Справа № 389/221/14-а
Суддя: Савельєва О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/389/4/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 лютого 2014 року
Знам'янський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області

в складі:

головуючого судді
Савельєвої О.В.

при секретарі Баланюк
Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС
взводу стаціонарного посту №3 роти ДПС
ДАІ УМВС України у Волинській області
Євтушика Віктора Миколайовича про
визнання недійсною та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення, закриття провадження у
справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС взводу стаціонарного
посту №3 роти ДПС ДАІ УМВС України у
Волинській області Євтушика Віктора
Миколайовича, в якому просить визнати
недійсною та скасувати постанову у
справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №011895 від
06.01.2014, закрити провадження у справі.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
06.01.2014 інспектор ДПС склав стосовно
нього протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №182161, згідно з
яким він, о 8 годині 10 хвилин 06.01.2014, на 488
км автодороги М-07, керуючи автомобілем
Рено, державний номерний знак НОМЕР_1,
не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29
Правил дорожнього руху, а саме
перевищив встановлене обмеження
швидкості руху на 52 км/год. та рухався
зі швидкістю 102 км/год., чим порушив п.12.10
Правил дорожнього руху, за що
передбачена відповідальність ч.3 ст.122
КУпАП. Швидкість вимірювалась
приладом «Візир» №0812450. На підставі
даного протоколу цього ж дня винесена
постанова у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №011895, якою на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510
грн.

Вважає, що постанова не відповідає
обставинам справи, вимогам закону та
підлягає скасуванню з наступних
підстав. Вказує, що 06.01.2014 він рухався
автодорогою М-07 та на 488 км його зупинив
інспектор ДАІ, який вказав на порушення
вимог дорожнього знаку 3.29 Правил
дорожнього руху, а саме перевищення
встановленого обмеження швидкості
руху на 52 км/год. та повідомив, що
швидкість вимірювалася приладом
«Візир», не надавши при цьому для
огляду ні сам прилад, ні докази його
допустимості, ні докази вчинення ним
адміністративного правопорушення.
Крім того, зазначений прилад працює не
в автоматичному режимі, що є порушенням
правил його використання та фіксування
правопорушень. Всупереч вимогам КУпАП
інспектор ДАІ не взяв до уваги всі
обставини справи, не врахував його
пояснень та заперечень, безпідставно
склав протокол про адміністративне
правопорушення та виніс постанову у
справі про адміністративне
правопорушення. Доказів вчинення
порушення на його вимогу надано не
було.

В судове засідання позивач не з'явився,
надав до суду письмову заяву, в якій
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив справу розглядати за
його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час і місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
про поважні причини неприбуття суд не
повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, у
разі неприбуття відповідача належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
докази, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Рішення відповідача - постанова
про притягнення до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії (п.3 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 06.03.2008 №2).

Стосовно позивача посадовою особою -
інспектором ДПС взводу стаціонарного
посту №3 роти ДПС ДАІ УМВС України у
Волинській області Євтушиком В.М. 06.01.2014
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №182161, згідно з
яким він, о 8 годині 10 хвилин 06.01.2014, на 488
км автодороги М-07, керуючи автомобілем
Рено, державний номерний знак НОМЕР_1,
не виконав вимогу дорожнього знаку 3.29
Правил дорожнього руху, а саме
перевищив встановлене обмеження
швидкості руху на 52 км/год. та рухався
зі швидкістю 102 км/год., чим порушив п.12.10
Правил дорожнього руху, за що
передбачена відповідальність ч.3 ст.122
КУпАП. Швидкість вимірювалась
приладом «Візир» №0812450. На підставі
даного протоколу цього ж дня винесена
постанова у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 №011895, якою на
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510
грн.

Зазначена постанова судом
перевірялася на предмет дотримання
суб'єктом владних повноважень
принципів правомірної
адміністративної поведінки, а саме, чи
прийнято рішення обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо.

Дорожнім знаком 3.29 "Обмеження
максимальної швидкості", забороняється
рух із швидкістю, що перевищує
зазначену на знакові.

Відповідно до п.12.10 Правил дорожнього
руху, додаткові обмеження дозволеної
швидкості руху можуть вводитися
тимчасово і постійно. При цьому разом
із знаками обмеження швидкості руху 3.29
та/або 3.31 обов'язково додатково
встановлюються відповідні дорожні
знаки, які попереджають про характер
небезпеки та/або наближення до
відповідного об'єкта. У разі коли
дорожні знаки обмеження швидкості руху
3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням
визначених цими Правилами вимог щодо
їх введення чи з порушенням вимог
національних стандартів або залишені
після усунення обставин, за яких їх
було встановлено, водій не може бути
притягнений до відповідальності
згідно із законодавством за
перевищення встановлених обмежень
швидкості руху.

Частина 3 статті 122 КУпАП
передбачає відповідальність за
перевищення водіями транспортних
засобів встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на п'ятдесят кілометрів на
годину.

Відповідно до ст.251 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Маючи перед прийняттям рішення
про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
протокол про адміністративне
правопорушення, в якому ОСОБА_1 не
визнавав свою вину у вчиненні
правопорушення, суб'єкт владних
повноважень мав би, використовуючи
свої повноваження, зібрати докази, які
б підтверджували наявність складу
правопорушення та спростувати
свідчення позивача, але такі докази
відсутні.

Оскільки суду не надано експертного
висновку або сертифіката
відповідності приладу «Візир», яким
проводилося фіксування порушень
Правил дорожнього руху, тому
інформація з цього приладу, як доказ
вини ОСОБА_1, судом не враховується.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Доказів того, що позивач дійсно порушив
вимоги п.12.10 Правил дорожнього руху,
відповідачем не надано і в судове
засідання. Доводи позивача щодо
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення,
відповідачем не спростовані.

За таких обставин справи суд вважає, що
постанова у справі про адміністративне
правопорушення є протиправною та
такою, що підлягає скасуванню.

Вимога позивача в частині закриття
провадження у справі задоволенню не
підлягає, оскільки справа про
адміністративне правопорушення за ч.3
ст.122 КУпАП не підвідомча суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.71, 158-163, ст.1712 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.3 ст.122 КУпАП, серії ПС1 №011895 від 06.01.2014,
скасувати.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Знам'янського міськрайонного
суду

Кіровоградської області

О.В.Савельєва