Справа № 2а-/2470/664/11
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-/2470/664/11
Головуючий у 1-й інстанції: Маренич І.В.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Загороднюка А.Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року у справі за адміністративним
позовом Комунальної медичної установи
"Міська лікарня №4" до
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області в особі
об'єднаного контрольно-ревізійного
відділу у м. Чернівцях та районах міста
про визнання нечинним та скасування
попередження "Про неналежне виконання
бюджетного законодавства" , -

В С Т А Н О В И В :

Комунальна медична установа "Міська
лікарня №4" звернулася до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
протиправними та визнання незаконної
вимоги.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року позов задоволено повністю, а саме
визнано нечинним та скасовано
попередження об'єднаного
контрольно-ревізійного відділу в м.
Чернівцях та районах міста Головного
контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області за №24-32-22/242 "Про
неналежне виконання бюджетного
законодавства" від 10.03.2011 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просили скасувати постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02.06.2011 року.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, надавши правову
оцінку наявним у справі доказам,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги та
необхідності залишення в силі
постанови Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року, враховуючи наступне.

Як свідчать матеріали справи та
встановлено судом першої інстанції, що
Об'єднаним контрольно-ревізійним
відділом в м. Чернівцях та районах
міста, який є структурним підрозділом
контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області, проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності в комунальній медичній
установі "Міська лікарня №4" за період з
01.10.2008 року по 31.10.2010 року.

За наслідками перевірки ОКРВ в м.
Чернівцях та районах міста складено
акт ревізії № 24-32-22/5 від 03.02.2011 року в
якому зазначено, що всупереч вимог
пунктів 12,14,20,22,29 "Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 р. № 228, при складанні
тарифікаційних списків, штатних
розписів на 2008 - 2010 рр. та розрахунків до
них, на вакантні посади враховано інші
доплати та надбавки до посадових
окладів, внаслідок чого лікарнею
протягом жовтня - грудня 2008 року зайво
заплановано асигнувань, які
використані на виплату стимулюючого
характеру для 3-х вакантних посад на
суму - 1158,30 грн., протягом 2009 року, та
січень - жовтень 2010 року для 9-ти
вакантних посад заплановано
асигнувань відповідно в сумах -12869,40
грн. та 7386,50 грн. Відповідне порушення,
на думку відповідача, призвело до
завищення потреби в асигнуваннях по
КЕКВ 1110 (заробітна плата), в загальній
сумі - 21 414,20 грн. та зайво запланованих
відрахувань до державних цільових
фондів по КЕКВ 1120 (нарахування на
заробітну плату) на - 7794,77 грн.

10.03.2011 року відповідач направив
позивачу попередження за № 24-32-22/242 "Про
неналежне виконання бюджетного
законодавства" з вимогою провести
перерахунок потреби в Асигнуваннях на
фонд оплати праці вакантних посад та
зменшити асигнування по КЕКВ 1110 та 1120
відповідно на суми 21 414,20 грн. та 7 794,77
грн.

Не погодившись із зазначеним
попередженням, позивач оскаржив його в
судовому порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку
щодо обґрунтованості позову
Комунальної медичної установи "Міська
лікарня №4".

Колегія суддів повністю погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу» (в редакції на час ухвалення
судового рішення) головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до ч.5 ст.2 Закону України
Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до п.46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Пунктом 47 Порядку встановлено, що про
результати ревізії, якою виявлено
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, у визначені
в пункті 46 цього Порядку строки
інформуються органи управління об'єкта
контролю та за необхідності відповідні
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Згідно із п.49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Крім того, п.50 Порядку встановлено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Дослідивши попередження, пред'явлене
позивачу, колегія суддів прийшла до
висновку, що воно прийняте з порушенням
вимог законодавства.

Так, вказуючи про проведення
перерахунку потреби в Асигнуваннях на
фонд оплати праці вакантних посад та
зменшення асигнування по КЕКВ 1110 та 1120
відповідно на суми 21414,20 грн. та 7794,77
грн., відповідач не зазначив, якою
нормою законодавства передбачений
такий порядок усунення порушення вимог
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку, що при ревізії відповідачем
не вказано позивачу нормативного акту,
який заперечує дії, щодо планування
обов'язкових виплат та підвищень
розміру заробітної плати на вакантні
посади (лікар - рентгенолог,
фельдшер-лаборант, водій, лікар
загальної практики - сімейний лікар,
медсестра сімейна - загальної практики,
мол. м/с буфетниця та мед. сестра по
догляду за хворими), адміністрація
Комунальної медичної установи "Міська
лікарня №4", заперечує щодо визнання
порушенням зайво запланованих на
вакантні посади інші доплати та
надбавки до посадових окладів, в
загальній сумі - 21 414,20 грн., та зайво
запланованих відрахувань до державних
цільових фондів на - 7 794,77 грн. Отже,
вимога відповідача не ґрунтується на
нормі закону.

Надавши правову оцінку обставинам
справ, оцінивши докази в їх сукупності,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх обґрунтованими та повноцінно
вмотивованими судом в рішенні від
02.06.2011 року.

Доводи апелянта, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та є не
обґрунтованими, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги та залишення в силі постанови
Вінницького окружного
адміністративного суду від 02 червня 2011
року.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак, підстав для скасування такого
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 02
червня 2011 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Загороднюк А.Г.

/підпис/ Сушко О.О.

З оригіналом згідно:

секретар