Справа № 826/10827/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при
секретарі Хрімлі О.Г., Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М., Архіповій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 16 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Р.А.М.» до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Р.А.М.» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 26 червня 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 16
вересня 2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі направлень № 713/22 від 15 квітня
2013 року, № 717/22, № 716/22, № 720/22, № 742/17 від 16
квітня 2013 року, № 743/17 від 16 квітня 2013
року, наказу № 723 від 05 квітня 2013 року та
наказу № 1020 від 20 травня 2013 року, згідно
зі ст.ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу
України проведена планова виїзна
перевірка ТОВ «Р.А.М.» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2010
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року,
результати якої оформлено актом №
8/22-2/31724470 від 06 червня 2013 року.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідачем встановлено наступні
порушення позивачем норм податкового
законодавства: п. 5.1 ст. 5, абз. 4 пп. 5.3.9 п.
5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п. 138.1 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. кодексу
України; пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та п.
198.6 ст. 198 ПК України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року: № , яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на 975
628,00 грн. (у т.ч.: основний платіж - 877 656,00
грн., штраф - 97 972,00 грн.); № , яким
збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на
707 929,00 грн. (у т.ч.: основний платіж - 605
396,00 грн., штраф - 102 533,00 грн.).

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та вважаючи
їх протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Р.А.М.»
зареєстровано в якості юридичної особи
17 жовтня 2001 року, що підтверджується
Випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії ААВ № 460425.

21 січня 2010 року між позивачем (замовник)
та ТОВ «АВ Скайт» (виконавець) укладено
договір про надання послуг № 21/01-3,
згідно з яким виконавець
зобов'язується за завданням замовника
організувати надання послуг,
пов'язаних з розробкою програмних
продуктів, веб-сайтів, створення та
підтримки веб-ресурсів, рекламних,
маркетингових послуг, послуг з
проведення промо-заходів, послуг з
безадресної доставки, супервайзінгу,
кур'єрської доставки та інші супутні
послуги в порядку та на умовах,
визначених договором (враховуючи
додатки до договору, що є невід'ємною
його частиною).

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

Крім того, між позивачем (замовник) та
ТОВ «Гранд прилад сервіс» (виконавець)
укладено договір про надання послуг №
0102-1 від 01 лютого 2010 року, згідно з яким
виконавець приймає на себе
зобов'язання надавати замовнику
послуги з підготовки та відправлення
кореспонденції, розробки рекламних,
проведення промо-заходів, безадресної
доставки, супервайзингу, кур'єрської
доставки, організації спеціальних
виставкових заходів, та інші супутні
послуги в порядку та на умовах,
визначених договором та/або додатками
до договору.

Також, між позивачем (замовник) та ТОВ
«Гранд прилад сервіс» (виконавець)
укладено договір про надання послуг №
1904-5 від 19 квітня 2010 року, згідно з яким
виконавець приймає на себе
зобов'язання якісно та в погоджений
термін надавати (виконувати) послуги
операторів контакт-центру, що
складається мінімум з двох агентських
місць.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

26 лютого 2010 року між позивачем
(замовник) та ТОВ «Емпанада Груп»
(виконавець) укладено договір про
надання послуг № 26-02/3, згідно з яким
виконавець бере на себе зобов'язання
якісно та в строк, обумовлений
замовником, надавати послуги з
організації підтримки, роботи
веб-ресурсів, веб-сайтів, послуг
операторів контактного центру та інших
супутніх послуг для замовника, вид та
вартість замовлених послуг при цьому
визначено в додатках-замовленнях до
договору.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

Крім того, між позивачем (замовник) та
ПП «Шуін» (виконавець) укладено договір
про надання послуг № 06/10-1 від 01 червня
2010 року, згідно з яким замовник доручає,
а виконавець бере на себе зобов'язання
надати замовнику рекламні,
маркетингові,
інформаційно-консультаційні послуги,
пов'язані з розробкою програмних
продуктів, а саме, але не обмежуючись:
реєстрів інформації, шаблонів, систем
звітності, веб-сайтів, створення та
підтримка веб-ресурсів тощо.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

01 жовтня 2010 року між позивачем
(замовник) та ПП «Ардея-Тех»
(виконавець) укладено договір № 01/10-3КЦ,
згідно з яким виконавець
зобов'язується за завданням замовника
надати послуги, необхідні для
здійснення діяльності замовника,
визначені в п. 2 договору, а саме:
щоденна обробка операторами
контакт-центру вхідних та вихідних
викликів, реєстрація інформації,
отриманої від абонента під час
телефонної розмови, підтримка вхідних
викликів IVR.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

Крім того, як зазначено в акті
перевірки, по операціям з ТОВ
«Розетка.УА» позивачем включено до
валових витрат 35 271,00 грн. (без ПДВ) (у
т.ч.: за 4 кв. 2010 року - 12 649,00 грн., за 1 кв.
2011 року - 7 613,00 грн., за 1 півріччя 2011 року
- 2 123,00 грн., за 3 кв. 2011 року - 4 430,00 грн.,
за 4 кв. 2011 року - 8 456,00 грн.) витрат на
придбання товарів та до податкового
кредиту з ПДВ за жовтень, грудень 2010
року, лютий, березень, травень, листопад
2011 року, липень, грудень 2012 року - 16 053,93
грн., нарахованого у зв'язку з цим
податку.

До перевірки позивачем надано
видаткові та податкові накладні на
загальну суму 42 323,58 грн. (у т.ч. ПДВ - 16
053,93 грн.).

26 квітня 2010 року між позивачем
(покупець) та ТОВ «Ла Рош»
(постачальник) укладено договір
поставки № 2604/01-10, за змістом якого
постачальник зобов'язується передати
(поставити) в обумовлений у договорі
строк покупцеві товари, згідно зі
специфікацією, указаною в доповненні №
1, що є невід'ємною частиною договору, а
саме: дисконтні картки номіналом 100,00
грн.

Також, між позивачем (покупець) та ТОВ
«Ла Рош» (постачальник) укладено
договір поставки № 0308/05-2011 від 03 серпня
2011 року, згідно з яким постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари), зазначені у специфікації, а
саме: картки, які є документом, що
підтверджує безумовне зобов'язання
емітента картки перед тримачем картки
по передачі товару за правилами, які
вказані на самій картці в будь-якому
магазині «Фокстрот. Техніка для дому»
на території України.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
приймання-передачі товару, видатковими
та податковими накладними.

Крім того, між позивачем (покупець) та
ПП «ВКФ Ніколь плюс» (продавець)
укладено договір на поставку продукції
№ 08021 від 08 лютого 2011 року, згідно з яким
продавець зобов'язується поставити
покупцеві товар в кількості, по
переліку та в терміни, вказані у
додатках, що є невід'ємною частиною
договору, згідно із затвердженими
зразками.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: видатковими та
податковими накладними.

31 березня 2011 року між позивачем
(покупець) та ПП «ВКФ Ніколь плюс»
(продавець), укладено договір на
поставку продукції № 310302, згідно з яким
продавець зобов'язався поставити
покупцеві товар в кількості, по
переліку та в терміни, вказані в
додатках, згідно із затвердженими
зразками.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: видатковими та
податковими накладними.

Крім того, між позивачем (замовник) та
ПП «ВКФ Ніколь плюс" (виконавець)
укладено договір про надання послуг №
0109/2 від 01 вересня 2011 року, згідно з яким
виконавець приймає на себе
зобов'язання надавати замовнику
послуги з підготовки та відправлення
кореспонденції (включаючи, але не
обмежуючись: листи, поштові листівки,
бандеролі, посилки); безадресної
доставки, супервайзингу, кур'єрської
доставки; та інші супутні послуги в
порядку та на умовах, визначених
договором та/або додатками до договору.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

16 серпня 2011 року між позивачем та ПП
«ВКФ Ніколь плюс» (продавець) укладено
договір на поставку продукції № 160815,
згідно з яким продавець зобов'язався
поставити покупцеві товар в кількості,
по переліку та в терміни, вказані в
додатках, згідно із затвердженими
зразками.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
приймання-передачі товару, видатковими
та податковими накладними.

27 грудня 2010 року між позивачем
(замовник) та ТОВ «Інтерсітіком»
(виконавець), укладено договір про
надання послуг телефонного центру
(контакт-центру) № К408, за змістом якого
виконавець зобов'язується протягом
всього строку дії договору надавати
замовнику послуги телефонного центру
(контакт-центру), що полягають в
інформуванні контрагентів замовника
за допомогою автоматичних голосових
повідомлень, прийом адресованих
замовнику факсимільних та голосових
повідомлень на контакт-центрі,
трансформування в автоматичному
режимі отриманих повідомлень в
електронні формати та передачі їх на
електронну адресу замовника,
враховуючи при цьому умови, визначені в
додатках до договору.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними.

Крім того, між позивачем (замовник) та
ТОВ «Юридична фірма «Діалог-Лекс»
(виконавець) укладено договір про
надання послуг № 01/03-2 від 01 березня 2011
року, згідно з яким виконавець
зобов'язується надати послуги,
визначені у додатках до договору, що є
його невід'ємною частиною, зокрема:
організація поповнення мобільного
рахунку (10001-25000 контактів), організація
поповнення мобільного рахунку (25001-50000
контактів), генерація кодів (1 млн. - 10
млн. кодів), генерація кодів (до 1000000
кодів), організація E-mail розсилки від 1001
до 100000 повідомлень, розсилка
електронних повідомлень, розробка
графічного дизайну.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними, банківськими
виписками, звітами виконавця.

04 квітня 2011 року між позивачем
(замовник) та ТОВ «Рекламна агенція
«Прінцепс» (виконавець) укладено
договір № 1-04/04, за змістом якого
замовник доручає, а виконавець приймає
на себе зобов'язання щодо надання
послуг, перелік, зміст, обсяг, вартість,
строки та інші умови виконання яких
визначаються для кожного окремого
замовлення в додатках або додатках та
письмових завданнях за програмою, це
зокрема: організація підготовки
відкриття короткого номеру, підтримка
активності, реалізації логіки
динамічних розсилок, підготовка
технічного завдання, прототипу,
підтримка сайту (супровід, моніторинг,
управління інтерактивними
підсистемами сайту), складання
протоколу взаємодії веб-каналу та бази
даних, генерація кодів від 30000001 до 50000000
шт., обробка документів, адаптація
програмного забезпечення, проведення
учбових занять з роз'яснення умов
конкурсу, підвищення рівня компетенції
продавців відносно умов конкурсу,
підготовка відповідей на питання
учасників конкурсу відносно до умов
конкурсу, збір та обробка результатів
конкурсу, визначення цілей та задач
реклами, визначення засобів
розповсюдження реклами, прогнозування
ефективності рекламної компанії тощо.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується: актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податковими накладними, банківськими
виписками.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідач стверджує, що позивач
неправомірно сформував вищевказані
валові витрати та податковий кредит з
ПДВ по операціям з ТОВ «АВ Скайт», ТОВ
«Гранд прилад сервіс», ТОВ «Емпанада
Груп», ПП «Шуін», ПП «Ардея-Тех», ТОВ
«Розетка.УА», ТОВ «Ла Рош», ПП «ВКФ
Ніколь плюс», ТОВ «Інтерсітіком», ТОВ
«Юридична фірма «Діалог-Лекс», ТОВ
«Рекламна агенція «Прінцепс», щодо
яких до ДПІ надійшла інформація про
наявність ознак фіктивності, тому
відповідач вважає господарські
операції безтоварними, недійсними та
не спрямованими на реальне настання
правових наслідків.

Згідно з поясненнями ОСОБА_5 та
висновком експерта № 282 від 14 грудня 2010
року, доданими до листа УПМ ДПА м. Києва
№ 5002/7/26-5115 від 12 листопада 2010 року,
ОСОБА_5 не давав згоди на реєстрацію на
своє ім'я ТОВ «АВ Скайт» та не має
відношення до фінансово-господарської
діяльності підприємства, жодних
фінансово-господарських документів не
підписував, та підпис ОСОБА_5 не
відповідає підписам в первинних
документах підприємства.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

За змістом пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що до складу
валових витрат включаються, зокрема,
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Згідно з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного
Закону, не підлягають віднесенню до
складу валових витрат суми збитків
платника податку, понесених у зв'язку з
продажем товарів (робіт, послуг) або їх
обміном за цінами, що нижчі за звичайні,
пов'язаним з таким платником податку
особам.

