Справа № 821/3896/13-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3896/13-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Херсонського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
Державної податкової служби України, в
якому просить визнати нечинними та
скасувати накази ДПС України від 19.07.2011
року №1059-о «Про застосування заходів
дисциплінарного впливу», від 31.08.2011
року №509 «Про результати перевірки» в
частині оголошення йому догани та від
06.10.2011 року №163-о «Про звільнення».

Також позивач просить поновити його на
посаді начальника Державної
податкової інспекції у м. Херсоні з
06.10.2011 року та стягнути на його користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу.

Ухвалою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03.02.2012 року
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 23.05.2012 року, позовну заяву залишено
без розгляду у зв'язку із пропуском
позивачем строку для звернення до суду
без поважних на те причин.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 25.09.2013 року ці судові
рішення скасовані, а справа направлена
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Рішення касаційного суду мотивовано
тим, що судами попередніх інстанцій не
надано належної оцінки фактам, які
вказані позивачем в якості поважних
причин пропуску строку, не врахована їх
поважність та прийнято передчасне
рішення про залишення позову без
розгляду.

Ухвалою Херсонського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року адміністративний позов ОСОБА_2 до
Міністерства доходів і зборів України
про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу залишений без
розгляду.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою на
зазначену ухвалу, просить її скасувати
та направити справу для продовження
розгляду по суті до суду першої
інстанції.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 27.07.2011 року позивач
ознайомився з наказом від 19.07.2011 року
№1059-о «Про застосування заходів
дисциплінарного впливу», а із наказом
від 06.10.2011 року №163-о «Про звільнення» -
у день прийняття наказу, 06.10.2011 року, що
підтверджується його власноручними
підписами на наказах.

Відомостей про те, коли позивач
ознайомився із наказом від 31.08.2011 року
№509 «Про результати перевірки» в
частині оголошення йому догани, до суду
не надано, але, враховуючи те, що цей
наказ покладений в основу та згаданий в
наказі від 06.10.2011 року №163-о «Про
звільнення», то, на думку суду першої
інстанції, позивач повинен був
дізнатись про нього не пізніше 06.10.2011
року. На думку суду першої інстанції, з
огляду на положення ст. 99 КАС України,
місячний строк для звернення до суду
щодо оскарження цих наказів
закінчився, відповідно, 28.08.2011 року,
07.11.2011 року та 07.11.2011 року.

Позовну заяву подано до суду
відповідно до штампу вхідної
кореспонденції 30.01.2012 року.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність залишення
адміністративного позову без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до суду у справах щодо
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби встановлюється місячний строк.

За змістом цієї ж статті, строк для
звернення до суду обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Згідно до вимог п.9 ч.1 ст. 155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Як було встановлено, позивачем
оскаржуються накази ДПС України від
19.07.2011 року №1059-о «Про застосування
заходів дисциплінарного впливу», від
31.08.2011 року №509 «Про результати
перевірки» в частині оголошення йому
догани» та від 06.10.2011 року №163-о «Про
звільнення».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
спірні правовідносини та право
позивача звернутись до суду за
захистом свого порушеного права
пов'язані із проходженням ним
публічної служби та звільнення з неї, а
тому в даному випадку Кодексом
адміністративного судочинства України
встановлений місячний строк для
звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем не наведено будь-яких
причин, які б об'єктивно та непереборно
перешкоджали йому вчасно звернутись до
суду та які б могли бути визнані
поважними.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
обставини, на які позивач посилається
як на поважні причини пропуску строку,
не є такими.

Так, позивач зазначає, що не міг
своєчасно звернутись до суду, оскільки
перебував на лікарняному з 10.10.2011 року
по 10.11.2011 року; після закінчення
лікування був змушений виїхати до м.
Донецька піклуватись про хворого
батька, який у зв'язку з оперативним
втручанням перебував на лікарняному з
01.12.2011 року по 19.12.2011 року; попередньо
він 17.01.2012 року звертався до суду із
аналогічною позовною заявою, яку було
залишено без розгляду ухвалою
Херсонського окружного
адміністративного суду від 20.01.2012 року
у справі № 2а-159/12/2170.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
наявність поважних причин пропуску
строку, як і факт попереднього
звернення до суду, не продовжує
установлений законодавством строк для
звернення до суду, перебіг його не
переривається з виникненням таких
причин.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що єдиною з
наведених позивачем причин пропуску,
яку можливо за наведених обставин
визнати поважною, є перебування
позивача на лікарняному у період з
10.10.2011 року по 10.11.2011 року, що
підтверджується випискою з медичної
карти позивача.

Проте позивач після закінчення
лікування своєчасно не звернувся до
суду із позовом, подавши його лише
30.01.2012 року, тобто через 2 місяці і 20 днів
після припинення існування поважних
причин пропуску строку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що жодного доводу, що
підтверджується доказами, щодо причин
пропуску строку на звернення до суду за
оскарженням наказів ДПС України від
19.07.2011 року №1059-о «Про застосування
заходів дисциплінарного впливу» та від
31.08.2011 року №509 «Про результати
перевірки» в частині оголошення ОСОБА_2
догани, позивачем не наведено.

Доводи позивача про існування у період
з 10.11.2011 року інших поважних причин,
таких як перебування його батька на
лікарняному та здійснення за ним
догляду, не приймаються до уваги судами
першої та апеляційної інстанцій з
огляду на наступне.

Так, згідно наданих позивачем
документів, його батько знаходився на
лікарняному з 01.12.2011 року по 19.12.2011 року.
Будь-яких доказів існування
об'єктивних і непереборних обставин,
які б перешкоджали позивачу
підготувати і подати до суду позов у
періоди з 11.11.2011 року по 01.12.2011 року та з
19.12.2011 року по 30.01.2012 року до суду не
надано.

Крім того, колегія суддів вважає, що
самі по собі обставини хвороби
близьких родичів позивача не є
поважними причинами для пропуску
строку на звернення до суду, оскільки
не позбавляли його можливості
підготувати і подати адміністративний
позов, залучити для цього
кваліфікованого спеціаліста, отримати
правову допомогу з питань звернення до
суду.

При цьому, на виконання вимог ВАСУ,
судова колегія дійшла висновку яким
погодилась з думкою суду першої
інстанції, про те, що тримісячний строк
на звернення до суду із вимогами
вирішити трудовий спір в частині
скасування наказів ДПС України від
19.07.2011 року №1059-о «Про застосування
заходів дисциплінарного впливу», від
31.08.2011 року №509 «Про результати
перевірки» в частині оголошення
позивачу догани, встановлений ст. 233
Кодексу законів про працю України, не
застосовується у даному випадку; крім
того, навіть беручи до уваги саме такий
строк, то з огляду на час, коли позивач
дізнався про підстави для звернення до
суду та коли він подав позов, цей строк
закінчився 28.10.2011 року та 09.01.2012 року
відповідно, тобто позивач все одно його
пропустив, не навівши поважних на те
причин.

На підставі наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач пропустив
установлений законодавством строк для
звернення до суду без поважних причин.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції у відповідності до вимог ст.
100 КАС України вірно дійшов висновку
про те, що позовну заяву слід залишити
без розгляду у зв'язку із пропущенням
позивачем строку звернення до
адміністративного суду, оскільки
позивач не надав суду доказів
поважності причини пропуску строку
звернення до суду.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що ухвала
підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 199; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Херсонського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2013 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький