Справа № 757/21865/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Соколов О.М.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Саприкіної І.В.,

суддів:
Безименної Н.В., Ісаєнко
Ю.А.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Печерського районного суду міста Києва
від 31.10.2013 року у справі за його
адміністративним позовом до
Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Печерського
районного суду м.Києва з
адміністративним позовом до
Пенсійного фонду України, Управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоряжжя про визнання незаконною
бездіяльність Пенсійного фонду
України щодо не передачі
уповноваженому територіальному органу
заяви для прийняття рішення про
призначення та виплати пенсії за віком
за межами України, зобов'язання
відповідачів призначити та виплатити
пенсію починаючи з 15.08.2013 року за межі
України.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 31 жовтня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати вищевказану
постанову. Мотивами апеляційної скарги
апелянт зазначає порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.
Апеляційна інстанція підтримує таку
правову позицію з огляду на слідуюче.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював на території України
до 1992 року та має загальний стаж роботи
в Україні 29 років. У серпні 1993 року
виїхав на постійне місце проживання до
Ізраїлю.

Позивач звернувся до Пенсійного фонду
України із заявою від 08.08.2013, в якій з
посиланням на Рішення Конституційного
суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року,
просив призначити та виплачувати
пенсію за віком

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 92 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХП
від 05.11.1991 р. громадянам, які виїхали на
постійне проживання за кордон, пенсії
не призначаються.

Крім того, посилання позивача на те, що
Конституційний Суд України у Рішення
від 07 жовтня 20009 року № 25-рп/2009 визнав
неконституційним положення пункту 2
частини першої статті 49 про те, що
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,
положення другого речення статті 51 (
під час перебування за кордоном пенсія
виплачується у разі, якщо це
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України)
Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-1У
є помилковим, оскільки у Рішенні
Конституційного Суду України
зазначається про право громадянина
України на одержання вже призначеної
пенсії.

Натомість, як свідчать матеріали
справи предметом спірних
правовідносин є призначення пенсії
вперше, а не поновлення пенсійних
виплат.

До того ж міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення між
Україною та Державою Ізраїль, який
передбачав би умови призначення та
виплати пенсій не укладено.

Також з матеріалів справи встановлено,
що позивач звернувся із заявою про
призначення пенсії до Пенсійного фонду
України безпосередньо.

Натомість, Відповідно до п. 1 Положення
про Пенсійний Фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 року № 384/2011,
Пенсійний Фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр міністра України -
Міністра соціальної політики України.

У своїй діяльності Пенсійний Фонд
України керується Конституцією
України та законами України, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України, наказами
Міністерства соціальної політики
України, іншими актами законодавства
України, а також дорученнями
Президента України та Міністра (п. 2
Положення).

Пунктом 17 Положення визначено, що
Пенсійний Фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
головні управління Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управління в районах,
містах і районах у містах.

Пенсійний Фонд України, як центральний
орган виконавчої влади, відповідно до
покладених на нього завдань
організовує, координує та контролює
роботу його органів щодо призначення
(перерахунку) та виплати пенсії.

При цьому, згідно п. 2.2. Положення про
Управління Пенсійного Фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного Фонду України від 30 квітня
2002 року № 8-2, зареєстрованого в
Міністерстві Юстиції України 21 травня
2002 року за № 442/6730, призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії
управління Фонду в районі, місті і
районах у містах, а не Пенсійний фонд
України.

Також Положенням передбачено, що
Пенсійний фонд України, як центральний
орган виконавчої влади, відповідно до
покладених на нього завдань лише
організовує, координує та контролює
роботу його органів щодо призначення
(перерахунку) та виплати пенсій.
Спеціальних підрозділів, які
безпосередньо призначають та
виплачують пенсію, в Пенсійному фонді
України, не створено.

Таким чином, Пенсійний фонд України не
наділений необхідними повноваженнями
для призначення та виплати позивачу
пенсії за віком.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивач до управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоряжжя із заявою про призначення
пенсії не звертався, а тому спір із
зазначеним відповідачем відсутній, а
отже, позовні вимоги, заявлені до нього,
є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Доводи позивача, що Пенсійний фонд
України незаконно відмовив йому в
призначенні та виплаті пенсії,
колегією суддів не приймаються до
уваги, оскільки як вбачається із
відповіді, Пенсійний Фонд України, у
межах своєї компетенції надав
необхідні роз'яснення з питання,
зазначеного у зверненні.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
А тому, апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Печерського районного суду
міста Києва від 31.10.2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту прийняття та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Безименна Н.В.

Ісаєнко Ю.А.