Справа № 825/4002/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
825/4002/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Кашпур О.В.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Безименної Н.В., Земляної
Г.В.,

при секретарі:
Погорілій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Коопринок» на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013 року
по справі за їх позовом до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
незаконною та скасування податкової
вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Коопринок» звернулися до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
незаконною та скасування податкової
вимоги № 43-11 від 10.07.2013 року

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову про відмову у задоволенні позову.
При цьому апелянт посилається на
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
неповне з'ясування всіх обставин, що
мають значення для вирішення справи, а
також порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав відмовити у задоволенні
позову. Апеляційна інстанція
погоджується з такою правовою
позицією, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням від 21.11.2008 року № за
порушення п. 13 ст. 3 Закону України « Про
застосування РРО в сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» до
ТОВ «Коопринок» застосовано штрафні
санкції у розмірі 10 216 грн. 75 коп.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 20.05.2009 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.06.2010 року, у по справі № 2 -8647/09/2570 в
задоволенні позовних вимог про
скасування рішення щодо застосування
штрафних санкцій відмовлено.

Відповідач 15.11.2010 року отримав ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.06.2010 року
та здійснив нарахування податкового
зобов'язання.

ДПІ в м. Чернігові було направлено ТОВ
«Коопринок» податкову вимогу № 43-11 від
10.07.2013 року.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що відповідач не мав
права виносити податкову вимогу,
оскільки пропущено строк стягнення
заборгованості в 1095 днів, передбачений
ст. 15 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та ст. 102
Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 5.2.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», що діяв
до 01.01.2011 року, при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Згідно із п. 56.18 ПК України при
зверненні платника податків до суду з
позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

За п.п. 59.1, 59.3 ст. 59 ПК України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Виходячи з положень п.п. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», у разі коли податкове
зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у п. 15.1
цієї статті, податковий борг, що виник у
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні податкового зобов'язання,
може бути стягнутий протягом наступних
1095 календарних днів від дня узгодження
податкового зобов'язання. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або до
визнання боргу безнадійним.

Підпунктом 15.1.1 п. 15.1 ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» за винятком випадків,
визначених підпунктом 15.1.2 цього
пункту, податковий орган має право
самостійно визначити суму податкових
зобов'язань платника податків у
випадках, визначених цим Законом, не
пізніше закінчення 1095 дня, наступного
за останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у
разі, коли така податкова декларація
була надана пізніше, - за днем її
фактичного подання. Якщо протягом
зазначеного строку податковий орган не
визначає суму податкових зобов'язань,
платник податків вважається вільним
від такого податкового зобов'язання, а
спір стосовно такої декларації не
підлягає розгляду в адміністративному
або судовому порядку.

Отже, колегія суддів приходить до
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що строк для примусового
стягнення суми заборгованості
платника податку складає 1095 днів,
обчислюється з 15.11.2010 року, оскільки
саме в цей день ДПІ в м. Чернігові
отримали ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.06.2010 року і закінчується 15.11.2013
року.

В такому випадку Державною податковою
інспекцією в м. Чернігові дотримано
вимоги Податкового кодексу України та
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» щодо строку стягнення
узгодженого грошового зобов'язання
платника податку.

Посилання апелянта на те, що штраф за
порушення Закону України № 265 «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яке мало місце у листопаді 2008
року, ніяк не може бути стягнено з
підприємства на підставі норм, що
містяться у Податковому кодексі
України, який набув чинності 01.01.2011
року, колегією суддів не приймається до
уваги, оскільки правомірність
застосування штрафу, відповідно до
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» вже було предметом
апеляційного розгляду справи щодо
скасування рішення про застосування
штрафних санкцій від 21.11.2008 року №
. В даному випадку, на спірні
правовідносини поширюється вимоги ЗУ
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та
Податкового кодексу України, які
дублюють вимоги норм зазначеного
Закону, що втратив чинність 01.01.2011 року,
оскільки правовідносини є триваючими.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Коопринок» залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 19.11.2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30.01.2014
року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Земляна Г.В.