Справа № 121/9409/13-а
Суддя: Єланська Олена Едуардівна
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 121/9409/13-а

27.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Єланської О.Е.,

суддів Кучерука О.В. ,

ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим на постанову Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Леонов А.А. ) від 25.11.13 у справі № 121/9409/13-а

за позовом ОСОБА_3 АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Ялта АР Крим (вул. Садова, 4 -
а,Ялта,Автономна Республіка Крим,98600)

про визнання незаконним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 25.11.13 у справі № 121/9409/13-а
позовну заяву ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим про визнання незаконним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Ялта Автономної Республіки
Крим № 43 від 01.08.2013 року щодо відмови
судді у відставці ОСОБА_3 у перерахунку
та виплаті щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
грошового утримання працюючого судді.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_3 у
зв'язку зі зміною розміру грошового
утримання діючого судді Ялтинського
міського суду АР Крим з 01 січня 2013 року
з урахуванням довідки № 02-23/959 від 16.07.2013
року.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим виплатити недосплачену суму
щомісячного грошового утримання судді
у відставці ОСОБА_3.

Не погодившись з даною
постановою, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

У судове засідання 27.01.2014 сторони,
їх представники не з'явились, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи повідомлені в встановленому
законом порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту
2 частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Розглянувши апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ялта АР Крим на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 25.11.13, колегія
суддів дійшла до висновку - апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3. працював на посаді судді
Ялтинського міського суду АР Крим з
03.02.1975 року по 02.12.2010 року.

Наказом Голови Ялтинського
міського суду АР Крим від 15 грудня 2010
року, виданого на підставі Постанови
Верховної ради України від 02.12.2010 року,
позивача було звільнено з займаної
посади у зв'язку із поданням заяви про
відставку відповідно до ст.109 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" та йому було призначене
довічне грошове утримання в розмірі
6330,64 гривень із розрахунку заробітної
плати в розмірі 7034,04 гривень щомісячно.

24.07.2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ялта АР Крим із заявою про
перерахунок довічного грошового
утримання, посилаючись на довідку
Управління Державної судової
адміністрації України в АРК від 16.07.2013
року.

01 серпня 2013 року рішенням Управління
Пенсійного фонду № 43 позивачу будо
відмовлено у такому перерахунку, з тих
підстав, що положення п.4 ст.138 закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" в частині перерахунку
довічного грошового утримання в разі
зміни грошового утримання діючих
суддів, розповсюджується лише на
діючих суддів Конституційного Суду
України.

Не погодившись із зазначеним
рішенням позивач звернувся до суду за
захистом своїх прав.

У відповідності до частини першої
статті 126 Конституції України,
Конституція і закони України повинні
гарантувати незалежність і
недоторканість суддів, до яких
гарантій відноситься і обов'язок
держави забезпечувати фінансування і
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Частиною 5 ст.109 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
встановлено, що за суддею, звільненим
за його заявою про відставку,
зберігається звання судді та гарантії
недоторканності, встановлені для судді
до його виходу у відставку.

Пунктом 8 ч.4 ст.47 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
визначено, що незалежність суддів
забезпечується належним матеріальним
та соціальним його забезпеченням.

Відтак, до складу такого входить і
довічне грошове утримання.

Частинами 2, 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
зазначено, що суддя у відставці, який не
досяг віку, встановленого частиною
першою цієї статті, отримує щомісячне
довічне грошове утримання. При
досягненні таким суддею віку,
встановленого частиною першою цієї
статті за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України "Про державну службу". У разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання. Перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
Суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок.

Таким чином, враховуючи
встановлені законом гарантії
незалежності суддів усіх ланок,
гарантії виплати і перерахунку
довічного грошового утримання
розповсюджують свою дію і на суддів
місцевих судів у відставці.

З тих підстав, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці і розмір
пенсії колишнього державного
службовця, залежить від суми грошового
утримання діючого судді, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись і перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Так, задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції врахував
правові позиції Конституційного Суду
України, який у своєму рішенні № З-рп/2013
від 1-2/2013 визнав неконституційними
положення абзацу другого пункту 2
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року № 3668-/І, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року № 1058-ІУ та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Так, Конституційний Суд України
дійшов висновку, що Закон №3668,
поширюючи дію положень абзацу другого
пункту 2 розділу II „Прикінцеві та
перехідні положення", як вбачається з
їх змісту, на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання),
залишив незмінним зміст права на
пенсію та щомісячне довічне грошове
утримання судців, але звузив обсяг
цього права та встановив обмеження в
перерахунках передбачених законами
України пенсій та щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці, чим знизив досягнутий
рівень гарантій незалежності суддів.

Крім того, визнанні
неконституційними положення частини
третьої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону № 3668, у зв'язку із чим, підлягає
застосуванню частина третя статті 138
закону № 2453 в редакції до змін,
внесених законом № 3668, а саме
«щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років, розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати судді, без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Зокрема, наведені правові тези,
обумовлюють можливість збільшення
довічного грошового утримання судді
без обмеження його граничного розміру,
що у свою чергу забезпечує один з
принципів незалежності суддів.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання не чинним рішення чи
окремих його положень та зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

З огляду на вищенаведене, судова
колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуване
рішення Управління Пенсійного фонду не
відповідає наведеним приписам закону,
дане рішення підлягає скасуванню,
відповідач має здійснити позивачу
перерахунок довічного грошового
утримання, враховуючи зміну грошового
утримання діючого судді Ялтинського
міського суду з урахуванням наданої
нею довідки 02-23/959 від 16.07.2013 року,
виплативши недосплачену суму
довічного грошового утримання.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги є такими, що підлягають
задоволенню.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає
судовій колегії право для висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Згідно статті 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195, 197, 198,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим на постанову Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим від
25.11.13 у справі № 121/9409/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25.11.13 у
справі № 121/9409/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
О.Е.Єланська

Судді підпис
О.В.Кучерук

підпис М.В. Кукта

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.Е.Єланська