Справа № 2а-8378/11/0170/19
Суддя: Кузнякова С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2014 р. (15 год. 05 хв.) Справа
№2а-8378/11/0170/19

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кузнякової С.Ю., за
участю секретаря судового засідання
Лєбєдєвої О.М., прокурора Аледінова
Н.Е., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом заступника прокурора м. Ялта
в інтересах держави в особі
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Ялтинський
гірсько-лісовий природний заповідник,
Державна інспекція сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим

до Лівадійської селищної ради,
Управління Держземагентства у м. Ялті
Автономної Республіки Крим

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування
рішення, спонукання до виконання
певних дій.

Обставини справи: Заступник прокурора
м. Ялта в інтересах держави в особі
Республіканського комітету АР Крим з
охорони навколишнього природного
середовища звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим із
адміністративним позовом до
Лівадійської селищної ради, Управління
Держземагентства у м. Ялті Автономної
Республіки Крим, за участю третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача -
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповіднику та за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
про визнання незаконним та скасування
рішення Лівадійської селищної ради № 86
від 15.12.2005р., зобов'язання Управління
державного комітету по земельних
ресурсах в м. Ялта АР Крим скасувати
державну реєстрацію державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 068800 ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням Лівадійської селищної ради №
86 від 15.12.2005 року ОСОБА_1 затверджено
проект землеустрою з відведення
земельної ділянки та передано у
власність земельну ділянку площею 0,15
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд (присадибної ділянки) за
адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаного
рішення ОСОБА_1 отримав державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯА № 526848. В подальшому право
власності на земельну ділянку перейшло
ОСОБА_2, на підтвердження чого останнім
був отриманий державний акт серії ЯЕ №
068800. Лівадійської селищної ради № 86 від
15.12.2005 року є незаконним та підлягає
скасуванню, оскільки земельна ділянка,
передана у власність ОСОБА_1,
знаходиться у межах землекористування
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника та відноситься
до земель природно-заповідного фонду,
про що свідчать наявний у ЯГЛПЗ
планово-картографічний матеріал
лісовпорядкування. В порушення ст. ст. 9,
16 Закону України "Про
природно-заповідний фонд", ст. 150
Земельного кодексу України постанова
КМ України або погодження ВР України
щодо передачі у власність ОСОБА_1
вказаної земельної ділянки не
видавалися. Таким чином, Лівадійська
селищна рада не мала повноважень на
розпорядження спірною земельною
ділянкою та прийняття рішення про
надання ОСОБА_1 у власність земельної
ділянки зі складу земель заповідника.

Прокурор у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав, наведених у позові, та просив
їх задовольнити.

Позивач у судове засідання явку свого
представника не забезпечив, про дату,
час та місце розгляду справи був
сповіщений належним чином, будь-яких
клопотань про відкладення розгляду
справи до суду не надіслав.

Відповідач - Лівадійська селищна рада у
судове засідання явку свого
представника не забезпечила, про дату,
час та місце розгляду справи був
сповіщена належним чином, надала суду
письмові заперечення на позовну заяву,
в яких посилалась на те, що рішення ради
№ 86 від 15.12.2005 року, яким було
затверджено проект землеустрою та
надано у власність ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 0,1500 га за адресою:
АДРЕСА_1 , було прийнято з повним
дотриманням чинного законодавства
України та в межах наданих селищній
раді повноважень ( т. 1 а. с. 42) В
матеріалах справи також є клопотання
про розгляд справи за відсутності
представника (т.2 с.а. 19).

Відповідач - Управління
Держземагентства у м. Ялті Автономної
Республіки Крим у судове засідання
явку свого представника не забезпечив,
про дату, час та місце розгляду справи
був сповіщений належним чином,
письмових пояснень на адміністративну
позовну заяву не надав, скерував до
суду клопотання про розгляд справи без
участі його представника та просив
прийняти рішення відповідно до вимог
діючого законодавства (т. 2 а.с. 107).

Третя особа - Ялтинський
гірсько-лісовий природний заповідник у
судове засідання явку свого
представника не забезпечив, про дату,
час та місце розгляду справи був
сповіщений належним чином, надав суду
письмові пояснення по
адміністративній справі, в яких
посилаючись на постанову Ради
міністрів України РСР "Про організацію
нових державних заповідників і
розширення Чорноморського державного
заповідника" від 20.02.1973 р. № 84, Положення
про Ялтинський ГЛПЗ, затверджене
наказом Міністерства екології та
природних ресурсів України від 18.12.2000 р.
№ 255, Закон України "Про
природно-заповідний фонд", Земельний
кодекс України, Закон України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", Закон України "Про місцеве
самоврядування", Лісовий кодекс
України, Інструкцію про порядок
ведення державного лісового кадастру і
первинного обліку лісів, затверджену
наказом Міністерством лісового
господарства України № 134 від 15.11.1995 р.,
Порядок ведення державного обліку
лісів і державного лісового кадастру,
затвердженого постановою КМ України
від 27.09.1995 р. № 767, зазначив, що позов
заступника прокурора м. Ялти подано
правомірно, відповідно до діючого
законодавства і позов підлягає
задоволенню (а.с. т. 1 а.с. 117-121).

Третя особа - Державна інспекція
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим у судове засідання
явку свого представника не
забезпечила, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, будь-яких клопотань до суду не
скерувала.

Третя особа - ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився та явку свого
представника не забезпечив, про дату,
час та місце розгляду справи був
сповіщений належним чином, надав суду
письмові пояснення на позовну заяву, в
яких просив відмовити позову у
задоволенні у повному обсязі (т.1 а.с. 7-78,
240-241).

Третя особа - ОСОБА_2 у судове
засідання не з'явився та явку свого
представника не забезпечив, про дату,
час та місце розгляду справи був
сповіщений належним чином, будь-яких
клопотань до суду не скерував.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі, суд
вважає можливим, на підставі ст. 128 КАС
України, розглядати справу за наявними
у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши думку прокурора, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Лівадійської селищної ради
31-ої сесії 4-го скликання від 15.12.2005 року
№ 86 затверджено проект землеустрою з
відведення ОСОБА_1 земельної ділянки та
передано безкоштовно у його власність
земельну ділянку кадастровий номер
:08:001:0302, за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд (присадибної ділянки).

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1
було оформлено державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯА
№ 528848, який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 27.01.2006р. за №
23.

В подальшому на підставі договору
купівлі-продажу вказана земельна
ділянка була придбана ОСОБА_2, яким
оформлено державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 068800, який зареєстровано в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 13.05.2008р. за №
89.

29.04.2011р. Республіканським комітетом по
земельних ресурсах АР Крим проведено
позапланову перевірку з питань
дотримання вимог земельного
законодавства при використанні
земельних ділянок на території
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника, за
результатами якої встановлено, що
земельна ділянка орієнтованою площею
0.1500 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, та передана у власність ОСОБА_2
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, згідно із
матеріалами лісовпорядкування
знаходиться на території
Лівадійського лісництва в межах
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника.

Листом від 06.07.2011 вих. № 01-09/370
Ялтинський гірсько-лісовий природний
заповідник повідомив прокуратуру м.
Ялта, що земельна ділянка, яка
знаходиться у власності ОСОБА_2, згідно
матеріалів лісовпорядкування входить
до земель природно-заповідного фонду
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника.

Кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом
(стаття 6 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Тобто, позивач чи
прокурор в його інтересах мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовом, якщо вважають, що рішенням,
дією чи бездіяльністю відповідача
(суб'єкта владних повноважень) порушено
права, свободи чи інтереси позивача у
сфері публічно-правових відносин, при
цьому довівши належними та допустимими
доказами наявність дійсного
(фактичного) порушення прав, свобод чи
інтересів згідно ст. 71 КАС України.

Критерії оцінювання судами рішень, дій
та бездіяльності суб'єктів владних
повноважень також наведені у частині
третій статті 2 КАС України, відповідно
до якої у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що
Ялтинський гірсько-лісовий природний
заповідник створений у 1973 році
відповідно до постанови Ради Міністрів
Української РСР № 84 від 20.02.1973р. "Про
організацію нових державних
заповідників і розширення
чорноморського державного
заповідника" .

Ялтинському гірсько-лісовому
природному заповіднику у 1978 році
виданий державний акт на право
користування землею серії Б № 013883,
наданих для ведення насаджень лісових
культур та ведення лісового
господарства.

Наказом № 49 від 06.03.1973р. Міністерства
Лісового господарства Української РСР
"Про організацію Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника …" площа земель
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника була визначена,
як 14176 га .

Наказом Міністерства екології та
природних ресурсів України від 18
грудня 2000 року № 255 було затверджене
"Положення про Ялтинський гірсько -
лісовий природний заповідник", в якому
зазначено, що ЯГЛПЗ було створено в 1973
році на територію загальною площею 14
523,00 га, 4 лісництва з них Лівадійське
лісництво площею 4 836,00 га.

У 2004 році по землях Ялтинського
ГЛПЗ була розроблена технічна
документація по землевпорядкуванню
щодо складання документів, які
посвідчують право на земельні ділянки
Ялтинського лісово-гірського
заповідника на території Лівадійської
селищної ради. Технічною документацією
встановлені межі Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника на території Лівадійської
селищної ради, загальною площею 4975,98 га.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо наявності повноважень
у відповідача при прийнятті рішення
№85 від15.12.2005р., яким затверджено проект
землеустрою ОСОБА_5 та передано
безоплатно у власність земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_2 площею
0,1500га з земель Лівадійської селищної
ради для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість прийняття
відповідачем спірного рішення, колегія
суддів виходить з наступного .

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування їх посадові особини
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 140 Конституції України
встановлено, що місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

Територіальні громади села, селища,
міста відповідно до статті 143
Конституції України безпосередньо або
через утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; вирішують
інші питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції.

Згідно до пункту 34 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування" від 21.05.1997 №280/97-ВР (в
редакції, що діяла на час прийняття
оскаржуваних рішень), встановлено, що
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що земля є основним
національним багатством, що
знаходиться під особливою охороною
держави. Право на землю набувається і
реалізується громадянами і суб'єктами
господарської діяльності (юридичними і
фізичними особами) виключно відповідно
до закону.

Відповідно до частини 1 статті 3
Земельного Кодексу України (далі -ЗК
України) земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно до абзацу 1 пункту 12 Перехідних
Положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених
пунктів здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно до пунктів "а", "б" частини 1
статті 12 ЗК України, до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 116 ЗК України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до частин 6-10 статті 118 ЗК
України, громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Водночас відповідно ст.15 Закону
України "Про природно-заповідний фонд
України" природні заповідники -
природоохоронні, науково-дослідні
установи загальнодержавного значення,
що створюються з метою збереження в
природному стані типових або
унікальних для даної ландшафтної зони
природних комплексів з усією
сукупністю їх компонентів, вивчення
природних процесів і явищ, що
відбуваються в них, розробки наукових
засад охорони навколишнього
природного середовища, ефективного
використання природних ресурсів та
екологічної безпеки. Ділянки землі та
водного простору з усіма природними
ресурсами повністю вилучаються з
господарського використання і
надаються заповідникам у порядку,
встановленому цим Законом та іншими
актами законодавства України.

Заповідник є природоохоронною,
науково-дослідницькою установою
загальнодержавного значення, входить
до складу природно-заповідного Фонду
України і охороняється як національне
надбання щодо якого встановлюється
особливий правовий режим охорони,
відтворення і використання.

Виходячи з наведеного, Ялтинський
гірсько-лісовий природній заповідник
входить до складу природно-заповідного
фонду України і охороняється як
національне надбання, щодо якого
встановлюється особливий режим
охорони, відтворення і використання.

Отже, Ялтинський гірсько-лісовий
природній заповідник є державною
установою, а всі землі, які
передавалися йому з моменту створення,
є державною власністю.

Під час розгляду справи судом було
призначено судову експертизу, за
результатами проведення якої
експертом був складений висновок № 53
судової інженерно-технічної
експертизи від 15.12.2013р.

Згідно з висновками наведеної
експертизи встановлено, що земельна
ділянка загальною площею 0,1500 га
(АДРЕСА_1), надана рішенням Лівадійської
селищної ради № 86 від 15.12.2005 року
ОСОБА_1, частково знаходиться в межах
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника. Накладання
земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 та
земельної ділянки Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника - відбувається частково.
Земельна ділянка кадастровий номер
011194900:08:001:0302 частково перетинається з
матеріалами лісовпорядкування
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника. Земельна
ділянка ОСОБА_1 площею 0,1500 га за
адресою: АДРЕСА_1, ділянка № 4,
відповідно до матеріалів
лісовпорядкування 1987 року частково
знаходиться в межах Ялтинського
гірсько- лісового природного
заповідника. Площа накладання
орієнтовно складає 0,0412 га.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 КАС України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим, однак незгода суду з ним
повинна бути вмотивована в постанові
або ухвалі.

Згідно з ст.86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Суд, дослідивши даний висновок № 53
судової інженерно-технічної
експертизи від 15.12.2013р. в порядку ст. 86
КАС України, який складено судовим
експертом, попередженим про
кримінальну відповідальність за
надання завідомо неправдивого
висновку (ст. 384 КК України), яким
дослідження проводилось аналізом
наданих матеріалів з визначенням
наданих документів та землевпорядної
документації та складанням
кадастрового плану-схеми відображення
розташування земельних ділянок, що
досліджуються відносно одна одної, а
також зіставивши його з іншими
доказами у справі, не знаходить підстав
ставити під сумнів достовірність і
правдивість фактів встановлених
висновком експерта по даній справі.
Дані про заінтересованість експерта в
розгляді справи відсутні, його
висновки об'єктивно підтверджуються і
не суперечать іншим зібраним у справі
доказам, відповідають первинним та
додатковим документам позивача,
наявним в матеріалах справи.

Так, оцінивши в порядку ст. 86 КАС
України висновок № 53 судової
інженерно-технічної експертизи від
15.12.2013р., суд зазначає, що висновок
експерта узгоджуються з іншими
зібраними по справі доказами, тому суд
погоджується з наведеним висновком №
53 судової інженерно-технічної
експертизи та приймає його до уваги
при винесенні рішення.

Отже, наявними в матеріалах справи
документами підтверджується, що надана
рішенням Лівадійської селищної ради
31-ої сесії 4-го скликання від 15.12.2005 року
№ 86 у власність ОСОБА_1 земельна
ділянка кадастровий номер
:08:001:0302, за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд (присадибної ділянки). для
індивідуального, яка в подальшому на
підставі договору купівлі-продажу
була придбана ОСОБА_2, частково
знаходиться на території
Лівадійського лісництва в межах
Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника (площа
накладання орієнтовно складає 0,0412 га).

Відповідно ст. 150 Земельного кодексу
України до особливо цінних земель
відносяться землі
природно-заповідного фонду. Земельні
ділянки особливо цінних земель, що
перебувають у державній або
комунальній власності, можуть
вилучатися (викуплятися) для
будівництва об'єктів
загальнодержавного значення, доріг,
ліній електропередачі та зв'язку,
трубопроводів, осушувальних і
зрошувальних каналів, геодезичних
пунктів, житла, об'єктів
соціально-культурного призначення,
нафтових і газових свердловин та
виробничих споруд, пов'язаних з їх
експлуатацією, за постановою Кабінету
Міністрів України або за рішенням
відповідної місцевої ради, якщо
питання про вилучення (викуп) земельної
ділянки погоджується Верховною Радою
України.

Згідно з ст.7 Закону України "Про
природно-заповідний фонд України"
ділянки суші та водного простору з
природними комплексами та об'єктами, що
мають особливу природоохоронну,
екологічну, наукову, естетичну,
рекреаційну та іншу цінність, яким
відповідно до закону надано статус
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду, віднесено
до земель природно-заповідного фонду.
На землях природоохоронного та
історико-культурного призначення
забороняється будь-яка діяльність, яка
негативно впливає або може негативно
впливати на стан природних та
історико-культурних комплексів та
об'єктів чи перешкоджає їх
використанню за цільовим призначенням.

Наявність у певної ділянки суші
статусу земель природно-заповідного
фонду з огляду на належність її об'єкту
природно-заповідного фонду, не
пов'язана з наявністю
правовстановлюючих документів щодо
таких його прав на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України
"Про природно-заповідний фонд України"
межі територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно заповідного фонду.

Суд зазначає, що у 2004 році по землях
Ялтинського ГЛПЗ була розроблена
технічна документація по
землевпорядкуванню щодо складання
документів, які посвідчують право на
земельні ділянки Ялтинського
лісово-гірського заповідника на
території Лівадійської селищної ради.
Технічною документацією встановлені
межі Ялтинського гірсько-лісового
природного заповідника на території
Лівадійської селищної ради, загальною
площею 4975,98 га., яка підписана, в тому
числі і представником відповідача.

Виходячи з наведеного на час прийняття
оскаржуваного рішення фактично були
визначені межі Ялтинського
гірсько-лісового природного
заповідника на території Лівадійської
селищної ради.

Таким чином земельна ділянка, яка
надавалася ОСОБА_1 частково
знаходиться в межах Ялтинського
лісово-гірського заповідника на
території Лівадійської селищної ради.

Отже, оскільки вказана земельна
ділянка частково відноситься до земель
природно-заповідного фонду, тому для
вирішення питання щодо надання
земельної ділянки у власність
необхідно дотримуватися вимог ст. 150 ЗК
України, тобто вказана земельна
ділянка може надаватися у власність за
постановою Кабінету Міністрів України
або за рішенням відповідної місцевої
ради, якщо питання про вилучення (викуп)
земельної ділянки погоджується
Верховною Радою України (ч. 2 ст. 150
Земельного кодексу України).

Лівадійською селищною радою не надано
доказів дотримання вимог ст. 150 ЗК
України, в зв'язку з чим суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних про скасування рішення
Лівадійської селищної ради № 86 від
15.12.2005р., в зв'язку з чим, позовні вимоги
в цій частині підлягають задоволенню

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Управління Держземагентства у м. Ялті
Автономної Республіки Крим скасувати
державну реєстрацію державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 068800 ОСОБА_2, суд зазначає
наступне.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 068800
виданий ОСОБА_2 на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
24.04.2007р., та зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 13.05.2008р. за №
89.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Земельного кодексу
України державна реєстрація земельних
ділянок здійснюється у Державному
земельному кадастрі в порядку,
встановленому Законом.

Ведення Державного земельного
кадастру здійснюється відповідно до
закону (ст. 204 Земельного кодексу
України).

Згідно з ст. 1 Закону України від
07.07.2011р. № 3613-VI "Про Державний земельний
кадастр", Державний земельний кадастр -
єдина державна геоінформаційна
система відомостей про землі,
розташовані в межах державного кордону
України, їх цільове призначення,
обмеження у їх використанні, а також
дані про кількісну і якісну
характеристику земель, їх оцінку, про
розподіл земель між власниками і
користувачами.

Відповідно до ч. 5 ст. 5 наведеного
Закону внесення відомостей до
Державного земельного кадастру та
користування такими відомостями
здійснюється виключно на підставі та
відповідно до цього Закону.

У ч. 1 ст. 69 КАС України наведено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ч. 2 ст. 69 КАС України докази
суду надають особи, які беруть участь у
справі. Суд може запропонувати надати
додаткові докази або витребувати
додаткові докази за клопотанням осіб,
які беруть участь у справі, або з
власної ініціативи.

Частиною ч. 1 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
КАС України.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАС
України, позивачем не зазначено про
існування доказів та не надано
відповідних доказів на підтвердження
звернення до Управління
Держземагентства у м. Ялті Автономної
Республіки Крим відповідно до вимог
Закону України від 07.07.2011р. № 3613-VI "Про
Державний земельний кадастр" з
вимогами про скасування державної
реєстрації державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 068800 ОСОБА_2.

Отже, враховуючи відсутність доказів
звернення позивача до Управління
Держземагентства у м. Ялті Автономної
Республіки Крим відповідно до вимог
Закону України від 07.07.2011р. № 3613-VI "Про
Державний земельний кадастр" про
скасування державної реєстрації
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 068800 ОСОБА_2,
суд приходить до висновку про
передчасність позовних вимог про
зобов'язання Управління
Держземагентства у м. Ялті Автономної
Республіки Крим скасувати державну
реєстрацію державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 068800 ОСОБА_2, а тому такі вимоги
задоволенню не підлягають.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є частково обґрунтованими, та
відповідно такими, що не підлягають
задоволенню частково.

У судовому засіданні, яке відбулось
31.01.2014р., було проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України
постанову складено у повному обсязі
05.02.2014р.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, ст.ст. 158-159,
161-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Лівадійської
селищної ради 31-ої сесії 4-го скликання
від 15.12.2005 року № 86 «Про передачу ОСОБА_1
у власність земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та споруд».

3. В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кузнякова С.Ю.