Справа № 822/267/14
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/267/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року 12 год. 30 хв.м.
Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд в особі судді
Салюка П.І. розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом Старокостянтинівського
міжрайонного прокурора до
Старокостянтинівської міської ради
про визнання протиправним та
скасування звернення прийнятого на
позачерговій тридцять сьомій сесії
Старокостянтинівської міської ради
25.01.2014 року у формі рішення, -

ВСТАНОВИВ :

Старокостянтинівський міжрайонний
прокурор звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду із
позовом до Старокостянтинівської
міської ради, у якому посилаючись на
перевищення своїх повноважень
відповідачем просить суд визнати
протиправним та скасувати звернення,
прийняте позачерговою 37 сесією
Старокостянтинівської міської ради
від 24.01.2014 року у формі рішення щодо
суспільно-політичної ситуації, яка
склалась в Україні, у зв'язку з
прийнятими 16.01.2014 р. Верховною Радою
України законами та подіями, які
відбуваються на вулиці Грушевського у
м. Києві.

До початку розгляду справи
представником позивача подано заяву
про уточнення позовних вимог, у
відповідності до якої просить прийняти
уточнення позовних вимог та вважати їх
дійсними у наступній редакції: "Визнати
протиправними та скасувати рішення №1
позачергової тридцять сьомої сесії
Старокостянтинівської міської ради
від 25.01.2014 р. "Про прийняття звернення до
вищих органів державної влади України"
та звернення депутатів
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області до Президента
України, Голови Верховної Ради України,
Прем'єр-Міністра України.".

Сторони у судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
судового розгляду повідомлені
належним чином, інформація про що
знаходиться у матеріалах справи.

30.01.2014 р. від сторін надійшли заяви про
розгляд даної справи за відсутності
повноважних представників сторін.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази у їх єдності, взаємному зв'язку
та сукупності, суд дійшов наступних
висновків.

Судом встановлено, що на пленарному
засіданні тридцять сьомої
позачергової сесії
Старокостянтинівської міської ради,
яке відбулось 25.01.2014р., прийнято рішення
№1 "Про прийняття звернення до вищих
органів державної влади".

На підставі вказаного рішення,
депутатами Старокостянтинівської
міської ради сформовано звернення
депутатів Старокостянтинівської
міської ради щодо суспільно-політичної
ситуації, яка склалась в Україні, у
зв'язку з прийнятими 16.01.2014 р. Верховною
Радою України законами та подіями, які
відбуваються на вулиці Грушевського у
м. Києві.

Звернення від 25.01.2014 р. адресовано
Президенту України, Голові Верховної
Ради України, Прем'єр-Міністру України
та містить вимоги негайно розпочати
переговорний процес за участю
Президента України, Прем'єр-Міністра
України, Голови Верховної Ради України
та лідерів опозиції, результатами
якого народ України бачить:

- повернення до Конституції України у
редакції, яка діяла станом на 2004 рік;

- оголошення про дострокові одночасні
вибори Президента України та Верховної
Ради України;

- відставка Кабінету Міністрів України
та формування перехідного технічного
Уряду України;

- скасування всіх "ручних" законів,
проголосованих 16.01.2014 р. як таких, що
суперечать Регламенту Верховної Ради
України та Конституції України;

- притягнення до відповідальності осіб,
винних у побитті та вбивстві мирних
демонстрантів та представників ЗМІ;

- припинення переслідування всіх
учасників мирних акцій протесту та
звільнення усіх затриманих;

- розформування спецпідрозділу "Беркут"
Міністерства внутрішніх справ України;

- відновлення державного курсу на
євроінтеграцію та підписання протягом
2014 року Угоди про асоціацію України з
ЄС.

Оцінюючи правомірність рішення та
звернення відповідача як суб'єкта
владних повноважень, суд керується
критеріями, закріпленими у частині
третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що відображають принципи
адміністративної процедури, якої
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владні
суб'єкти.

Згідно до ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

В силу ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Частиною 1 ст.2 Закону N 280/97-ВР
передбачено, що місцеве самоврядування
в Україні - це гарантоване державою
право та реальна здатність
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища,
міста - самостійно або під
відповідальність органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
вирішувати питання місцевого значення
в межах Конституції і законів України.

Сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами (ч.1 ст.10 Закону N 280/97-ВР).
Статтею 25 Закону N 280/97-ВР встановлено,
що сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Повноваження органів місцевого
самоврядування щодо вирішення питань
місцевого значення визначені Законом N
280/97-ВР

Розділом ІІ Закону №280/97 встановлена
організаційна-правова основа
місцевого самоврядування та загальна і
виключна компетенція сільських,
селищних, міських рад.

Відповідно до статті 25 Закону №280/97
передбачена загальна компетенція
сільських, селищних, міських рад, а
саме: сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Стаття 26 Закону №280/97 встановлює
виключну компетенцію сільських,
селищних, міських рад. Перелік
виключної компетенції включає в себе 39
пунктів частини першої статті 26.

Дослідивши та оцінивши кожен пункт
переліку та співставивши дану норму з
предметом позову, суд приходить до
висновку, що компетенція місцевих рад є
правовою формою виразу їх функцій, вона
водночас служить і правовим засобом їх
реалізації. Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» розрізняє
загальну і виключну компетенцію
місцевих рад (статті 25, 26). Здійснюючи
загальну компетенцію, місцеві ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією та
законами України до їх відання. До
виключної компетенції належать
питання, які перебувають у віданні рад
і підлягають розгляду тільки на їх
пленарних засіданнях. Це, як правило,
найважливіші питання місцевого
значення, розгляд і вирішення яких не
може бути делеговано іншим органам.

Однак, слід зазначити, що у переліку
питань виключної компетенції, які
вирішуються на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради в
Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні» відсутнє
таке питання, як вирішення та прийняття
рішення по «зверненню депутатів».

Окрім цього, у Регламенті
Старокостянтинівської міської ради не
передбачено та не включено до
компетенції відповідача прийняття
рішень та формування на їх підставі
звернень до вищих органів державної
влади, а тому, прийняття такого рішення
та формування на його підставі
звернення порушує конституційний
припис, передбачений ч. 2 ст. 19
Конституції України, оскільки у даному
випадку, відповідач діяв не на підставі
та не у межах наданих повноважень.

Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 26 березня 2002 року визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України (пункти 4, 5
мотивувальної частини Рішення від 26
березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про
охорону трудових прав депутатів
місцевих рад).

При цьому, гарантоване державою
місцеве самоврядування, яке
здійснюється територіальною громадою
через сільські, селищні, міські ради та
їх виконавчі органи, має певні
конституційно-правові межі,
встановлені, зокрема, приписами статей
19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.
З урахуванням положень ст.19
Конституції України органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владу і
самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, які є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Відповідно до ч. 3 ст.24 Закону N 280/97-ВР
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Із системного аналізу норм чинного
законодавства, суд приходить до
переконання, що за змістом Закону N
280/97-ВР до повноважень органів
місцевого самоврядування належить
вирішення питань місцевого значення у
сфері соціально-економічного і
культурного розвитку, планування та
обліку; в галузі бюджету, фінансів і
цін; в галузі управління комунальною
власністю; в галузі
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, громадського
харчування, транспорту і зв'язку; у
галузі будівництва; у сфері освіти,
охорони здоров'я, культури, фізкультури
і спорту; у сфері регулювання земельних
відносин та охорони навколишнього
природного середовища; повноваження у
сфері соціального захисту населення,
тощо.

Водночас, ані Конституцією України, ані
Законом N 280/97-ВР органам місцевого
самоврядування не надані повноваження
щодо розгляду та вирішення питань, не
віднесених до їх повноважень, в тому
числі щодо оцінки дій Кабінету
Міністрів України, органів та
посадових осіб Міністерства
внутрішніх справ України, вимагання
відставки Уряду і дострокових виборів
Президента України та парламентських
виборів.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Тобто, при здійсненні своїх
повноважень орган місцевого
самоврядування повинен керуватись
принципом "дозволено те, що дозволено
законом", з огляду на що, суд вважає, що
Старокостянтинівська міська рада при
прийнятті рішення від 25.01.2014 р. "Про
прийняття звернення до вищих органів
державної влади України" 37
позачергової сесії
Старокостянтинівської міської ради та
формування на його підставі звернення
до Президента України, Голови
Верховної Ради України,
Прем'єр-Міністра України, вийшла за
межі повноважень, визначених їй
Конституцією України та Законом N
280/97-ВР, оскільки міські ради як органи
місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст вирішують не будь-які питання
суспільного життя, а лише питання
місцевого значення, віднесені
Конституцією та законами до їхньої
компетенції.

У рішенні від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99 у
справі N 1-1/99 (справа про представництво
прокуратурою України інтересів
держави в арбітражному суді)
Конституційний Суд України зазначив,
що державні інтереси закріплюються як
нормами Конституції України, так і
нормами інших правових актів. В основі
інтересів держави завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону
України, гарантування її державної,
економічної, інформаційної,
екологічної безпеки, охорону землі як
національного багатства, захист прав
усіх суб'єктів права власності та
господарювання тощо.

Таким чином, порушення відповідачем
Конституції України та Закону N 280/97-ВР у
зв'язку з прийняттям рішення №1 від
25.01.2014 року "Про прийняття звернення до
вищих органів державної влади України»
та складенням на його підставі
звернення депутатів
Старокостянтинівської міської ради, є
порушенням інтересів держави.

Відповідно до пункту 2 статті 121
Конституції України на прокуратуру
України покладається представництво
інтересів громадянина або держави в
суді у випадках, визначених законом.

В силу ст.36-1 Закону України "Про
прокуратуру" представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.
Прокурор самостійно визначає підстави
для представництва в судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво на будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.

За змістом п.2 ст.23 Закону України "Про
прокуратуру" прокурор може звернутися
до суду щодо визнання протиправним
рішення чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту
інтересів держави відповідає змісту та
обсягу повноважень прокурора,
визначених Законом України "Про
прокуратуру".

Відповідно до вимог частини 1 статті 11
КАС України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінюючи
наявні у матеріалах справи письмові
докази, які мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
Старокостянтинівської міської ради,
прийняте на 37 позачерговій сесії
міської ради "Про прийняття звернення
до вищих органів державної влади
України" та звернення депутатів
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області до Президента
України, Голови Верховної Ради України,
Прем'єр-Міністра України не
узгоджується із принципом законності,
проявом якого є забезпечення
однакового правового регулювання
суспільних відносин на всій території
України, відтак, позовні вимоги є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та відповідають
чинному законодавству, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись Конституцією України,
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні», ст.ст. 11, ст.
99, 100, 158 - 163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення №1 позачергової тридцять
сьомої сесії Старокостянтинівської
міської ради від 25.01.2014 р. "Про прийняття
звернення до вищих органів державної
влади України" та звернення депутатів
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області до Президента
України, Голови Верховної Ради України,
Прем'єр-Міністра України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Суддя "Згідно з оригіналом" Суддя П.І.
Салюк