22.11.2013
року. У даному акті зафіксовано факти
несвоєчасної сплати відповідачем
узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, чим порушено вимоги пункту 57.1
статті 57 Податкового кодексу України
(а.с.5).

Згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Позивачем на підставі акту камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на додану вартість за №
3984/15-01/306110045 від 22.11.2013 року, керуючись
пунктом 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України, винесено податкове
повідомлення-рішення за № від
22.11.2013 року, згідно якого ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО"
нараховано штраф у сумі 1 252,18 грн. (20%
узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, сплаченої із затримкою).

У відповідності до пункту 113.1 статті 113
Податкового кодексу України строки
застосування, сплата, стягнення та
оскарження сум штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) здійснюються у
порядку, визначеному цим Кодексом для
сплати, стягнення та оскарження сум
грошових зобов'язань. Суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів)
зараховуються до бюджетів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки та збори.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

З матеріалів справи вбачається, що
податкове повідомлення-рішення за №
від 22.11.2013 року отримане
директором ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО"
Білецьким В.Д. 22.11.2013 року.

У судовому засіданні з'ясовано, що
вказане податкове
повідомлення-рішення відповідачем не
оскаржене, однак нарахований згідно
даного податкового
повідомлення-рішення штраф у сумі 1 252,18
грн. ТзОВ СП українсько-білоруське
"УКРБІЛ-АВТО" не сплачено.

Крім того, судом встановлено, що ДПІ у м.
Івано-Франківську на виконання вимог
підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129
Податкового кодексу України за
несплату відповідачем податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість нараховано останньому пеню у
розмірі 271,37 грн. (а.с.30).

У відповідності до вимог абзацу 1
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України, у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1
статті 59 Податкового кодексу України
надіслано відповідачу податкову
вимогу за № 2004 від 03.12.2012 року. При цьому
судом встановлено, що дану вимогу
надіслано ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО" за
адресою місцезнаходження, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців,
однак кореспонденція повернулася на
адресу ДПІ у м. Івано-Франківську з
відміткою працівника поштового зв'язку
"за закінченням терміну зберігання"
(а.с.7).

Згідно абзацу 3 пункту 58.3 статті 58
Податкового кодексу України у разі
коли пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

З урахуванням наведеного, суд зазначає,
що податкову вимогу за № 2004 від 03.12.2012
року вручено відповідачу.

У судовому засіданні представник
позивача вказала, що дану податкову
вимогу відповідачем оскаржено не було,
а позивачем - не відкликано.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 цієї статті
встановлено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що грошові зобов'язання зі
сплати податку на додану вартість за
період березень-жовтень 2013 року у
загальній сумі 8 039,25 грн., штрафних
санкцій, застосованих за несвоєчасну
сплату узгодженої суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, у сумі 1 252,18 грн. та
нарахованої пені у сумі 271,37 грн. у
загальному розмірі 9 562,80 грн. є
податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено. Наявність податкового
боргу підтверджується довідкою ДПІ у м.
Івано-Франківську про борг за
платежами ТзОВ СП
українсько-білоруське "УКРБІЛ-АВТО" від
17.02.2013 року (а.с.29), обліковою карткою
даного платника податків за платежем -
податок на додану вартість (а.с.8-9) та
іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Доказів сплати податкового боргу
відповідач суду не представив, чим
фактично не заперечив наявність
заборгованості, яка є предметом спору у
даній справі.

За таких обставин, податковий борг у
сумі 9 562,80 грн. підлягає стягненню у
судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів
(абзац 1 пункту 87.1).

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами
(пункт 87.2).

Відповідно до вимог підпункту 20.1.34
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

Статтею 95 цього Кодексу встановлено, що
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги (пункт 95.2).

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини (пункт 95.3).

Контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України (пункт 95.4).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-білоруського підприємства
"УКРБІЛ-АВТО" (76018, Івано-Франківська
область, м. Івано-Франківськ, вулиця
Височана, будинок №18, код ЄДРПОУ - 30610045)
в дохід державного бюджету України
податковий борг у сумі 9 562 (дев"ять
тисяч п"ятсот шістдесят дві) грн. 80 коп.
з розрахункових рахунків у
банках,обслуговуючих даного платника
податків, та за рахунок готівки, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю спільного
українсько-білоруського підприємства
"УКРБІЛ-АВТО".

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя
Главач І.А.

Постанова складена в повному
обсязі 07.02.2014 року.