Справа № 826/15711/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
В.П., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 13 листопада 2013 року у справі
за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Терем-Авто» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 13
червня 2013 року № та №,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 13
листопада 2013 року адміністративний
позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Терем-Авто» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задоволено, визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва ДПС від 13
червня 2013 року № та №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що правочини
між позивачем та його контрагентами -
ВКМ ПП «Фірма Сато» та ТОВ «Сімплекс
Буд» вчинені без мети створення
взаємних прав та обов'язків, з метою
ухилення від сплати податків, що
суперечить економічним інтересам
держави та суспільства та одночасно є
таким, що суперечить моральним засадам
суспільства, тобто є нікчемними, а тому
сплачені позивачем кошти неможливо
відносити до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 16 травня 2013 року по 28 травня
2013 року ДПІ у Голосіївському районі
м.Києва ДПС, правонаступником якої є
ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві, проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Терем-Авто» з питань
правильності обчислення та
своєчасності внесення до бюджету сум
податку на додану вартість та податку
на прибуток по взаємовідносинам з ВКМ
ПП «Фірма Сато» та ТОВ «Сімплекс Буд»
за період з 01 січня 2012 року по 31 жовтня
2012 року, за результатами якої складено
акт від 28 травня 2013 року №342/1/22-30-36376530, в
якому встановлено порушення позивачем
п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток за 2012 рік на суму
68180,00 грн.; порушення п.44.1 ст.44, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.201.4, п.201.6 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 64934,00 грн., у тому числі за
лютий 2012 року - 6612,00 грн., березень 2012
року - 4163,00 грн., квітень 2012 року - 14954,00
грн., травень 2012 року - 8033,00 грн., червень
2012 року - 5327,00 грн., липень 2012 року - 6614,00
грн., серпень 2012 року - 3273,00 грн.,
вересень 2012 року - 7704, 00 грн., жовтень 2012
року - 8254,00 грн.

На підставі акту перевірки
№342/1/22-30-36376530 від 28 травня 2013 року ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва ДПС
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 13 червня 2013
року №, згідно якого за порушення
п.44.1 ст.44, п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток приватних підприємств на
суму 85225,00 грн., у тому числі 68180,00 грн. за
основним платежем та 17045,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та №, згідно
якого за порушення п.44.1 ст.44, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.201.4, п.201.6 ст.201 Податкового
кодексу України позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 81168,00 грн., у
тому числі 64934,00 грн. за основним
платежем та 16234,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню, всі надані
первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити, матеріалами
справи підтверджується надання та
використання товару (робіт) у
господарській діяльності позивача, а
тому останній правомірно включив
відповідні суми до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно ст.134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
січня 2012 року між позивачем (покупець)
та ВК МПП «Фірма Сато»(продавець) було
укладено договір поставки №2/20/01,
відповідно до умов якого продавець
продає, а покупець купує
автозапчастини згідно з накладними,
які є невід'ємною частиною договору.
Кількість товару повинна відповідати
накладним, доданим до цього договору
(п.2.1).

Між позивачем (замовник) та ТОВ
«Сімплекс Буд» (виконавець) 26 квітня 2012
року було укладено договір про
виконання робіт №1/26/4, відповідно до
умов якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується виконати
доставку та монтаж підвісної стелі в
рамках виконання робіт на об'єкті:
м.Київ, вул.Метрологічна, 2-А (магазин
«Автозапчастини»), згідно технічного
завдання на проектування та вихідних
даних, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити належним чином
виконані роботи на умовах, обумовлених
цим договором.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ
«Сімплекс Буд» (виконавець) 21 травня 2012
року було укладено договір про
виконання робіт №1/21/5, відповідно до
умов якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується виконати
пристінний монтаж гіпсокартону та
профілю, шпаклівку та фарбування стін
водоемульсійною фарбою в рамках
виконання робіт та об'єкті: м.Київ,
вул.Метрологічна, 2-А (магазин
«Автозапчастини»), згідно технічного
завдання на проектування та вихідних
даних, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити належним чином
виконані роботи на умовах, обумовлених
цим договором.

На підтвердження виконання умов за
вищевказаними договорами позивачем
надано акти виконаних робіт від 28
квітня 2012 року та 18 червня 2012 року,
додатки до договору
(специфікація-кошторис), податкові та
видаткові накладні, банківські
виписки, що підтверджують перерахунок
коштів на рахунки контрагентів. Крім
того, позивачем, основним видом
діяльності якого є роздрібна торгівля
автомобільними деталями та приладдям,
надано документи, які підтверджують
право власності на нежитлове
приміщення загальною площею 146,50 м2 за
адресою: м.Київ, вул.Метрологічна, 2-А, в
якому розташовується магазин
«Автозапчастини», а також докази щодо
подальшої реалізації товару,
придбаного у ВКМ ПП «Фірма Сато»,
контрагентам-покупцям.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення понесених витрат до складу
валових витрат та формування
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки відповідача ґрунтуються на
акті ДПІ у Дарницькому районі м.Києва
ДПС №210/2210/34574472 від 15 березня 2013 року
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Сімплекс Буд» щодо
підтвердження реального здійснення
товарно, фінансово-господарських
операцій, за період з 01 вересня 2011 року
по 31 січня 2013 року; акті ДПІ у
Дарницькому районі м.Києва ДПС
№19/2306/34574472 від 19 січня 2012 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«Сімплекс Буд» щодо підтвердження
реального здійснення товарно,
фінансово-господарських операцій, за
період з 01 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2011
року; акті ДПІ у Оболонському районі
м.Києва ДПС №222/22.5-07/21584956 від 04 березня
2013 року про неможливість проведення
зустрічної звірки ВК МПП «Фірма Сато»
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01 грудня 2011 року по 31 грудня 2012
року, в яких зазначено, що звіркою не
встановлено факту реального
здійснення господарських операцій
контрагентів за період, що перевірявся,
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (послуг).

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги вищезазначені доводи
податкового органу, оскільки юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, тому позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентами
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента. Відомості,
що є обов'язковими для перевірки
підприємством стосовно свого
контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ВК МПП «Фірма Сато» та ТОВ
«Сімплекс Буд» останні було
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також платниками
податку на додану вартість.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Однак, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів щодо
неведення господарської діяльності ВК
МПП «Фірма Сато» та ТОВ «Сімплекс Буд»
та відсутності реального здійснення
договору, укладеного вищезазначеними
юридичними особами та позивачем.

За таких обставин колегія, враховуючи,
що позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства до складу
податкового кредиту включено суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, отриманих
позивачем від платників податку - ВК
МПП «Фірма Сато» та ТОВ «Сімплекс Буд»,
на підставі первинних документів
сформовано валові витрати,
встановлення судом на підставі
матеріалів справи реальності
здійснення господарської операції,
наявності поставленого товару
(виконаних робіт) та проведення оплати
за них, використання придбаного товару
у господарській діяльності позивача,
суд приходить до висновку про
недоведеність відповідачем в
порушення ч.2 ст.71 КАС України
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 13 червня 2013 року
№ та №, які є протиправними
та підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 13 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 03
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.