Справа № 32782/10
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2013 р.справа № 2а-5059/10/0870

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Головко О.В.
Ясенової Т.І.

при секретарі судового засідання:
Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року по справі № 2а-5059/10/0870 за позовом
приватного підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя про
визнання протиправним та скасування
рішення, -

встановив:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування рішення
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя від 25
липня 2010 року № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій до
фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 в
розмірі 1467 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач вказав на
порушення відповідачем порядку
проведення перевірки, а також на
невідповідність рішення податкового
органу Закону України «Про
застосування РРО у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» і
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від
13.10.2010 у задоволенні позову приватного
підприємця ОСОБА_1 відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що
оскільки під час проведення перевірки
господарської одиниці - відділу
магазину ФОП ОСОБА_1 податковим органом
встановлено порушення з боку позивача
пунктів 8, 12 статті 3, статті 6 Закону
України «Про застосування РРО у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (порушення порядку обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання: відсутність
книги обліку доходів та витрат
підприємця, а також прибуткових
накладних), податковою інспекцією
правомірно було застосовано до
позивача штрафні санкції. При цьому, як
зазначено судом, функції контролю за
дотриманням позивачем законодавства
про застосування РРО здійснені
податковою інспекцією на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законами України для
здійснення такого контролю.

На постанову суду позивачем
подано апеляційну скаргу, в
обґрунтування якої вказано, що
оскільки позивач є платником єдиного
податку та веде книгу обліку доходів і
витрат, на нього не розповсюджується
обов'язок вести облік товарних запасів,
а отже оскаржуване рішення податкового
органу суперечить п. 6 ст. 9, п.п. 8 ст. 3,
п.п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про
застосування РРО у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» та
підлягає скасуванню. Зважаючи на
викладене, позивач вважає, що суд
першої інстанції неправильно
застосував норму матеріального права,
що регулює спірні відносини, неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, не взяв до уваги надані
позивачем документи, що призвело до
неправильного вирішення справи. В
апеляційній скарзі позивач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову
про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, під час проведення
відповідачем перевірки за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій 23.06.2010 встановлено факт
порушення позивачем порядку
проведення розрахунків та обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання. Зокрема,
встановлено реалізацію трьох одиниць
товару без наявності цінників, а також
відсутність книги обліку доходів і
витрат підприємця у місці реалізації
товару та прибуткових накладних на
товар, який знаходиться в реалізації.
Як вказано в акті перевірки, 23.06.2010
позивачем до ДПІ була надана книга
обліку доходів і витрат підприємця,
проте у книзі не були заповнені графи:
«витрати», «закупка товару для
продажу», «оренда», «чистий доход», а
також не надані прибуткові накладні на
товар, відсутність яких встановлена
під час перевірки за місцем реалізації
товару. Фактичний залишок ТМЦ на суму 708
грн. під час перевірки вибірково знято
та зазначено у відомості. Отже, за
результатом перевірки встановлено
порушення п. 8, п. 12 ст. 3, ст. 6 Закону
України «Про застосування РРО у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (із змінами
та доповненнями).
Відповідальність за виявлені
порушення передбачена ст.ст. 21, 23 Закону
України «Про застосування РРО у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» в редакції, що діяла на час
проведення перевірки та прийняття
оскаржуваного рішення. Зокрема, ст. 21
названого Закону передбачена
відповідальність за порушення
встановленого порядку обліку товарів
за місцем реалізації та зберігання у
вигляді фінансової санкції у розмірі
подвійної вартості необлікованих
товарів за цінами реалізації, але не
менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Згідно ст.23
того ж Закону, до суб'єктів
підприємницької діяльності, які не
виставили цінники на товар, що
продається (меню, прейскуранти або
тарифи на послуги, що надаються),
застосовується фінансова санкція у
розмірі одного неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян за кожний
невиставлений цінник на товар (меню,
прейскурант або тариф на послугу).

Таким чином, висновки суду першої
інстанції про те, що спірне рішення
прийняте відповідачем на підставі та у
відповідності до норм чинного
законодавства відповідають фактичним
обставинам справи та нормам
матеріального права, якими
врегульовані спірні правовідносини.

Стосовно доводів апелянта щодо
відсутності обов'язку з ведення обліку
товарних запасів, оскільки позивач
оподатковується за спрощеною системою
оподаткування, обліку та звітності
згідно Указу Президента України від
03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Обов'язок ведення книги обліку
доходів і витрат платниками єдиного
податку та порядок її ведення
встановлено, зокрема, у п. 6 ст. 9 Закону
України «Про застосування РРО у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а також відповідно до Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»,
наказу Державної податкової
адміністрації України від 29.10.1999 № 599
«Про затвердження свідоцтва про сплату
єдиного податку та Порядку його
видачі», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 02.11.1999
за № 752/4045, постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 «Про
затвердження Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат». Так, згідно п.
2 постанови Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 № 1269 передбачено обов'язок
забезпечити облік руху товарів і
готівки шляхом заповнення відповідних
граф книги обліку доходів і витрат за
кожен день реалізації з виведенням
підсумків по закінченні кожного дня та
відображенням товару, який призначено
для продажу в цей день. Таким чином,
висновки органу податкової служби про
порушення з боку позивача порядку
обліку товарів за місцем їх реалізації
та зберігання є цілком правомірними,
оскільки такий обов'язок дотримання
вказаного порядку встановлений
вищенаведеними нормативними актами.

Судова колегія Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду,
враховуючи матеріали даної справи,
статус підприємства відповідача,
вважає, що суд першої інстанції на
виконання ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтовано та зважено відмовив в
задоволенні позовних вимог, оскільки
матеріалами справи підтверджено
обґрунтованість і законність спірного
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 05.07 2010 № .

Таким чином, суд першої інстанції,
правильно встановивши обставини
справи, ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Отже, доводи
апеляційної скарги не спростовують
правового обґрунтування, покладеного в
основу судового рішення, тому не можуть
бути підставою для скасування
постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.55, ст.196, п.1.ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року по справі № 2а-5059/10/0870 - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2010
року по справі № 2а-5059/10/0870 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова