Справа № 2-а-4279/11
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2014 р.
Справа № 2-а-4279/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на ухвалу
Богунського районного суду м. Житомира
від "27" листопада 2013 р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в Богунському
районі м.Житомира про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Богунського районного суду
м.Житомира від 27.11.2013 року заяву
державного виконавця Богунського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання рішення задоволено.

Змінено спосіб виконання постанови
Богунського районного суду м. Житомира
від 02.11.2011 року .

Визнано належним способом виконання
постанови Богунського районного суду
м.Житомира від 02.11.2011 року шляхом
стягнення з управління Пенсійного
фонду України в Богунському районі м.
Житомира на користь ОСОБА_3 коштів,
передбачених ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 27.03.2011 року по 23.07.2011 року, у
розмірі 641,64 грн.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
Житомирської області (правонаступник
УПФ в Богунському районі м.Житомира),
посилаючись на незаконність та
невідповідність нормам чинного
законодавства, просить скасувати
зазначену ухвалу суду та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
заяви за безпідставністю.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення в
межах, передбачених ст.195 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 02.11.2011 року визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Богунському
районі м. Житомира щодо ненарахування
на невиплати ОСОБА_3 коштів,
передбачених ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 27.03.2011 року по 23.07.2011 року та
зобов"язано відповідача провести
виплату зазначених коштів за вказаний
період.

11.11.2013 року до суду першої інстанції
надійшла заява від державного
виконавця про зміну способу і порядку
виконання у виконавчому провадженні з
виконання виконавчого листа №2а-4279 від
25.11.2011 року, виданого Богунським
районним судом м.Житомира.

Як на підставу для звернення з даною
заявою, державний виконавець зазначав,
що відповідачем частково виконано
зазначене судове рішення, оскільки
проведено перерахунок коштів,
передбачених ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 27.03.2011 року по 23.07.2011 року у
розмірі 641,64 грн. Проте, виплату буде
проведено при надходженні коштів для
виконання постанов суду.

Задовольняючи заяву державного
виконавця, суд першої інстанції
виходив з того, що з урахуванням
приписів ст.263 КАС України, виконання
постанови Богунського районного суду
м. Житомира можливе лише шляхом зміни
способу виконання судового рішення про
стягнення суми, передбаченої ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі 641,64 грн., яка не є
спірною між сторонами.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

З матеріалів справи убачається, що на
виконанні в Богунському ВДВС
Житомирського міського управління
юстиції перебуває виконавчий лист
№2а-4279/11, виданий 25.11.2011 року.

На виконання даного листа, боржником
проведено нарахування позивачу коштів,
передбачених ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", за
період з 27.03.2011 року по 23.07.2011 року у
розмірі 641,64 грн. Виплату зазначених
коштів не проведено у зв"язку з
відсутністю коштів на відповідних
рахунках відповідача.

Відповідно до ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Зазначена норма кореспондується із
приписами статті 36 Закону України "Про
виконавче провадження". Так, частиною
першою статті 36 цього Закону
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

Наведені правові норми визначають
підстави та порядок відстрочення і
розстрочення виконання, зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі з метою
створення оптимальних умов для
належного та якісного його виконання в
процесі виконавчого провадження.

Проте, не містять виключного переліку
обставин, що є підставою для вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Окрім того, слід зазначити, що
відповідно до ч.2 ст.7 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень", який набрав чинності з
01.01.2013 року, у разі, якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягував перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов"язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

За змістом статті 2 вказаного Закону
України держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, отже, така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення, які
забезпечать виконання конкретного
судового рішення і не поширюватися на
відносини, які виникли після його
ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

З матеріалів справи убачається, що
відповідачем здійснено перерахунок
спірної суми, передбаченої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а тому, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про можливість зміни
способу виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне та обґрунтоване
рішення, підстави для скасування якого
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а ухвалу Богунського
районного суду м. Житомира від "27"
листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
Богунському районі м.Житомира вул.
Перемоги,55,м. Житомир,10003

4- Богунський відділ державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції, м.
Житомир, вул. Перемоги,55, 10003