У разі коли сума виплат (заохочень) або
її частина пов'язаним фізичним особам
не визнаються валовими витратами, така
сума (або її частина) є базою для
нарахування внесків на соціальні
заходи, передбачені пунктом 5.7 цієї
статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11
вказаного Закону, датою збільшення
валових витрат виробництва (обігу)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку;

або дата оприбуткування платником
податку товарів, а для робіт (послуг) -
дата фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначеного цим Законом.

Пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 зазначеного Закону
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт і
послуг), вартість яких відноситься до
складу витрат виробництва (обігу). Пп.
7.5.1 п. 7.5 цього Закону визнає датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит дату списання коштів
з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт і
послуг) або дату отримання податкової
накладної.

Відповідно до пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Для операцій, що оподатковуються і
звільнені від оподаткування,
складаються окремі податкові накладні.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати
податкові накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Згідно з пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту. Як
виняток з цього правила, підставою для
нарахування податкового кредиту при
поставці товарів (послуг) за готівку чи
з розрахунками картками платіжних
систем, банківськими або персональними
чеками у межах граничної суми,
встановленої Національним банком
України для готівкових розрахунків, є
належним чином оформлений товарний
чек, інший платіжний чи розрахунковий
документ, що підтверджує прийняття
платежу постачальником від отримувача
таких товарів (послуг), з визначенням
загальної суми такого платежу, суми
податку та податкового номера
постачальника.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного
Закону, до податкового кредиту не
дозволяється включення будь-яких
витрат по сплаті податку, що не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями. У разі, коли на
момент перевірки платника податку
податковим органом, суми податку
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються
непідтвердженими зазначеними вище
документами, тоді платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, встановлених законодавством
України, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену
документами.

Згідно з пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення;
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників.

При вирішенні даної справи, колегія
суддів враховує також правову позицію
Вищого адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 02 червня 2011 року № 742/11/13-11, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права. та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Колегія суддів під час розгляду справи
керується постановою Верховного Суду
України від 05 березня 2012 року у справі
№ 21-421а11, прийнятою за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, в якій зазначено, що
підписані від імені осіб, які
заперечують свою участь у створенні та
діяльності товариств, зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів, податкові накладні не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг, а тому віднесення відображених
у них сум ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивачем не було
дотримано вимоги щодо документального
підтвердження спірних сум податкового
кредиту та валових витрат, а, отже, і
правомірності відображення їх у
податковій звітності, оскільки
первинні документи, які надані
позивачем на підтвердження реальності
укладених договорів з його
контрагентами, колегія суддів не
вважає належними доказами у справі,
зважаючи на той факт, що особи,
відповідальні за
фінансово-господарську діяльність
контрагентів позивача у періоді, що
перевірявся, заперечують свою участь у
створенні та діяльності товариства,
зокрема й у підписанні будь-яких
первинних документів, що знайшло своє
підтвердження допустимими доказами у
справі.

Таким чином, єдиною підставою
документального підтвердження спірних
сум податкового кредиту та валових
витрат мають бути належним чином
складені та підписані повноважними
особами первинні документи в розумінні
наведених норм законодавства.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Р.А.М.» до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень є
необґрунтованими та не засновані на
нормах права, оскільки суми
податкового кредиту та валових витрат
за відповідний період не знайшли у
повній мірі свого підтвердження
відповідними первинними документами,
оформленими у відповідності до
наведених законодавчих вимог, та які
відображають реальність господарських
операцій, які є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо проведення
документальної планової виїзної
перевірки ТОВ «Р.А.М.», оформлення її
результатів у формі акту та прийняття
на його основі податкових
повідомлень-рішень, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 вересня 2013 року -
скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Р.А.М.» - відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 28
січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя

Хрімлі О.Г.

Судді:

Ганечко О.М.