Справа № 813/8537/13-а
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/8537/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд, у складі:
головуючого - судді:
за участю секретаря судового
представників позивача
Боднар В.М., Репета П.Р.
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Міського комунального підприємства
«Комунальник» до Золочівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
зобов'язання вчинити дії, -
Міське комунальне підприємство
«Комунальник» звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Золочівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, в якій просить суд
зобов'язати Золочівську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Львівській області прийняти рішення
про розстрочення податкового боргу МКП
«Комунальник» в розмірі 544 298,26 грн., в
тому числі пені 63 494,30 грн. терміном на
сім років, згідно з графіком погашення
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що МКП «Комунальник»
звернулось до Золочівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області із заявою від 04.11.2013
року № 246 про розстрочення податкового
боргу, на що отримали лист про відмову.
Позивач вважає таку відмову
неправомірною, оскільки, на його думку,
він надав податковому органу докази
існування обставин, що свідчать про
наявність загрози виникнення або
накопичення у позивача грошових
зобов'язань з податку на прибуток
підприємств, а також - достатнє
економічне обґрунтування, яке свідчить
про можливість погашення цих грошових
зобов'язань лише внаслідок
В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, пославшись на
обставини викладені в позовній заяві,
просили суд позов задовольнити
Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечувала у повному обсязі, з
підстав викладених в поданих суду
письмових запереченнях (а.с.35 ), зокрема
зазначили, що позивач МКП
«Комунальник» не виконав вимог п.100.8
ст.100 Податкового Кодексу України.
Просила суд відмовити у задоволені
позовних вимог, оскільки позивачем не
дотримано вимог чинного законодавства,
яке чітко регламентує порядок
розстрочення платежів надання
можливості позивачу зібрати усі
необхідні документи передбачені
наказом від 10.10.2013 року №574 «Про
затвердження «Порядку розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) платника податків».
Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
в задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.
Правовідносини, пов'язані з
розстроченням чи відстроченням
податкового боргу платника податків за
рішенням податкового органу
врегульовані Податковим кодексом
України, Порядком розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) платників податків,
затвердженим Наказом Державної
податкової адміністрації від 24.12.2010 р.
№ 1036, та Постановою Кабінету Міністрів
України від 27.12.2010 р. № 1235 "Про
затвердження переліку обставин, що
свідчать про наявність загрози
виникнення або накопичення
податкового боргу, і доказів існування
таких обставин".

За змістом ст. 100 ПК України
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти (п. 100.1
ст. 100).

Платник податків має право звернутися
до контролюючого органу із заявою про
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу.
Платник податків, який звертається до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення, відстрочення грошових
зобов'язань, вважається таким, що
узгодив суму такого грошового
зобов'язання (п. 100.2 ст. 100).

Підставою для розстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу
платника податків є надання ним
достатніх доказів існування обставин,
перелік яких визначається Кабінетом
Міністрів України, що свідчать про
наявність загрози виникнення або
накопичення податкового боргу такого
платника податків, а також
економічного обґрунтування, яке
свідчить про можливість погашення
грошових зобов'язань та податкового
боргу та/або збільшення податкових
надходжень до відповідного бюджету
внаслідок застосування режиму
розстрочення, протягом якого
відбудуться зміни політики управління
виробництвом чи збутом такого платника
податків (п. 100.4 ст. 100).

Згідно матеріалів справи, 04.11.2013
року позивач звернувся до начальника
Перемишлянського відділення
Золочівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області п. Дяківа І.В. з заявою з
додатками щодо надання розстрочення
податкового боргу в сумі 544 298,26 грн., в
тому числі пеня - 63 491,30 грн. терміном на
7(сім) років(а.с.10).

За результатами розгляду заяви МКП
«Комунальник»(а.с.10) про надання
розстрочення податкового боргу,
податковим органом роз'яснено позивачу
листом від 06.11.2013 року №4168/11-00 (а.с.8), що
відповідно до п.100.8 ст.100 Податкового
кодексу України, передбачено рішення
про розстрочення та відстрочення
грошових зобов'язань, податкового
боргу стосовно загальнодержавних
податків та зборів, що входить за межі
одного бюджетного року, приймається
керівником (заступником керівника
Міністерства доходів України) за
погодженням з Міністерством фінансів
України, жодної відмови у наданні
розстрочення не було. Золочівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Львівській області не знайшла законних
підстав для прийняття рішення про
розстрочення податкового боргу МКП
«Комунальник».

Суд звертає увагу, що Податковим
кодексом України надання відстрочення
та розстрочення грошових зобов'язань
або податкового боргу віднесено до
прав органів державної податкової
служби (п.п. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20). Тобто, саме
до компетенції податкового органу
віднесено вирішення питання про
прийняття рішення про розстрочення
податкового боргу.

За приписами ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно п.п. 17.1.5. п. 17.1 ст. 17 цього ж
Кодексу, платник податків має право
одержувати відстрочення, розстрочення
сплати податків або податковий кредит
в порядку і на умовах, встановлених цим
же Кодексом.

