Справа № 872/2990/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"28" листопада 2013 р.справа № 0870/6456/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Кравченко С.І.,
дов. від 02.09.13 р.

відповідача: - Сонгулія В.В.,
дов. від 02.09.13 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Пологівської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 0870/6456/12

за позовом Селянського (фермерського)
господарства "Ясени"

до Пологівської міжрайонної Державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2012 р. Селянське (фермерське)
господарство "Ясени" (далі - С(Ф)Г "Ясени",
Підприємство) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом в якому, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 20.11.2012 р. (а. с.200, 201 т.2
), просило скасувати податкове
повідомлення-рішення Пологівської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби (далі -
Пологівська МДПІ) від 26.03.2012 р. №
про визначення суми податкових
зобов'язань С(Ф)Г "Ясени" з податку на
додану вартість в частині нарахування
суми 286 534,06 грн., у тому числі за
основним платежем 142 959,25 грн., штраф 25 % -
35739,81 грн., штраф 100 % - 107 834 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
безпідставним висновком відповідача
про використання Підприємством сум
податку на додану вартість, що не
сплачені до бюджету внаслідок
застосування податкової пільги
(спеціальний сільськогосподарський
режим), не за призначенням або всупереч
умовам чи цілям її надання, оскільки
такий висновок суперечить нормам
податкового законодавства та
спеціального режиму оподаткування,
який застосований С(Ф)Г "Ясени". Крім
того, позивач зазначає, що одночасне
стягнення донарахованих податків та
повторне застосування штрафних
санкцій, застосоване відповідачем,
суперечить нормам Податкового кодексу
України.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 0870/6456/12 (суддя Конишева
О. В.) вищевказаний адміністративний
позов задоволено.

Постанову суду мотивовано там, що
наявність відповідної первинної
документації, відсутність належного
підтвердження доводів відповідача
щодо не придбання позивачем товарів (у
тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку, яка є пов'язаною з
виробництвом сільськогосподарської
продукції, свідчить про право позивача
включити у скорочену податкову
декларацію податковий кредит. Також
судом встановлено незаконність
застосування додаткового (повторного)
штрафу у розмірі суми податку
розрахованого без застосування
податкової пільги, всупереч положень
податкового законодавства.

Не погодившись з постановою суду,
Пологівською МДПІ подано апеляційну
скаргу згідно якої скаржник просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2012 р. у справі № 0870/6456/12, як
таку що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої
інстанції не встановив реальності
зміни майнового стану не тільки у
позивача, а й у його контрагентів, не
встановив спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарських операцій, визнав
доказами документи, які не є належними
доказами.

С(Ф)Г "Ясени" надав в справу письмові
заперечення, в яких, вказуючи на
обґрунтованість прийнятої судом
першої інстанції постанови, просить
залишити її без змін та відмовити у
задоволенні апеляційної скарги.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представниками сторін
надані пояснення та заперечення щодо
доводів апеляційної скарги,
представники підтримали правові
позиції, визначені по суті спірних
взаємовідносин, визначені в процесі
розгляду даної справи.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, ДПІ у Оріховському
районі Запорізької області проведено
планову виїзну перевірку С(Ф)Г "Ясени" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період 01.07.2009 р. по
31.12.2011 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2009 р. по
31.12.2011 р., за результатами якої складено
акт № 10/23-2048400 від 12.03.2012 р. (т.1, а. с.19-54).

На підставі зазначеного акту
перевірки, з урахуванням рішення про
результати розгляду первинної скарги
№ 2293/10/10-420 (36572/7/10-420) від 24.05.2012 р.), яким
частково задоволено вимоги первинної
скарги Підприємства (т.1, а. с.93-101), ДПІ у
Оріховському районі Запорізької
області винесено податкове
повідомлення-рішення від 26.03.2012 р.
№, згідно якого позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 325 363,50 грн., у т. ч. 144 606 грн. - за
основним платежем та 180 757,50 грн. - за
штрафними фінансовими санкціями (т.1, а.
с.10).

У відповідності до розрахунку
податкового зобов'язання та штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) (т.1, а. с.11,
12) вищевказані суми донарахованого
грошового зобов'язання складаються з:

- суми грошового зобов'язання за
основним платежем - 144 606 грн. (100 % суми
податків, зборів (обов'язкових
платежів), що підлягали нарахуванню без
застосування податкової пільги);

- штрафної санкції, застосовані
згідно п.123.2 ст.123 ПК України - 144606 грн. (100
% суми податків, зборів (обов'язкових
платежів), що підлягали нарахуванню без
застосування податкової пільги);

- штрафної санкції, застосовані
згідно п.123.1. ст.123 ПК України - 36151,50 грн.
(25 % суми визначеного податкового
зобов'язання).

С(Ф)Г "Ясени", частково не погодившись з
вищевказаним податковим
повідомленням-рішення, звернулося до
адміністративного суду з даним
позовом про його скасування в частині
донарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на загальну
суму 286 534,06 грн., а саме:

- за основним платежем 142 959,25 грн.

- штраф 100 % від основного платежу (п.123.2
ст.123 ПК України) - 107 834 грн.

- штрафу 25 % від основного платежу (п.123.1
ст.124 ПК України) - 35739,81 грн.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга Пологівської МДПІ
не підлягає задоволенню з таких
підстав:

Частиною 2 статті 5 КАС України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

З 01.01.2011 р. набрав чинності
Податковий кодекс України.

Відповідно до ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, а тому до
правовідносин, які виникли у цій
справі, слід застосовувати норми
законів, які діяли на момент виникнення
правовідносин, зокрема, і Закон України
«Про податок на додану вартість»
(чинний станом на 01.07.2009 р. по 31.12.2011 р.), і
норми Податкового кодексу України
(чинного з 01.01.2011 р.), враховуючи також
те, що вищевказана перевірка позивача
мала місце у лютому-березні 2012 р.

Оскільки підставою прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки акту перевірки від 12.03.2012 р., то
для вирішення спору необхідним є
дослідження правомірності та
обґрунтованості саме цих висновків з
урахуванням вищевказаного рішення про
результати розгляду первинної скарги
від 24.05.2012 р. в частині порушень,
наявність яких заперечується
позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи С(Ф)Г
"Ясени" є сільськогосподарським
товаровиробником.

Так, позивачем заперечується наявність
порушення формування податкового
кредиту, яке полягає у неправомірному
включенні до податкового кредиту
сільськогосподарської декларації
податку на додану вартість, сплаченого:

- при придбанні нафтопродуктів у ПП
"Компанія ЮСА Трейд" (стор.12, 13 акта
перевірки): за основним платежем - 55662,62
грн., за що застосовано відповідачем
штраф в розмірі 25 % від основного
платежу (п.123.1 ст.123 ПК України) - 13915,66
грн., штраф в розмірі 100 % від основного
платежу (п.123.2 ст.123ПК України) - 55662,62
грн., всього - 125240,90 грн.;

- при придбанні товарно-матеріальних
цінностей у ТОВ «Інвек. Ветеринарні
препарати, кормові добавки»
(правонаступником якого є ТОВ
«Оптісвіт» (стор.15, 17 акта

перевірки): за основним платежем - 374,13
грн., за що застосовано відповідачем
штраф в розмірі 25 % від основного
платежу (п.123.1 ст.123 ПК України) - 93,53 грн.,
штраф в розмірі 100 % від основного
платежу (п.123.2 ст.123ПК України) - 182,46 грн.,
всього - 650,12 грн.

Податковим органом в акті перевірки
(т.1, а. с.31-38) зазначено, що Підприємством
порушено п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", п.198.3
ст.198 ПК України з огляду на те, що
правочини між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Інвек. Ветеринарні
препарати, кормові добавки» (ТОВ
«Оптісвіт») і ПП "Компанія ЮСА Трейд" є
нікчемними в силу ч.5 ст.203, ч.ч.1, 2 ст.215,
ст.216 ЦК України і не створюють
юридичних наслідків крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю.

Такі висновки податкового органу
обґрунтовані податківцями відсутністю
документів, що підтверджують
транспортування, а також даними
інформаційних ресурсів податкових
органів, зокрема, АРМ «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», та даними
зустрічних перевірок, згідно яких
встановлено відсутність за
місцезнаходження контрагентів
позивача (ПП "Компанія ЮСА Трейд"),
відсутність трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
транспортних засобів та торгівельного
обладнання у контрагентів позивача,
несплату певних зборів і податків (ТОВ
«Інвек. Ветеринарні препарати, кормові
добавки» (ТОВ «Оптісвіт»), що поставило
під сумнів факти здійснення суб'єктами
господарювання задекларованих
поставок та надання послуг.

Так, згідно п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
Україна «Про податок на додану
вартість» від 03.04.97 р. № 168/97 (далі - Закон
№ 168) якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України
(в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник
податку оподатковувані операції
протягом такого звітного податкового
періоду.

Як вбачається з акту перевірки і
підтверджується матеріалами справи, у
періоді, що перевірявся, позивач мав
господарські відносини щодо придбання
у ПП "Компанія ЮСА Трейд"
нафтопродуктів та щодо придбання у ТОВ
«Інвек» ветеринарних препаратів,
кормові добавки» (ТОВ «Оптісвіт») ТМЦ,
зокрема, кормового преміксу.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
р. за №168/704, первинні документи це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідачем не спростовується і
підтверджується матеріалами справи
наявність первинних документів,
складених сторонами господарських
відносин, на підставі яких позивачем
задекларовано суми ПДВ, і які
відповідають вимогам ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а тому
є належними доказами виконання
господарських операцій, та не
визивають у суду сумнівів щодо їх
недостовірності.

Скаржник посилається лише на ненадання
позивачем товарно-транспортних
накладних, посилаючись на положення
Наказу Міністерства транспорту
України від 14.10.97р. № 363 «Про
затвердження Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні», яким передбачено
застосування ТТН.

Проте, судом першої інстанції вірно
зазначено, що положення і Закону № 168, і
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», і Податкового кодексу
України, що мають вищу юридичну силу, не
відносять товарно-транспортні
накладні до обов'язкових документів
ведення податкового чи
бухгалтерського обліку.

Крім того, при наявності інших
первинних документів, відсутність лише
товарно-транспортних накладних не може
слугувати належним доказом
відсутності факту реальності
здійснених господарських операцій та
ставити під сумність вчинення таких
опреацій.

Тим більш, що Підприємством додатково
надавались із запереченнями на акт
перевірки (т.1, а. с.127-131) копії
документів, що супроводжували
перевезення паливно-мастильних
матеріалів від ПП «Компанія ЮСА Трейд»
вантаж: товарно-транспортна накладна,
паспорт на паливо, сертифікат
відповідності, паспорт якості, (т.1, а.
с.132-135).

При цьому, надходження палива
реєструвалось в журналах обліку
надходження нафтопродуктів (т.1, а. с.136,
137).

Щодо поставки ТМЦ від ТОВ «Інвек.
Ветеринарні препарати, кормові
добавки» (перереєстрованого у ТОВ
«Оптісвіт»), то відповідно до наданих
для перевірки шляхових листів,
придбані товари транспортувались
власним транспортом С(Ф)Г «Ясени».

Доказів того, що станом на момент
проведення господарських операцій
позивачем з вказаними контрагентами,
останні не знаходились в Єдиному
реєстрі як юридичні особи та не були
платником ПДВ, відповідачем суду не
надано.

Відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
(що діяв у 2009, 2010 р.р.) визначені функції
податкових органів, також статтею 20 ПК
України визначені права податкових
органів.

При цьому, з аналізу
вищенаведених норм чинного
законодавства України, вбачається, що
відповідачу відповідно до покладених
на нього функцій та повноважень не
надано право щодо встановлення
висновків в актах перевірки про
нікчемність правочинів, укладених
суб'єктами господарювання при
перевірці їх господарської діяльності.
Жодним законом України на органи
податкової служби не покладається
повноважень щодо здійснення контролю
за додержанням цивільно-правового
законодавства України.

В даному випадку, суд приходить до
висновку про те, що податкові органи
взагалі не наділені повноваженнями
щодо визнання угод недійсними
(нікчемними), як це зазначено в акті
перевірки від 12.03.2012 р., оскільки
правочини є нікчемними лише якщо їх
недійсність встановлена законом або
оспорюваний правочин визнаний судом
недійсним, а тому будь-які висновки
контролюючих податкових органів щодо
порушень цивільно-правових норм
платниками податків є такими, що
здійснюються поза межами повноважень
та порушують ст.ст.6, 19 Конституції
України, ст.ст.20, 21 ПК України.

Отже, вищезазначені дії
відповідача щодо встановлення
нікчемності договорів в акті перевірки
свідчать про перевищення контролюючим
органом власних повноважень, оскільки
правову оцінку правочинів чи інших дій
щодо додержання сторонами ст.203, ч.1
ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України щодо
встановлення факту нікчемності
правочину, може надавати виключно лише
суд.

Частинами 5 ст.203 ЦК України
передбачено, що правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює
принцип презумпції правомірності
правочину: правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він невизнаний судом
недійсним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Разом з тим, висновок суду стосовно
нікчемності правочину має бути
викладений у мотивувальній частині
судового рішення.

Акт перевірки від 12.03.2012 р. не
тільки не містить посилань про вину
позивача, яка виразилася в намірі не
створювати правові наслідки
правочинів, а й не доводить умислу
позивача на таке порушення, не містить
посилання і на те, в чому саме це
порушення полягає.

Статтею 207 ГК України встановлено,
що господарське зобов'язання, що
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Аналізуючи наведені норми,
колегія суддів дійшла висновку, що
відповідно до презумпції
правомірності правочину всі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
на підставі заяви зацікавленої особи
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину. Про недійсність правочини
ухвалюється судове рішення.

Отже, відповідач, зробивши
висновок в акті перевірки про
нікчемність правочинів, не міг
керуватись лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладених
договорів, його позиція не підкріплена
належними доказами, а саме: рішеннями
суду про визнання їх такими або вироком
суду про визнання вини посадових осіб
позивача.

Не надано суду також і вироків відносно
посадових осіб контрагентів позивача
по ланцюгу постачання.

Також, слід зазначити, що акт перевірки
фактично не містить посилань на
відсутність документів
бухгалтерського обліку та порушення
саме позивачем будь-яких норм чинного
податкового законодавства України.

При цьому, Закон № 168 та Податковий
кодекс України не пов'язує право
платника податку на податковий кредит
з проведенням будь-яких зустрічних
перевірок та не ставить право платника
податку на формування податкового
кредиту в залежність від сплати
податку іншими учасниками по всьому
ланцюгу товарообігу.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, якщо
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкту, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 р. у справі
«Інтерсплав проти України»).

Отже, якщо контрагенти позивача по
ланцюгу постачання не виконали своїх
зобов'язань щодо сплати податку на
додану вартість до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цих підприємств і
така відповідальність не може бути
покладена на позивача.

Також податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускали його контрагенти по
ланцюгу постачання, або що самостійною
діловою метою здійснення
господарських операцій з даними
підприємствами було одержання
позивачем податкової вигоди.

Частина 2 статті 71 КАС України визначає,
що в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень не доведено
правомірність та законність своїх
висновків, викладених в акті перевірки
від 12.03.2012 р. щодо порушення позивачем
п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону № 168 та п.198.3 ст.198
ПК України, яке полягає у
неправомірності включення
Підприємством до податкового кредиту
сільськогосподарської декларації
податку на додану вартість, сплаченого
у ціні придбанням товарів у ПП
"Компанія ЮСА Трейд" та у ТОВ «Інвек.
Ветеринарні препарати, кормові
добавки» (ТОВ «Оптісвіт»).

Також позивачем заперечується
наявність порушення абз.2 п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7
Закону № 168, яке полягає у
неправомірному включенні
Підприємством до податкового кредиту
сільськогосподарської декларації
податку на додану вартість, сплаченого
при придбанні автомобілів (серпень 2009
р., вересень 2010 р.):

- MITSUBISHI L-200 (стор.11 акта перевірки) за
основним платежем - 36 150 грн., за що
застосовано відповідачем штраф у
розмірі 25 % від основного платежу (п.123.1
ст.123 ПК України) - 9037,50 грн., всього - 45187,50
грн.

- Тоуоtа RAV-4 (стор.11 акта перевірки) за
основним платежем - 50772,50 грн., за що
застосовано відповідачем штраф у
розмірі 25 % від основного платежу (п.123.1
ст.123 ПК України) - 12693,12 грн., штраф у
розмірі 100 % від основного платежу (п.123.2
ст.123 ПК України) - 50 772,50 грн., всього -
114238,12 грн.

Згідно абз.2 п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7 Закону
№ 168 не включається до складу
податкового кредиту та відноситься до
складу валових витрат сума податку,
сплачена платником податку при
придбанні легкового автомобіля (крім
таксомоторів), що включається до
складу основних фондів.

У період, за який здійснено
донарахування СФГ «Ясени»
застосовувало спеціальний режим
оподаткування, встановлений ст.8-1
Закону № 168.

Так, пунктом 8-1.2 ст.8-1 Закону № 168
встановлено, що згідно із спеціальним
режимом оподаткування сума ПДВ,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських товарів
(послуг), не підлягає сплаті до бюджету
та повністю залишається у
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, а за
наявності залишку такої суми податку -
для інших виробничих цілей.

З наведеної норми вбачається, що нею
визначається окремий порядок
використання сум ПДВ нарахованих по
сільськогосподарській продукції,
зокрема на використання у виробничих
цілях, тобто спеціальний режим
оподаткування, визначений ст.8-1 Закону
№168, не передбачає застосування та
поняття податкового кредиту,
передбаченого п.7.4 ст.7 Закону № 168.

При цьому, згідно п.8-1.15.1. Закону № 168
виробничими факторами є товари
(послуги), які придбаваються
сільськогосподарським підприємством
для їх використання у виробництві
сільськогосподарської продукції, а
також основні фонди, які придбаваються
(споруджуються) з метою їх використання
у виробництві сільськогосподарської
продукції.

ДПА України було затверджено Наказ від
21.01.2009 р. № 8 «Про внесення змін до
податкової звітності з податку на
додану вартість», зареєстрований в
Міністерстві юстиції України від 30.01.2009
р. за № 90/16106, який визначає окремий
порядок заповнення скороченої
декларації на додану вартість і яким
внесено зміни до Наказу ДПА України від
30.05.97 р. № 166 «Про затвердження форми
податкової декларації та Порядку її
заповнення і подання», зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України від
09.07.97 р. за № 250/2054, які діяли у період
придбання позивачем вказаних
автомобілів.

Так, відповідно до п.п.5.7.1 п.5.7
зазначеного Порядку (в редакції Наказу
ДПА України від 21.01.2009 р. № 8) у
податковій декларації (скороченій)
відповідно до підпункту 81.15.1 пункту 81.15
статті 81 Закону відображаються: а)
товари (послуги), які придбаваються
сільськогосподарським підприємством
для їх використання у виробництві
сільськогосподарської продукції, а
також основні фонди, які придбаваються
(споруджуються) з метою їх використання
у виробництві сільськогосподарської
продукції.

При цьому, пункт 8-1.15.1 Закону № 168 не
містить будь яких обмежень, щодо не
включення до виробничих факторів,
витрат на придбання легкових
автомобілів.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції про те, що у
скороченій податковій декларації по
спеціальному режиму оподаткування
діяльності у сфері
сільськогосподарського господарства,
не застосовується визначення
«податкового кредиту», передбаченого
п.7.4 Закону № 168, а отже, і обмеження
встановлені даною нормою, тому
порушення позивачем абз.2 п.п.7.4.2 п.7.4 ст.7
Закону № 168 колегія суддів вважає
недоведеним.

Також колегія суддів вважає
правомірними висновки суду першої
інстанції про порушення відповідачем
при проведенні перевірки вимог п.86.10
ст.86 ПК України, яке полягає у тому, що
податківцями не враховано суми
сплаченого податку на додану вартість
при придбанні товарів по податковим
накладним, які отримані та відображені
в Реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних, але помилково не
включені до декларації з ПДВ по
спеціальному режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського
господарства, зокрема за серпень 2009
року - 10163,63 грн., за вересень 2010 року -
55203,14 грн.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що навіть у разі прийняття
позиції податкового органу щодо
зазначених в акті перевірки порушень,
то розмір визначених Підприємству
податкових зобов'язань з ПДВ по
сільськогосподарській декларації за
серпень 2009 р. - 36318 грн. та вересень 2010 р. -
77999 грн. не відповідає дійсності,
оскільки податковим органом невірно
визначено суму податкового кредиту за
вказані місяці і зняття заявлених
податківцями сум не може призвести до
додаткового донарахування податку.

Тобто, лише податковий кредит з
відшкодованого податку на додану
вартість по «виробничих факторах»,
який СФГ "Ясени" мало включити до
податкових декларацій відповідного
періоду фактично становить

за серпень 2009 р. - 516 069,40 грн.

за вересень 2010 р. - 385 264,79 грн.

Таким чином, в акті перевірки від 12.03.2012
р. зазначені дані за серпень 2009 р. та
вересень 2010 р, які не відповідають
фактичним даним, наданим до перевірки
Реєстру виданих та отриманих
податкових накладних і первинних
документів по понесених Підприємством
витрат.

При цьому, про невідповідність
розрахунків податкового органу
Підприємство повідомляло відповідача
у запереченнях на акт перевірки та
скаргах на податкове
повідомлення-рішення, але податковим
органом наведене при визначенні
грошових зобов'язань не враховано.

Зазначені обставини щодо неврахування
податківцями сум сплаченого ПДВ при
придбанні товарів по податковим
накладним, які отримані та відображені
в Реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних, але помилково не
включені Підприємством до декларації з
ПДВ по спеціальному режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського господарства, не
заперечуються відповідачем.

Так, пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим законом.

Аналогічне визначення містить п.п.14.1.181
п.14.1 ст.14 ПК України, згідно якого
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п.86.10 ст.86 ПК України в акті
перевірки зазначаються як факти
заниження, так і факти завищення
податкових зобов'язань платника.

Порядком ведення реєстру отриманих та
виданих податкових накладних,
затвердженого Наказом ДПА України від
30.06.2005 р. № 244, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 18
липня 2005 р. за № 770/11050, встановлено, що
Реєстр є формою для запису (реєстрації)
отриманих та виданих податкових
накладних та Реєстр є основою для
відображення зведених результатів
такого обліку в податкових деклараціях
з податку на додану вартість (п.п.1, 7
вказаного Порядку).

Отже, Реєстр виданих та отриманих
податкових накладних одночасно є
формою податкового обліку та
податковою звітністю, і податковий
орган, вибірково здійснюючи
перевірку, неправомірно не прийняв до
уваги та не врахував дані обов'язкового
податкового обліку С(Ф)Г «Ясени», які б
свідчили про відсутність завищення
даних розділу податковий кредит
сільськогосподарської декларації.

З огляду на викладене, надуманими є
доводи скаржника про те, що оскільки
право на податковий кредит - це право
суб'єкта господарювання на зменшення
податкових зобов'язань, і суб'єкт
господарювання сам визначає, як йому
цим право скористатись, то судом першої
інстанції прийнято безпідставно
рішення щодо обмеження права суб'єкта
господарювання зі сторони суб'єкта
владних повноважень в особі органу
податкової служби щодо обмеження його
права на самостійне визначення права
на отримання (не отримання) податкового
кредиту.

Стосовно застосування відповідачем
штрафу у розмірі 100 % на підставі п.123.2
ст.123 ПК України колегія суддів
зазначає наступне:

Згідно вищевказаного розрахунку
податкового зобов'язання та штрафних
санкцій, здійсненого відповідачем на
підставі акті перевірки з урахуванням
часткового скасування (т.1, а. с.11, 12),
податковим органом застосовані
штрафні у розмірі 100 % у відповідності
п.123.2 ст.123 ПК України за порушення,
пов'язані з донарахуванням основного
платежу по операціям:

- з придбання палива у ПП «Компанія Юса
Трейд»;

- з придбання автомобіля Тоуоtа RAV-4;

- з придбання ветеринарних препаратів,
кормових добавок і агрохімікатів у ТОВ
«Інвек.Ветеринарні препарати, кормові
добавки» (ТОВ «Оптісвіт»);

- придбання товарів, не пов'язаних з
господарською діяльністю позивача, у
ТОВ "АТБ-Маркет" та ТОВ "Метро Кешенд
Кері Україна".

При цьому, з наведених вище обставин
вбачається, що податковим органом до
визначення суми основного платежу з
ПДВ додатково застосовано штрафні
санкції у розмірі штрафної санкції 100 %
згідно п.123.2. ст.123 ПК України та штрафні
санкції у розмірі 25 % згідно п.123.1 ст.123
ПК України.

Так, згідно п.123.1 ст.123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

За приписами п.123.2 ст.123 ПК України
використання платником податків
(посадовими особами платника податків)
сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги, не за призначенням
та/або всупереч умовам чи цілям її
надання згідно із законом з питань
відповідного податку, збору, платежу
додатково до штрафів, передбачених
пунктом 123.1 цієї статті, - тягне за собою
стягнення до бюджету суми податків,
зборів, платежів, що підлягали
нарахуванню без застосування
податкової пільги. Сплата штрафу не
звільняє таких осіб від
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

З даної норми вбачається, що штраф
визначається в розмірах, визначених
п.123.1 ст.123 ПК України, а стягнення
штрафу у розмірі 100 % вимогами п..123.2
ст.123 ПК України не передбачено.

При цьому, стягнення до бюджету суми
податків, зборів, платежів, визначене
п.123.2 ст.123 ПК України, застосовується
використання платником податків сум,
що не сплачені до бюджету внаслідок
отримання податкової пільги, не за
призначенням та/або всупереч умовам чи
цілям її надання, зокрема, останні не
направлені:

- на відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів
(визначення останніх наведено у
підпункті 209.15.1),

- на інші виробничі цілі (при
наявності залишку), додатково до
санкцій, передбачених у пункті 123.1
статті 123 Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу на
те, що в акті перевірки не зафіксовано
факту використання позивачем сум
податків, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги з ПДВ, не за
призначенням та/або всупереч умовам чи
цілями її надання з посиланням на
порушення ст.123 ПК України .

Зафіксовані в акті перевірки від 12.03.2012
р. порушення фактично полягали у
неправильному відображенні у складі
податкових зобов'язань податкової
декларації (скороченої) позивача
господарської операції, яка не
пов'язана із сільськогосподарським
виробництвом, і не стосувалась
порушень порядку використання
податкової пільги (як-то несвоєчасне
та/або не в повному обсязі
перерахування суб'єктом спеціального
режиму оподаткування сум податку на
додану вартість на спеціальні рахунки,
нецільове використання ним сум ПДВ,
залишених у власному розпорядженні
тощо).

Тобто, фактично податковий орган,
додатково до штрафу передбаченого п.
123.1. Податкового кодексу України, ДВІЧІ
заявляє до стягнення суму податків,
зборів (обов'язкових платежів), що
підлягали нарахуванню без
застосування податкової пільги.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про незаконність
застосування відповідачем додаткового
(повторного) штрафу у розмірі суми
податку розрахованого без
застосування податкової пільги.

Така позиція підтверджується наданою
ДПС у Запорізькій області позивачу
індивідуальною податковою
консультацією від 11 липня 2012 р. (в якій
зазначено, що приписи п.п.123.2. ст.123 ПК
України застосовуються лише у випадку
виявлення нецільового використання
сум податку на додану вартість), та
Узагальнюючою податковою
консультацією з питань забезпечення
єдиного підходу до застосування
штрафних санкцій за порушення норм
Податкового кодексу України,
затвердженої Наказом ДПС України від
22.11.2012 р. № 1046.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає правомірним задоволення
судом першої інстанції позовних вимог
Підприємства щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення ДПІ у
Оріхівському районі (правонаступником
якої є Пологівська МДПІ) від 26.03.2012 р. №
про визначення суми грошових
зобов'язань з ПДВ в частині нарахування
суми 286 534,06 грн., у тому числі за
основним платежем - 142 959,25 грн., штрафу у
розмірі 25 % - 35739,81 грн., штрафу у розмірі
100 % - 107 834 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Пологівської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Запорізької області
Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 0870/6456/12 залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 0870/6456/12 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко