Справа № 2а-1073/10/1715
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/800/45519/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Рівненського районного суду
Рівненської області від 7 липня 2010 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 листопада
2011 року у справі № 2а-1073/10/1715 за позовом
ОСОБА_1 до Городоцької сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Рівненський районний відділ земельних
ресурсів про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до Городоцької сільської
ради Рівненського району Рівненської
області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Рівненський районний відділ земельних
ресурсів, в якому просила визнати
протиправним та скасувати рішення
Городоцької сільської ради
Рівненського району №145 від 20 грудня 1996
року в частині передачі у приватну
власність земельних ділянок в
с.Карпилівка ОСОБА_4 площею 0,23 га для
ведення особистого підсобного
господарства і площею 0,25 га для
індивідуального житлового
будівництва, та ОСОБА_2 - площею 0,15 га
для індивідуального житлового
будівництва. Крім того, визнати
недійсними Державні акти на право
приватної власності на земельні
ділянки від 16 грудня 1998 року та
договори купівлі-продажу земельних
ділянок від 29 жовтня 2002 року.

Ухвалою Рівненського районного суду
Рівненської області від 7 липня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 листопада 2011 року, відмовлено у
задоволенні клопотання про поновлення
строку з підстав передбачених ч.1 ст.100
КАС України.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким направити справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що відсутні підстави для
скасування судових рішень, а касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у 1988 році позивач
отримала в дар будинок, який
знаходиться на оспорюваній земельній
ділянці. З питанням про приватизацію
земельної ділянки для обслуговування
вказаного подарованого будинку
звернулася у 2002 році. В цей же час
дізналася про неправильність в обмірах
земельної ділянки, що породило
цивільний спір з третіми особами у
даній справі. До суду позивач
звернулася з цивільним позовом у 2005
році.

Поважність пропуску строку
обґрунтовує тим що вона звернулася до
суду в порядку цивільного судочинства
з вимогою про визнання недійсним та
скасування рішення Городоцької
сільської ради Рівненського району
Рівненської області № 145 від 20 грудня
1996 року в частині передачі у приватну
власність земельних ділянок в с.
Карпилівка громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_2
до цих же самих осіб, що беруть участь у
даній справі, 2 квітня 2005 року. Пояснює,
що справа до цього часу не була
вирішена по суті і після постановлення
Конституційним Судом України рішення
від 1 квітня 2010 року у справі № 1-6/2010 р.,
вона змушена була просити залишити без
розгляду вказану позовну вимогу у
порядку цивільного судочинства і
звернутися до Рівненського районного
суду, як до адміністративного суду із
зазначеною вище позовною вимогою у
порядку адміністративного
судочинства.

До Рівненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_1 звернулася
3 червня 2010 року, тобто з пропуском
строку звернення до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
виходили з того, що позивачем
пропущений строк звернення до суду без
поважних на те підстав.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно абз.1 ч.2 ст.5 КАС України
провадження у адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України в
редакції до 07.07.2010 р. для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що про порушення
своїх прав позивач дізналася ще у 2002
році, під час вирішення питання про
приватизацію земельної ділянки для
обслуговування будинку.

Відповідно ч.1 ст.102 КАС України
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений, а
процесуальний строк, встановлений
судом, - продовжений судом за
клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Кодекс адміністративного судочинства
України набрав чинності з 1 вересня 2005
року.

Разом з тим, адміністративний позов
поданий до суду лише 03.06.2010 р., що
підтверджується відміткою на позовній
заяві.

Таким чином, ОСОБА_1 пропущений строк
звернення до суду, разом з тим нею не
наведене обґрунтованих причин, які
свідчили би про неможливість звернення
за захистом свого порушеного права з
01.09.2005 року.

Оскільки позовна заява подана з
пропуском строку звернення до
адміністративного суду, а заявником не
наведені поважні причини пропуску
такого строку, відповідно підстави для
поновлення строку відсутні.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли до вірного висновку
про відсутність підстав задоволення
заяви про поновлення строку звернення
в суд.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм процесуального права і підстав
для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду
Рівненської області від 7 липня 2010 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: