Справа № 9101/169155/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2013 р. справа № 2а-1027/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Головне
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області на постанову
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 27 січня 2011 року у справі № 2а-1027/2011
за позовом ОСОБА_1 до Головне
управління Пенсійного фонду України в
Запорізькій області про зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячної
державної соціальної допомоги "Дітям
війни",-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Головне управління Пенсійного фонду
України в Запорізькій області, в якому
просила зобов'язати відповідача
зробити перерахунок та виплатити
недоплачену позивачу, як дитині війни,
щомісячну державну соціальну допомогу
за період з 01.01.2006 по теперішній час
року по день розгляду справи включно.

Ухвалою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 13 січня 2011 року позовну
заяву ОСОБА_1 до Головне управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області про стягнення щомісячної
соціальної допомоги в частині позовних
вимог за період з 01 січня 2010 року по 07
травня 2010 року - залишено без розгляду,
в зв'язку з пропуском строку на її
подання.

Постановою Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 27 січня 2011 року (суддя
Лисенко Л.І.), прийнятою за результатами
розгляду справи в порядку скороченого
провадження, позов задоволено. Визнано
протиправними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 08 травня 2010
року по 27 січня 2011 року , в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у ці періоди.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

01 листопада 2012 року до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду надійшло
клопотання від Головне управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області про закриття провадження по
справі у зв'язку зі смертю позивача -
ОСОБА_1 11 вересня 2011 року (копія
свідоцтва про смерть додана).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі у
разі смерті або оголошення у
встановленому порядку померлою особи,
яка була стороною у справі.

За правилами ст.203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Таким чином, викладені відповідачем
обставини, що знайшли підтвердження
матеріалами справи, не позбавляють суд
апеляційної інстанції обов'язку
розглянути подану відповідачем
апеляційну скаргу по суті.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, на момент розгляду
справи судом першої інстанції позивач
перебував на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Онуфріївському районі
Кіровоградської області, відповідно до
ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», який набрав
чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина
війни», що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених цим
Законом.

Як особі, що має статус «дитини війни»,
позивачу у 2006 та 2007 роках не
призначалося, не нараховувалося та не
виплачувалося підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з 2008
року вказаний вид підвищення до пенсії
призначався позивачу та виплачувався
частково у розмірі 10% від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції, з урахуванням вимог ст. 99 КАС
України, зроблено правильний висновок,
що в період з 08.05.2010 по 27.01.2011 позивачу
повинно здійснюватись нарахування та
виплата підвищення до пенсії у розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком.

На 2010 рік дія ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не
обмежена.

На час розгляду цієї справи розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відсутність грошових коштів на виплату
підвищення до пенсії в даному випадку
не позбавляє позивача, як особу, що має
статус дитини війни, права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
адміністративної справи повно та
всебічно з'ясовано усі обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
даної справи, та застосовано до
правовідносин, які виникли між
сторонами у даній справі, норми
матеріального права, які регулюють
саме ці правовідносини, і ухвалено
законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими судом
доказами та не можуть бути підставою
для скасування рішення суду, а тому
апеляційну скаргу відповідача
необхідно залишити без задоволення.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги обставини, на які посилається
відповідач в якості підстави для
закриття провадження у справі, і які
виникли після ухвалення рішення судом
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що оскаржувана постанова від 27
січня 2011 року відповідно до п.5 ч.1 ст.157,
ч.2 ст.203 Кодексу адміністративного
судочинства України підлягає визнанню
нечинним, провадження у справі -
підлягає закриттю.

Керуючись п.5 ч. 1 ст. 157, ч.2 ст.203, ст.ст.198,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головне управління
Пенсійного фонду України в Запорізькій
області залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 27 січня 2011 року у справі
№ 2а-1027/2011 визнати нечинною.

Закрити провадження в
адміністративній справі № 2а-1027/2011.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко