Справа № 9101/170163/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2013 р. справа № 2а-853/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Нікополі та Нікопольському районі
Дніпропетровської області на
постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2011 р. у справі №
2а-853/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Нікопольському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни", -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Нікопольському районі
Дніпропетровської області, в якому
просила визнати неправомірною
бездіяльність відповідача. Зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок і
виплату позивачу підвищення пенсії за
період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. , з 22.05.2008 р.
по 31.12.2008 р., за 2009-2010 роки, з урахуванням
раніше проведених виплат за вказані
періоди, у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням суми,
яка була виплачена у цей період та ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»

Ухвалою Нікопольського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від "01"
липня 2011 р. позовну заяву в частині
вимог за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. , з
22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по
07.05.2010 р.,- залишено без розгляду.

Постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2011 р., прийнятою
за результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження, позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачеві з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи із розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», і провести
відповідні виплати за період з 08.05.2010 р.
по 22.07.2011 р. з урахуванням виплачених
сум. В задоволені іншої частини
позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а.с.11), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач перебуває
на обліку в Управління Пенсійного
фонду України в Нікопольському районі
Дніпропетровської області, відповідно
до ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», який набрав
чинності з 01.01.2006, набув статусу «дитина
війни», що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених цим
Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Задовольняючи позовні вимоги з 08.05.2010 р.
по 22.07.2011 р, суд першої інстанції
виходив з того, що Законом України від
14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, згідно з яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вказаний Закон України набрав
чинності, як в ньому зазначено, з дня,
наступного за днем його опублікування,
тобто з 19.06.2011.

На виконання вимог вказаного вище
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» № 745 від 06.07.2011,
відповідно до п.6 якої установлено, що
дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань") до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Означена постанова набрала чинності з
моменту її офіційного опублікування
23.07.2011 (Урядовий кур'єр N133) та діє до
01,01.2012.

З огляду на наведені правові норми,
керуючись ст.19 Конституції України,
відповідно до якої органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а також виходячи з заявлених
позовних вимог, фактичних обставин
справи, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог за
період з 08.05.2010 р. по 22.07.2011 р, коли дія ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не була обмежена,
підлягала застосуванню.

На час розгляду цієї справи розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відсутність грошових коштів на виплату
підвищення до пенсії в даному випадку
не позбавляє позивача, як особу, що має
статус дитини війни, права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
прийнято законне та обґрунтоване
рішення, підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Нікополі
та Нікопольському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2011 р. у справі №
2а-853/11 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко