Справа № 813/287/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/287/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Гордона Е.С.
представника відповідача - Денисяка
розглянувши у відкритому судовому з
асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львові Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
Державна податкова інспекція у
Сихівському районі м. Львові Головного
управління Міндоходів у Львівській
області звернулась до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просить скасувати постанову про
накладення штрафу ВП №35362779 від 16.12.2013
року у розмірі 1360,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
така постанова є незаконною та такою,
що не може бути виконаною відповідно до
п.4 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів з рахунків, на яких
обліковуються кошти державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.07.08
№609 юридичні та фізичні особи, на
користь яких прийняті судові рішення
про стягнення коштів з рахунків, на
яких обліковуються кошти бюджету,
подають ці рішення органам Державного
казначейства, що здійснюють безспірне
списання, у разі, зокрема відшкодування
за рішенням суду з державного бюджету
ПДВ та/або відсотків за бюджетну
заборгованість за несвоєчасно
відшкодовані суми податку (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) та п.З чинного на
сьогодні Порядку взаємодії між
органами державної податкової служби
України та Державного казначейства
України в процесі судового розгляду та
виконання рішень суду щодо безспірного
списання коштів з рахунків, на яких
обліковуються надходження Державного
бюджету України з податку на додану
вартість, затвердженого Наказом
Державного казначейства України та
Державної податкової адміністрації
України від 27.04.2044 р. № 82/245,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 24.05.2005 р. № 645/9244.
У разі невідшкодування бюджетної
заборгованості з ПДВ право платника
фактично порушується внаслідок
неодержання коштів з бюджету,
відповідно способом захисту такого
порушеного права має бути вимога про
стягнення коштів (відшкодування
Вважає, що повноваження щодо
прийняття рішення про перерахунок
коштів з державного бюджету виходить
за межі повноважень ДПІ в Сихівському
В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з мотивів,
вказаних в позовній заяві та уточненій
позовній заяві, просив позов
В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечив,
зазначив, що оскаржувана постанова
винесена державним виконавцем
правомірно, з дотриманням вимог Закону
України «Про виконавче провадження»,
вказав, що позивачем не вживались жодні
заходи щодо виконання рішення суду,
просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень та дослідивши докази,
якими вони обґрунтовуються, суд
встановив наступні правовідносини.
16 жовтня 2012 року Львівський
апеляційний адміністративний суд
якою суд зобов'язав ДПІ у Сихівському
районі м. Львова прийняти рішення про
перерахунок 834 370 (вісімсот тридцять
чотири тисячі триста сімдесят) грн. та 4
503 211 (чотири мільйони п'ятсот три тисячі
двісті одинадцять) грн. з державного
бюджету на розрахунковий рахунок ПП
Шевченківському відділенні ЛОФ АКБ
адміністративний суд 15 листопада 2012
року, на виконання вищевказаної
постанови, видав виконавчий лист
№2а-2280/2010 про зобов'язання ДПІ у
Сихівському районі м. Львова прийняти
рішення про перерахунок 834 370 (вісімсот
тридцять чотири тисячі триста
сімдесят) грн. та 4 503 211 (чотири мільйони
п'ятсот три тисячі двісті одинадцять)
грн. з державного бюджету на
розрахунковий рахунок ПП "Пол-Експорт"
р/р 2359611 у Шевченківському
відділенні ЛОФ АКБ "Укрсоцбанк" МФО 325019,
.

Постановою державного виконавця ВПВР
ВДВС ГУЮ у Львівській області ВП №35362779
від 25.11.2012 р. відкрито виконавче
провадження та надано боржнику строк
на добровільне виконання рішення до
30.11.2012 року.

Оскільки у встановлений термін
рішення суду боржником виконано не
було, то державним виконавцем 05.12.2013
року винесено постанову про
накладення штрафу, якою на боржника -
Державну податкову інспекцію у
Сихівському районі м. Львова накладено
штраф в сумі 680,00 грн.

У зв'язку з повторним невиконанням
рішення у встановлений строк, 16.12.2013
року державним виконавцем накладено
штраф на боржника у подвійному розмірі,
тобто 1360,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходив з
наступного.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 124 Конституції
України, правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами. Судові
рішення ухвалюються судами іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України. Відповідно
до вимог статті 129 Конституції України
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, а згідно з
ст.ст. 7, 14 КАС України - принципом
здійснення правосуддя в
адміністративних справах.

Відповідно до ст.ст. 255, 258 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. За
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист. Якщо судове
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів чи проти кількох
відповідачів, суд має право видати
кілька виконавчих листів, точно
зазначивши, яку частину судового
рішення треба виконати за кожним
виконавчим листом.

Підстави та процедура відкриття
виконавчого провадження
регламентуються Законом України "Про
виконавче провадження" у редакції, що
діє з 09.03.2011 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження та
їх клопотання, має право в т.ч.
одержувати необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки, іншу
інформацію; звертатися до органу, який
видав виконавчий документ, за
роз'ясненням рішення, порушувати
клопотання про встановлення чи зміни
порядку і способу виконання,
відстрочку та розстрочку виконання
рішення; вимагати від службових осіб
боржників юридичних осіб відомості та
пояснення по фактах невиконання рішень
або законних вимог державного
виконавця чи інших порушень вимог
законодавства про виконавче
провадження.

Згідно ч. 1, 3 ст. 87 цього ж Закону
України, у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, державний виконавець
виносить постанову про накладення на
боржника юридичну особу штраф у
розмірі від двадцяти до тридцяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян та призначає новий строк для
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Суд не бере до уваги посилання
позивача на те, що рішення Львівського
апеляційного адміністративного суду
не виконувалось, оскільки позивач
оскаржив по Львівського окружного
адміністративного суду постанову
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, адже подання
адміністративного позову, а також
відкриття провадження в
адміністративній справі не зупиняють
дію рішення та не є підставою для
невиконання рішення суду.

Відповідно до вимог статті 170 КАС
України якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту. Подання заяви про
роз'яснення судового рішення зупиняє
перебіг строку, встановленого судом
для виконання судового рішення, а так
само строку, протягом якого судове
рішення може бути подане для
примусового виконання.

Відповідно до статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення, сторона виконавчого
провадження може звернутися до суду із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Вищевказані положення КАС України
наділяють особу, яка брала участь у
справі, процесуальним правом
звернутися до суду із заявою в порядку
ст.ст. 170, 263 КАС України про роз'яснення
судового рішення, встановлення способу
і порядку виконання судового рішення.

Судом встановлено, що позивач з
такими заявами до суду не звертався, а
його доводи про те, що йому не відома
форма та процедура прийняття рішення
про перерахунок коштів платнику
податків, можуть бути підставою для
звернення до суду з відповідною заявою
в порядку ст.ст. 170, 263 КАС України. Такі
аргументи свідчать про те, що
податковий орган не згідний виконати
судове рішення, що набрало законної
сили, однак жодним чином не свідчать
про незаконність рішення державного
виконавця про накладення штрафу за
невиконання рішення суду.

Крім того, у матеріалах справи
міститься клопотання державного
виконавця, адресоване Сихівському РВ
ЛМУ УМВСУ у Львівській області, про
притягнення винних осіб до
кримінальної відповідальності за
невиконання рішення суду, що свідчить
про те, що рішення Львівського
апеляційного адміністративного суду
не виконувалось.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
вжито жодних заходів щодо виконання
рішення Львівського апеляційного
адміністративного суду, а тому вимоги
позивача є необґрунтованими, а отже не
підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у
відповідності до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати у формі
судового збору зі сторін не належить
стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 86,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський
Р.М.

Повний текст постанови виготовлений
04.02.2014 року.