Справа № 3/180А
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р.
Справа № 26680/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Затолочного В.С., Каралюса В.М.

при секретарі судового засідання -
Гелецького П.В.,

за участю:

представника позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Яцук Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова на
постанову Господарського суду
Львівської області від 21 квітня 2010 року
у справі за позовом СПД ФО ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова про
визнання недійсними і скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0/3128/17-3 та №/0/3129/17-3 від 09.02.2008
року, -

ВСТАНОВИЛА:

СПД ФО ОСОБА_3 звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова про
визнання недійсними і скасування
податкових повідомлень-рішень №
/0/3128/17-3 та № /0/3129/17-3 від 09.02.2008
року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у
Личаківському районі м. Львова було
проведено виїзну позапланову
документальну перевірку СПД ФО ОСОБА_3.
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
у банку. За результатами перевірки
складено Акт № 39/17-3/НОМЕР_1 від 28.01.2008
року.

На підставі зазначеного Акту
податковою інспекцією 12.01.2008 року було
прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0/3128/17-3 та
№ /0/3129/17-3 від 09.02.2008 року, за якими
СПД ФО ОСОБА_3. визначено податкове
зобов'язання у розмірі 190 665,00 грн. з
податку на з податку на додану вартість
та нараховано штрафні санкції у
розмірі 4285,00 грн.

СПД ФО ОСОБА_3. не погодився із
зазначеними вище податковими
повідомленнями-рішеннями, а тому
просив визнати їх недійсними і
скасувати.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 21 квітня 2010 року
- позовні вимоги задоволено.

Скасовано податкові
повідомлення-рішення №/0/3128/17-3 та
№/0/3129/17-3 від 09.02.2008 року

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Державна податкова інспекція
у Личаківському районі м. Львова подала
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
апелянтом було проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
СПД ФО ОСОБА_3. з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку.
За результатами перевірки складено Акт
№ 39/17-3/НОМЕР_1 від 28.01.2008 року.

12.01.2008 року ДПІ у Личаківському районі
м. Львова на підставі зазначено Акта
було прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0/3128/17-3 та
№/0/3129/17-3 від 09.02.2008 року, за якими
СПД ФО ОСОБА_3. визначено податкове
зобов'язання у розмірі 190 665,00 грн. з
податку на з податку на додану
вартість, та нараховано штрафні
санкції у розмірі 4285,00 грн.

Прийнятті податкові повідомлення -
рішення податковий орган мотивує тим,
що в порушення п.п.7.4.1. п.7.4. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" у позивача відсутні докази
(факти) придбання та реалізації товарів
у ревізований період, а відтак відсутні
підстави нарахування податкового
кредиту та відшкодування з бюджету
податку на додану вартість.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України „Про податок на додану
вартість" передбачено, що податковий
кредит звітного періоду складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.п. 7.7.4 п.7.7. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається в
податковій декларації. При цьому
платник податку в п'ятиденний термін
після подання декларації податковому
органу подає органу Державного
казначейства України копію декларації,
з відміткою податкового органу про її
прийняття, для ведення реєстру. До
декларації додається розрахунок суми
бюджетного відшкодування.

Враховуючи вимоги зазначених норм
законодавства, колегія суддів акцентує
увагу на тому, що такі фактично були
повністю дотримані позивачем, оскільки
декларація з ПДВ із зазначенням суми
бюджетного відшкодування за жовтень,
листопад 2007 р. була подана до
податкового органу з розрахунком
відшкодування (а.с. 64-71 Том І).

Відтак, доводи апелянта про те, що у
позивача відсутні докази, які
підтверджують придбання товару у
періоди, які звірялися та відсутні
документи, котрі б підтверджували
реалізацію товару за попередні
періоди, а відповідно відсутні
підстави нарахування податкового
кредиту та завищено суму відшкодування
з податку на додану вартість є
необґрунтованими і не заслуговують на
увагу, так як не відповідають
дійсності, оскільки для перевірки були
представлені всі документи, що
підтверджується матеріалами справи та
актом перевірки, актом вилучення і т.д.,
чому суд надає віри та покладає в
основу рішення по справі.

Відповідно до пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 p. № 168/97-ВР (із
змінами та доповненнями), не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З матеріалів справи також вбачається,
що під час повторної перевірки СПД ФО
ОСОБА_3. за період 01.04.2007 року по 31.12.2007
року, порушень щодо формування кредиту
не виявлено. Зокрема в акті перевірки №
106/17-2/НОМЕР_1 від 05.03.2010 р. (а.с. 62, Том III),
складеному за результатами даної
перевірки, зазначено, що податковий
кредит за період з 01.04.2007 р. по 31.12.2007 р.
сформований на підставі податкових
накладних, які оформлені згідно
чинного законодавства, що спростовує
дані попередньої перевірки про
безпідставність включення СПД ФО
ОСОБА_3. 217 809,00 грн. до податкового
кредиту, на підставі яких приймалися
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Відтак, колегія суддів апеляційного
суду прийшла до неспростовного
переконання про те, що суд першої
інстанції у відповідності до вимог
ст.200 КАС України, правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст.
198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова - залишити без
задоволення, а постанову
Господарського суду Львівської
області від 21 квітня 2010 року у справі №
2а-3/180 А- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий :
Р.М. Гулид

Судді :
В.C. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 03.02.2014 року