Згідно ст. 100 цього ж Кодексу,
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
ж Кодексу.

Якщо до складу розстроченої
(відстроченої) суми входить пеня, то для
розрахунку процентів береться сума за
вирахуванням суми пені.

Згідно ст. 100.5 цього ж Кодексу,
підставою для розстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу
платника податків є надання ним
достатніх доказів існування обставин,
перелік яких визначається Кабінетом
Міністрів України, що свідчать про
наявність загрози виникнення або
накопичення податкового боргу такого
платника податків, а також
економічного обґрунтування, яке
свідчить про можливість погашення
грошових зобов'язань та податкового
боргу та/або збільшення податкових
надходжень до відповідного бюджету
внаслідок застосування режиму
розстрочення, протягом якого
відбудуться зміни політики управління
виробництвом чи збутом такого платника
податків.

Згідно ст. 100.6 цього ж Кодексу,
розстрочені суми грошових зобов'язань
або податкового боргу (в тому числі
окремо - суми штрафних (фінансових)
санкцій) погашаються рівними частками
починаючи з місяця, що настає за тим
місяцем, у якому прийнято рішення про
надання такого розстрочення.

Згідно ст. 100.7 цього ж Кодексу
відстрочені суми грошових зобов'язань
або податкового боргу погашаються
рівними частками починаючи з
будь-якого місяця, визначеного
відповідним контролюючим органом чи
відповідним органом місцевого
самоврядування, який згідно із пунктом
100.8 цієї статті затверджує рішення про
розстрочення або відстрочення
грошових зобов'язань або податкового
боргу, але не пізніше закінчення 12
календарних місяців з дня виникнення
такого грошового зобов'язання або
податкового боргу, або одноразово у
повному обсязі.

Рішення про розстрочення та
відстрочення грошових зобов'язань чи
податкового боргу стосовно
загальнодержавних податків та зборів
на строк, що виходить за межі одного
бюджетного року, приймається
керівником (заступником керівника)
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну податкову
політику, або центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері митної справи, за
погодженням із центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Розстрочення або відстрочення
надаються окремо за кожним податком та
збором. Строки сплати розстрочених
(відстрочених) сум або їх частки можуть
бути перенесені шляхом прийняття
окремого рішення та внесення
відповідних змін до договорів
розстрочення (відстрочення).

Згідно п. 1.5. Порядку розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) платників податків,
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань (податкового боргу)
вважається наданим, якщо на підставі
заяви платника податків прийнято
відповідне рішення органу державної
податкової служби та укладено договір
про розстрочення (відстрочення).

Згідно п. 1.9. цього ж Порядку, строк дії
розстрочення (відстрочення) грошового
зобов'язання починається з дати,
визначеної законом для сплати податку,
збору, які передбачено розстрочити
(відстрочити), та закінчується датою,
зазначеною у договорі, за винятком
випадків дострокового погашення
такого грошового зобов'язання.

Строк дії розстрочення (відстрочення)
податкового боргу починається з дати
прийняття органом державної
податкової служби рішення про
розстрочення (відстрочення) грошового
зобов'язання (податкового боргу) та
закінчується датою, зазначеною у
договорі про розстрочення
(відстрочення) грошового зобов'язання
(податкового боргу), за винятком
випадків дострокового погашення
такого податкового боргу.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
надав суду копії:

- лист від 06.11.2013 року №4168/11-00 (а.с.8);
довідку від 04.11.2013 року №4115/19-032 про
наявність заборгованості з податків і
зборів (обов'язкових платежів), що
контролюються Перемишлянським
відділенням Золочівської ОДПІ (а.с.9);
заяви від 04.11.2013 року №246 про
розстрочення податкового боргу(а.с.10);
характеристики підприємства-боржника
(а.с.11); кредитоспроможність
підприємства-боржника (а.с.11 а); оцінки
капіталу позивача (а.с.12); зміни
майнового стану позивача (а.с.12);
характеристики основних засобів
позивача (а.с.12 а); характеристики
оборотних засобів позивача (а.с.12 а);
характеристики дебіторської
заборгованості і зобов'язань позивача
(а.с.13); аналізу руху грошових коштів
(а.с.13 а); основних економічних
показників підприємства на період дії
відстрочки платежів до бюджету(а.с.14);
графіку погашення податкового боргу
(а.с.15).

Доказів надіслання відповідачу
зазначених вище документів позивач не
представив.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

Наявність у позивача податкового боргу
свідчить про порушення ним своїх
податкових зобов'язань. При розгляді
податковим органом заяви позивача про
прийняття рішення про розстрочення
податкового боргу, позивачу не було
відмовлено в задоволенні такої, а
натомість роз'яснено порядок
здійснення розстрочення (а.с.8).

Суд також зазначає, що прийняття
податковим органом рішення про
розстрочку податкового органу є його
правом, а не обов'язком відповідно до
п.п. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові
витрати по сплаті судового збору та
витрати на правову допомогу
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 7-14, 17, 18, 49,51, 158, 160-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку передбаченому ст. 254
КАС України.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови складено 29
січня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.