Справа № 9101/71138/2011
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2012-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2012 р. справа № 2а-15124/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Щербака
А.А. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Жовтоводський
водоканал» Дніпропетровської обласної
ради

на постанову : Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
16.03.2011 р. у справі №2а-15124/10

за позовом: Комунального
підприємства «Жовтоводський
водоканал» Дніпропетровської обласної
ради

до: Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,:
Територіальне управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області

про: скасування постанови,

Встановив:

Комунальне підприємство
«Жовтоводський водоканал»
Дніпропетровської обласної ради
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної інспекції з
енергозбереження, в якому просить
скасувати постанову № 15-5/3.12.-053 від
18.10.2010р. про застосування до
Комунального підприємства
«Жовтоводський водоканал»
Дніпропетровської обласної ради
економічних санкцій на загальну суму
104025,57 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що
оскаржувана постанова є протиправною з
огляду на те, що методикою обчислення
плати за перетікання реактивної
електроенергії між
електропередавальною організацією та
її споживачами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 17.01.2002р. № 19 cosф 0,97 (tgф = 0,25)
визначено як граничний коефіцієнт
потужності. Коефіцієнт потужності cosф
0,97 (tgф = 0,25) не встановлено стандартом і
не носить нормативного характеру, а п.
3.8 Методики визначається його
граничний рівень для визначення
надбавки за недостатнє оснащення
електричної мережі засобами
компенсації реактивної потужності.
Позивач дотримується вимог щодо
своєчасної сплати постачальнику
спожитої електричної енергії та
надбавки за недостатній рівень
компенсації реактивної потужності, що
визначено ст. 11 Закону України «Про
енергозбереження» від 01.07.1994р. за №
74/94-ВР.

Зазначена стаття передбачає, в тому
числі, і введення плати за
нераціональне використання
паливно-енергетичних ресурсів у
вигляді надбавок до діючих цін та
тарифів залежно від перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів щодо
витрат, встановлених стандартами (п.
«е»). Однак, відповідні стандарти у
даному випадку відсутні.

Зазначеним Законом застосування
штрафних санкцій у подвійному розмірі
не передбачено.

В акті від 18.10.2010р. за № 5-5/3.21-73
розрахунок перевитрат електричної
енергії за рахунок відхилення
коефіцієнту потужності від величини
нормативного (граничного) значення cos ф1
(tg ф 1) до cos ф2 (tg ф 2) державним
інспектором виконаний без посилання на
нормативний документ та Методику, за
якою він виконувався, що позбавляє
можливості КП «ЖВК» ДОР здійснити
перевірку правильності його
розрахунку та законності, тобто для
обчислення економічних санкцій до
позивача інспектором Державної
інспекції з енергозбереження
застосована невідома Методика
визначення нераціонального
(неефективного) використання
паливно-енергетичних ресурсів. Крім
того, позивач зазначив, що викликає
сумнів правомірність застосування
відповідачем середньозваженого тарифу
на електроенергію в розмірі 0,7766
грн./кВт-год при винесенні оскаржуваної
постанови про застосування
економічних санкцій до позивача, в той
час як роздрібні тарифи на
електроенергію щомісяця
затверджувались постановами
Національної комісії регулювання
електроенергетики України для
споживачів згідно з класом напруги.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що під
час перевірки позивача та винесення
постанови про застосування штрафних
(фінансових) санкцій органи державної
інспекції з енергозбереження діяли в
межах наданих їм повноважень. Рішення
про внесення підвищеної плати за
неефективне використання газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів,
винесене стосовно позивача, відповідає
нормам постанови Кабінету Міністрів
України від 02.09.93 року № 699 «Про заходи
щодо ефективного використання газу та
інших паливно-енергетичних ресурсів в
народному господарстві» ( далі
Постанова № 699), згідно яких за
перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
внаслідок їх неефективного
використання, виявлені органами
Державної інспекції з
енергозбереження, сплачується
підвищена плата. Розрахунки перевитрат
електроенергії в електричних мережах
здійснювались відповідно до наказу
Мінпаливенерго України від 17.01.2002 року
№ 19, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.02.2002 року за № 93/6381.

Не погодившись з рішенням
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права та винесення судового рішення
без врахування суттєвих обставин
справи, просить постанову суду першої
інстанції скасувати, позов -
задовольнити. Позивач вважає, що
відповідач не довів тієї обставини, що
перевитрати паливно-енергетичних
ресурсів ( далі ПЕР) викликані
недодержанням на підприємстві
технологічної дисципліни, що давало
можливість застосовувати штрафні
санкції одночасно з приписом про
усунення недоліків.

Позивач також зазначає, що відповідач
та суд не взяли до уваги норми
Постанови Кабінету Міністрів України
№699 від 02.09.1993 року, відповідно до яких :
«якщо перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
викликані технологічною
недосконалістю процесів і на виконання
робіт потрібні значні матеріальні та
фінансові ресурси, то за погодженням із
споживачем встановлюється термін для
їх виконання. У разі невиконання робіт
у зазначений термін споживач надалі до
їх завершення сплачує за
перевитрачений обсяг газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів в
подвійному розмірі встановленої на них
ціни». Скаржник вважає, що суд не взяв
до уваги той факт, що відповідач
порушив передбачений законодавством
механізм прийняття рішення про
застосування до позивача санкцій,
оскільки санкції застосовані до збігу
часу, встановленого у приписі для
усунення недоліків.

Позивач також вказує, що судом порушено
норми ст.11 Закону України «Про
енергозбереження» від 01.07.1994р. за
№74/94-ВР, відповідно до яких економічні
заходи для забезпечення
енергозбереження передбачають
введення плати за нераціональне
використання паливно - енергетичних
ресурсів у вигляді надбавок до діючих
цін і тарифів залежно від перевитрат
паливно - енергетичних ресурсів щодо
витрат, встановлених стандартами.... Як
зазначає позивач, відповідні
стандарти відсутні.

Розрахунок перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів та
підвищеної плати позивач вважає таким,
що не відповідає чинному
законодавству, виходячи з
наступного: -суд у оскаржуваній
постанові зазначає два нормативно -
правових акта України, на підставі яких
у сукупності можливо проведення
розрахунку перевитрат паливно -
енергетичних ресурсів внаслідок
неефективного їх використання, а саме:

Методика визначення неефективного
використання паливно - енергетичних ,
ресурсів, затверджена наказом НАЕР №89
від 13.12.2007року;

-наказ Мінпаливенерго України від
17.01.2002 року №19, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 01.02.2002
року за №93/6381. Однак, посилання
відповідача, третьої особи та суду на
Методику №89 від 13.12.2007 року є
безпідставним, оскільки вказана
Методика не зареєстрована у
Міністерстві юстиції України, тобто не
є нормативно - правовим актом у
розумінні статті 117 Конституції
України.

Під час розгляду справи від
відповідача, третьої особи та
державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України надійшли
клопотання про заміну відповідача на
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України, до якого
відповідно до Указу президента України
від 09.12.10 №1085 «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»,
Указу Президента України від 13.04.11 №462
«Про державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України» перейшли
функції Державної інспекції з
енергозбереження . Клопотання
задоволено судом.

Від Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України надійшли
заперечення на апеляційну скаргу, у
яких відповідач просить залишити
апеляційну скаргу позивача без
задоволення, постанову суду першої
інстанції - без змін. Відповідач
вважає рішення суду законним,
обґрунтованим та вказує наступне.
Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 02.09.93 №699 «Про
заходи щодо ефективного використання
газу та інших паливно-енергетичних
ресурсів в народному господарстві» за
перевитрати газу та інших
поливно-енергетичних ресурсів
внаслідок його використання, виявлені
органами Держенергоефективності
України, сплачується підвищена плата,
плата вноситься одразу після
обстеження підприємства органом
Держенергоефективності України, а тому
твердження Позивача щодо виключення
можливості стягнення плати у
подвійному розмірі до закінчення
терміну, вказаного у приписі для
виконання необхідних робіт для
усунення вказаних причин перевитрат,
не відповідають нормативно-правовим
актам у сфері енергозбереження та є
хибними. Щодо посилання позивача на
безпідставність застосування
Відповідачем Методики визначення
неефективного використання
паливно-енергетичних ресурсів,
затвердженої наказом НАЕР від 13.12.2007
№89, відповідач вказує, що Державним
комітетом України з енергозбереження
наказом від 26.10.01 №113 було затверджено і
подано на державну реєстрацію до
Міністерства юстиції України
«Методику визначення неефективного
використання паливо-енергетичних
ресурсів». Міністерством юстиції
України було проведено правову
експертизу, висновком якої
встановлено, що Методика не підлягає
державній реєстрації в Міністерстві
юстиції України у зв'язку з тим, що
вказана Методика носить
нормативно-технічний характер та не
створює норми права . Наказом НАЕР від
13.12.07р. №89 «Про перезатвердження
Методики» вищенаведену Методику
перезатверджено зі збереженням змісту
по суті та формі і присвоєно
відповідний шифр, у якій tg ф1=0,25 (при cos
ф1=0,97)- граничне (нормативне) значення
коефіцієнта потужності, визначене
наказом Міністерства палива та
енергетики України від 17.01.02 за №19,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України від 01.02.02 за №93/6381 «Про
затвердження Методики обчислення
плати за перетікання реактивної
електроенергії».

Отже, розрахунок перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів та плати
за такі перевитрати є обґрунтованим.

У судовому засіданні представники
позивача доводи та вимоги апеляційної
скарги підтримали.

Представник відповідача та третьої
особи до суд не з'явилися про час та
місце судового засідання були
повідомленні, що підтверджується
повідомленнями органу зв'язку.

Заслухавши представників позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Як встановлено судом першої інстанції
та не спростовується учасниками,
Територіальним управлінням Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області 18.10.10р.
проведено планову перевірку
комунального підприємства
«Жовтоводський водоканал»
Дніпропетровської обласної ради з
питання стану використання
паливно-енергетичних ресурсів
підприємствами теплопостачання та
водопровідно-каналізаційного
господарства, за результатами якої
складено акт №15-5/3.21-73. В акті
перевірки зокрема зафіксовані
наступні порушення:

- перевитрати електроенергії в
електричних мережах за рахунок
відхилення коефіцієнта потужності від
величини нормативного (граничного)
значення cos ф1 (tg ф 1) до cos ф2 (tg ф 2) (п. «е»
ст. 11, п. «в» абз. 2 ст. 17 Закону України
«Про енергозбереження», абз. 3 р. 2
додатку до постанови КМУ від 02.09.1993р. за
№ 699 «Про заходи щодо ефективного
використання газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів в
народному господарстві», п.п. 8-9, 11
постанови КМУ від 22.10.2008р. за № 935 «Про
організацію державного контролю за
ефективним (раціональним)
використанням паливно-енергетичних
ресурсів», наказ Міністерства палива
та енергетики України від 17.01.2002р. за №
19, зареєстрований в Мінюсті України від
01.02.2002р. за № 93/6381).

Розрахунки перевитрат електроенергії
в електричних мережах здійснювались
відповідно до наказу Мінпаливенерго
України від 17.01.2002 року № 19,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.02.2002 року за № 93/6381.
Методики визначення неефективного
використання паливно-енергетичних
ресурсів, затвердженої наказом НАЕР №89
від 13.12.2007 року.

За результатами перевірки
прийнято постанову про застосування
економічних санкції № 15-5/3.12-053 від
18.10.2010 року, якою застосовано до
підприємства підвищену плату у
загальній сумі 104025,57 гривень.

Зазначену постанову не можна
вважати законною та обгрунтованою,
виходячи з такого.

Згідно змісту постанови про
застосування підвищеної плати
№15-5/3.12-053 від 18.10.2010 року останню
винесено на підставі п. «е» ст.11 Закону
України «Про енергозбереження» №75/94 -
ВР від 01.07.1994 р. (із змінами і
доповненнями), розділу 2 додатку до
постанови КМУ від 02.09.1993 р. №699 «Про
заходи щодо ефективного використання
газу та інших паливно - енергетичних
ресурсів в народному господарстві».

Відповідно до ст. 27 Закону
України "Про енергозбереження" від
01.07.1994р. № 74/94-ВР порушення
законодавства про енергозбереження
тягне за собою встановлену цим Законом,
а також чинним законодавством України
дисциплінарну, адміністративну або
цивільну відповідальність. Відповідно
до п."е" ст. 11 Закону України "Про
енергозбереження" від 01.07.1994р. за №
74/94-ВР економічні заходи для
забезпечення енергозбереження
передбачають введення плати за
нераціональне використання
паливно-енергетичних ресурсів у
вигляді надбавок до діючих цін і
тарифів залежно від перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів щодо
витрат, встановлених стандартами.

Однак, як свідчать матеріали справи,
про встановлення відповідних
стандартів та їх порушення ні в акті
перевірки, ні в поясненнях
контролюючих органів не йдеться . Отже
факт порушення позивачем приписів п.
«e» ст.11 Закону «Про енергозбереження»
не можна вважати доведеним.

Згідно р. ІІ постанови Кабінету
Міністрів України №699 якщо перевитрати
газу та інших паливно-енергетичних
ресурсів викликані недодержанням
технологічної дисципліни
(незадовільний стан устаткування,
відсутність або недотримання роботи
устаткування за режимними або
технологічними картками, відсутність
тепло утилізаційного устаткування,
систем автоматики), споживач сплачує за
річний обсяг перевитрат газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів у
двократному розмірі встановленої на
них ціни. Плата вноситься одразу після
обстеження підприємства Державною
інспекцією з енергозбереження.

Якщо перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
викликані технологічною
недосконалістю процесів і на виконання
робіт потрібні значні матеріальні і
фінансові ресурси, то за погодженням із
споживачем встановлюється термін для
їх виконання. У разі невиконання робіт
у зазначений термін споживач надалі до
їх завершення сплачує за
перевитрачений обсяг газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів в
подвійному розмірі встановленої на них
ціни.

В той же час, ні в акті перевірки, ні в
постанові №15-5/3.12-053, не вказані причини
відхилення коефіцієнта потужності
системи електропостачання. Тобто, не
зазначено, чи викликані перевитрати
недодержанням технологічної
дисципліни (немає ніяких посилань на
те, яке устаткування було в
незадовільному стані, чи було
відсутнім, чи мало місце недотримання
роботи устаткування за режимними або
технічними картками та ін.), та чи не
викликані ці перевитрати
недосконалістю процесів, що відповідно
до спеціального нормативно-правового
акту, який регулює застосування
штрафних санкцій саме за перевитрати
газу та інших поливно-енергетичних
ресурсів, виключає можливість
застосовування плати у подвійному
розмірі до закінчення терміну для
виконання необхідних робіт для
усунення вказаної причини перевитрат.

Згідно ч.1 ст.79 КАС України належними
доказами щодо обставин , встановлених
під час перевірки, є акт перевірки та
припис щодо усунення порушень,
складені 18.10.2010 року.

Отже, слід дійти висновку, що
відповідач належним чином не довів
факт відповідності постанови про
застосування економічних санкцій
№15-5/3.12.-053 нормам Постанови Кабінету
Міністрів України №699.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з викладеного та приймаючи до
уваги, що матеріалами справи не
підтверджуються факти правопорушення
та правомірність застосування
фінансових санкцій у вигляді
підвищеної плати , суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що позов та
апеляційна скарга позивача є такими, що
підлягають задоволенню. Щодо рішення
суду першої інстанції, то воно підлягає
скасуванню згідно ст.202 КАС України, як
таке, що винесено без врахування
фактичних обставин справи.

На підставі викладеного апеляційну
скаргу комунального підприємства
«Жовтоводський водоканал»
Дніпропетровської обласної ради слід
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року - скасувати.

Позов задовольнити. Визнати
протиправною та скасувати постанову
територіального управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області від 18.10.10
№15-5/3.12-053 про застосування до КП
«Жовтоводський водоканал»
Дніпропетровської обласної ради
підвищеної плати у сумі 104025,57 грн.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Жовтоводський
водоканал» Дніпропетровської обласної
ради задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
березня 2011 року - скасувати.

Позов задовольнити. Визнати
протиправною та скасувати постанову
територіального управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області від 18.10.10
№15-5/3.12-053 про застосування до КП
«Жовтоводський водоканал»
Дніпропетровської обласної ради
підвищеної плати у сумі 104025,57 грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст..254 КАС України

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст..212 КАС України.

Рішення суду у повному
обсязі складено 12.07.2013р.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.І. Малиш