Справа № 804/13010/13-а
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2013 р. справа № 804/13010/13-а
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Прудник С.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період січень
- березень 2011 р. в сумі 1164,78 грн., -

ВСТАНОВИВ :

03 жовтня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м. Дніпропетровська
(далі - УПФУ в Індустріальному районі,
позивач) на виконання своїх владних
повноважень звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд: стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1164,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що відповідач
своєчасно не здійснює розрахунки з
Пенсійним фондом України, внаслідок
чого допустив недоїмку по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
січень, лютий, березень 2011 року на суму 1
164,78 грн. В добровільному порядку
заборгованість відповідач не сплачує,
що стало підставою для звернення
позивача до суду з даним
адміністративним позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 р.,
відповідно до ст. 1832 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справу призначено до розгляду
в порядку скороченого провадження (а.с.
1).

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, 15.10.2013 р.
позивачем отримано копію ухвали суду
від 07.10.2013 р. про відкриття скороченого
провадження (а.с. 34).

11.11.2013 р. з юридичної адреси
відповідача, до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
повернувся конверт з довідкою Укрпошти
про повернення кореспонденції "За
закінченням терміну зберігання" (а.с. 35).
Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином. Також, всупереч
вимогам ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" про зміну
місцезнаходження відповідач
контролюючі органи не повідомив, тому
відповідних змін до Єдиного державного
реєстру внесено не було.

Отже, суд вважає, що вжив усі залежні
від нього заходи для повідомлення
відповідача про відкриття скороченого
провадження, тому, відповідач
вважається повідомленим належним
чином. У встановлений судом строк,
відповідачем не подано до суду
заперечень проти позову, та заяви про
визнання позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження не
пізніше трьох днів - у разі якщо
протягом семи днів з дня закінчення
строку, передбаченого частиною третьою
цієї статті, до суду не надійшло
заперечення відповідача та за умови, що
справа не розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 1832 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

За результатами розгляду справи у
скороченому провадженні, дослідивши
матеріали справи, оцінивши повідомлені
позивачем обставини, суд вважає
достатньо підстав для прийняття
законного рішення, яким позовні вимоги
позивача задовольнити повністю,
виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 квітня 2002 р. N 8-2 (із
змінами і доповненнями від 29 жовтня 2012
року N 20-1) управління Пенсійного фонду
України у районах, містах, районах у
містах, а також у містах та районах є
органами, що входять до системи
територіальних органів Пенсійного
фонду України. Згідно із Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України "Про
Положення про Пенсійний и України" від
06.04.2011 року № 384/2011 управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська відноситься до
структури Пенсійного фонду України.

Відповідно до зазначеного Указу
Президента України Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади, що здійснює
керівництво та управління солідарною
системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
провадить забезпечення збору, ведення
обліку надходжень від сплати єдиного
внеску, інших коштів відповідно до
законодавства та здійснення контролю
за їх сплатою, призначає пенсії та
готує документи для їх виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду України.

Отже, позивач - управління Пенсійного
фонду України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська виступає в даних
правовідносинах як орган державної
влади.

Судом встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку
в управлінні Пенсійного фонду України
в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська, та відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №
2464-VI (далі - Закон України № 2464), є
платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону
України № 2464, платники єдиного внеску
зобов'язані своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України № 2464
передбачено, що єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пунктах 1 (крім абзацу
сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої
статті 4 цього Закону, - на суму
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України «Про оплату праці», та
суму винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України № 2464,
єдиний внесок для платників,
зазначених у пункті 1 (крім абзацу
сьомого) частини першої статті 4 цього
Закону, встановлюється у відсотках до
визначеної абзацом першим пункту 1
частини першої статті 7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску (за
винятком винагороди за
цивільно-правовими договорами)
відповідно до класів професійного
ризику виробництва, до яких віднесено
платників єдиного внеску, з
урахуванням видів їх економічної
діяльності.

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону України № 2464 та п.
3.1 Порядку формування та подання
страхувальниками звіту щодо сум
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 08.10.2010 р. № 22-2,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 01.11.2010 р. за № 1014/18309,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітній період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітнім періодом. Базовим
звітнім періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженої
Постановою правління Пенсійног фонду
України № 21-5 від 27.09.2010 р., єдиний внесок
встановлюється відповідно до Закону у
відсотках від суми нарахованої
заробітної плати за видами виплат, які
включають основну та додаткову
заробітну плату, інші заохочувальні та
компенсаційні виплати, у тому числі в
натуральній формі, що визначаються
відповідно до Закону України "Про
оплату праці", відповідно до класів
професійного ризику виробництва, до
яких віднесено платників єдиного
внеску з урахуванням видів їх
економічної діяльності.

Діяльність фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 відноситься до 33 класу
професійного ризику виробництва.
Відсоток, який враховується для
визначення єдиного внеску - 37,66%.

Відповідно до ст. 4 Закону України № 2464
працівники - громадяни України,
іноземці (якщо інше не встановлено
міжнародними договорами, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України) та особи без
громадянства, які працюють на
підприємствах, в установах та
організаціях, в інших юридичних осіб є
платниками єдиного внеску. Відповідно
до ст. 8, єдиний внесок для вищевказаних
осіб встановлюється у розмірі 3,6
відсотка бази нарахування єдиного
внеску.

Згідно пункту 4 Інструкції, єдиний
внесок нараховується на суми, що
визначені базою для нарахування
єдиного внеску, незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також, від
того, чи виплачені такі суми фактично
після їх нарахування до сплати. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника.

Обчислення єдиного внеску
здійснюється щомісячно на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення), або які
підтверджують нарахування (обчислення)
виплат (доходу), на які нараховується
єдиний внесок.

Матеріалами справи підтверджується, що
16.02.2011 року фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 до УПФУ в
Індустріальному районі було надано
звіт про суми нарахованої заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення,
допомоги, компенсації) застрахованих
осіб, та сум нарахованого єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України (додаток 4) за
січень 2011 року (а.с. 6-11). Відповідно до
звіту, сума нарахованої заробітної
плати, винагород за виконану роботу
(надані послуги) за цивільно-правовими
договорами та оплати допомоги по
тимчасовій непрацездатності, на яку
нараховується єдиний внесок становить
941,00 грн. Отже, сума єдиного внеску, яка
мала бути сплачена становить 388,26
грн. (941,00 грн. х 37,66 % = 354,38 грн. + 941,00 х 3,6 % =
33,88 грн.).

Також, 16.03.2011 року фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 до УПФУ в
Індустріальному районі було надано
звіт про суми нарахованої заробітної
плати (доходу, грошового забезпечення,
допомоги, компенсації) застрахованих
осіб, та сум нарахованого єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України (додаток 4) за
лютий 2011 року (а.с. 12-17), що
також становить суму до сплати 388,26 грн.

Разом з тим, 19.04.2011 року фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 відповідачем до
УПФУ в Індустріальному районі було
надано звіт за березень 2011 року, яким,
також, визначено суму до сплати 388,26 грн.
(а.с. 18-23).

Відповідно до ч. 16 ст. 25 Закону України
№ 2464, строк давності щодо нарахування,
застосування та стягнення суми
недоїмки, штрафів та нарахованої пені
не застосовуються.

Отже, судом встановлено, що
відповідачем подано до управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська звіти про суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за січень, лютий,
березень 2011 року, з яких вбачається
розмір єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за вказані
періоди в сумі 1164,78 (а.с. 6-23).

Стан заборгованості на 01.08.2013 р. також
підтверджується наданою довідкою
в.о. начальника УПФУ в
Індустріальному районі В.В. Новікова, в
якій зазначено, що відповідач має
заборгованість на суму 11643,78 грн. (а.с. 4).

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем на адресу
відповідача направлялась вимога про
сплату недоїмки № Ф-26 від 05.08.2013 р. на
суму 1164,78 грн. (а.с. 28), та
відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення вважається отриманою
відповідачем (а.с. 29-30).

Отже, зазначена заборгованість є
узгодженою, оскільки складається із
суми самостійно обчисленого
відповідачем єдиного внеску, та
відповідно підтверджується наданими
достатніми доказами до
адміністративної справи.

Враховуючи, що відповідач в
добровільному порядку не сплачує
прострочену заборгованість зі сплати
єдиного внеску, яка є узгодженою, суд
доходить висновку про обґрунтованість
позовних вимог, та необхідність їх
задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат
не вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а статтею 94
Кодексу адміністративного судочинства
України не передбачено їх стягнення у
даному випадку.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 183-2, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період січень
- березень 2011 р. в сумі 1164,78 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь управління
Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська заборгованість по
сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період січень
- березень 2011 р. в сумі 1164,78 грн. (одна
тисяча сто шістдесят чотири гривні 78
копійок) - на розрахунковий рахунок
0404) в Головному управлінні
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області,
МФО 805012, .

Копію постанови надіслати всім
сторонам по справі.

Постанова підлягає негайному
виконанню відповідно до ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова, прийнята у скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

У разі оскарження в апеляційному
порядку постанови, прийнятої у
скороченому провадженні, ухвала суду
апеляційної інстанції по такій справі
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
С.
В. Прудник