Справа № 2а-1870/4148/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/10699/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 8 грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до начальника відділення
сектору довічного позбавлення волі № 2
Роменської виправної колонії № 56
лейтенанта внутрішніх сил Ганзі
Євгенія Олександровича про визнання
дій протиправними,

в с т а
н о в и л а :

У червні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом до
відповідача. Просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
вилучення та знищення речей, що не
заборонені засудженим для зберігання,
зобов'язання відшкодувати моральну
шкоду та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 8
грудня 2011 року, закрито провадження у
справі.

У касаційній скарзі позивач ставить
питання про скасування вказаних
судових рішень з підстав порушення
судами норм матеріального та
процесуального права та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі у
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справою адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб"єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку із здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 2 частини другої
статті 17 КАС України компетенція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (стаття 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Судами встановлено, що позивачем
заявлені позовні вимоги про визнання
протиправними дій начальника
відділення сектору довічного
позбавлення волі № 2 Роменської
виправної колонії № 56 лейтенанта
внутрішніх сил Ганзі Є.О., що виникли у
зв'язку з відбуванням ОСОБА_4 покарання
за скоєні злочини на підставі вироку
суду у кримінальній справі у вигляді
довічного позбавлення волі. Ці питання
регулюються кримінально-виконавчим та
кримінально-процесуальним
законодавством.

Сам позивач як на підставу свої
позовних вимог, посилався на
кримінально-виконавче законодавство
України, а саме Кримінально-виконавчий
кодекс України від 11 липня 2003 року
№ 1129 та Правила внутрішнього
розпорядку установ виконання покарань,
які затверджені наказом Державного
департаменту з питань виконання
покарань від 25 грудня 2003 року № 275.

Отже, предметом позовних вимог є дії
осіб закладу відбування покарання,
пов'язані з виконанням вироку відносно
позивача, а тому діяльність зазначених
осіб не може бути предметом оскарження
в порядку адміністративного
судочинства, оскільки не відноситься
до компетенції адміністративних судів.

Тому суди обґрунтовано закрили
провадження в адміністративній справі
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до вимог частини 1
статті 220 КАС України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права
безпідставні, спростовуються
матеріалами справи та не ґрунтуються
на законі. Оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Сумського
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 8 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк