Справа № 644/149/14-а
Суддя: Шевченко С. В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/149/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м.Харків

Суддя Орджонікідзевського районного
суду м. Харкова - Шевченко С.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинення певних дій,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача подав до суду
адміністративний позов в якому просив
визнати неправомірним розпорядження
Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
про відмову в призначенні пенсії
ОСОБА_1, зобов'язати відповідача
включити в спеціальний стаж працю за
посадою «старшого майстра» у Центрі
професійно-технічної освіти №1
м.Харкова за період з 17.11.2003 року по
04.10.2006 року та призначити пенсію за
вислугу років позивачеві з 18.11.2013 року.

В обґрунтування позову представник
позивача вказує, що позивач має право
на призначення пенсії за вислугу років,
як працівник освіти і має спеціальний
стаж з урахуванням стажу за період з
17.11.2003 року по 04.10.2006 року на посаді
«старшого майстра», який є достатнім
для призначення пенсії за вислугу
років і складає більше ніж 25 років.

Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
надало суду заперечення проти позову, в
яких представник управління зазначив,
що управління не погоджується з
позовом в повному обсязі, оскільки
відмова ОСОБА_1 в призначенні пенсії
відповідно до протоколу №28 від 21.11.2013
року є цілком обґрунтованою, у зв'язку з
тим, що у позивача для призначення
пенсії за вислугу років відсутній
необхідний стаж, оскільки посада
«старшого майстра», яку займав
позивача в період з 17.11.2003 року по 04.10.2006
року, не передбачена переліком
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту і
посад, робота на яких дає право на
пенсію за вислугою років,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №909 від 04.11.1993 року.

Представник відповідача зазначив, що
Управління при відмові в призначенні
пенсії ОСОБА_1 діяло в межах своїх
повноважень, передбачених чинним
законодавством та прийнятті рішення
керувалося переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугою
років, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №909 від
04.11.1993 року, а посилання представника
позивача на постанову Кабінету
Міністрів України №936 від 14.06.2000 року є
неправильним, оскільки вказаний
нормативно-правовий акт регулює
питання визначення посад педагогічних
та науково-педагогічних працівників,
що не має відношення до визначення
посад які дають право на пенсію за
вислугою років, бо виключно постанова
Кабінету Міністрів України №909 від
04.11.1993 року є нормативним актом, який є
підставою для визначення посад, робота
на яких дає право на пенсію за вислугою
років.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що у задоволенні вимог
позивача слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова.

ОСОБА_1 18.11.2013 року звернувся до
Управління з заявою про призначення
пенсії за вислугу років.

Відповідно протоколу №28 від 21.11.2013 року
засіданням комісії з розгляду питань,
пов'язаних з призначенням та виплатою
пенсії, позивачеві було відмовлено в
призначенні пенсії за вислугу років,
оскільки у ОСОБА_1 відсутній необхідний
стаж за вислугу років - 25 років. Згідно
витягу з протоколу №28 від 21.11.2013 року,
який знаходиться в матеріалах справи,
відсутні підстави для зарахування
ОСОБА_1 в стаж роботи за вислугу років
період роботи останнього з 17.11.2003 року
по 04.10.2006 року на посаді «старшого
майстра», оскільки відповідно переліку
закладів і установ освіти, охорони
здоров'я та соціального захисту посад,
робота на яких дає право на пенсію за
вислугу років затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№909 від 04.11.1993 року, передбачено посаду
«старшого майстра виробничого
навчання».

З копії трудової книжки, виданої ОСОБА_1
15.09.1987 року вбачається, що 17.11.2003 року
ОСОБА_1 був переведений з посади
«майстра виробничого навчання» на
посаду «старшого майстра», відповідно
наказу 387 від 19.11.2003 року. Наказом 396 к
від 04.10.2006 року позивача 05.10.2006 року було
переведено з посади «старшого майстра»
на посаду «майстра виробничого
навчання», про що зроблений
відповідний запис до трудової книжки.

Відповідно п. «е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я
та соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку. Таким
переліком є перелік закладів і установ
освіти, охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №909 від 04.11.1993 року. У
вказаному переліку наявні посади:
«старші майстри виробничого
навчання» та «майстри виробничого
навчання». В свою чергу посада «старший
майстер» в переліку відсутня.

Таким чином, в задоволенні позовних
вимог щодо зобов'язання відповідача
визнати неправомірним розпорядження
Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
про відмову в призначенні пенсії
ОСОБА_1, включити в спеціальний стаж
працю за посадою старшого майстра у
Центрі професійно-технічної освіти №1
м.Харкова за період з 17.11.2003 року по
04.10.2006 року та призначити пенсію за
вислугу років позивачеві з 18.11.2013 року
відповідно п. «е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», суд
відмовляє, у зв'язку з тим, що у позивача
відсутній спеціальний стаж роботи 25
років необхідний для призначення
пенсії за вислугу років.

Що стосується посилання представника
позивача на постанову Кабінету
Міністрів України №936 від 14.06.2000 року,
як на нормативний акт, яким необхідно
керувати при призначенні пенсії за
вислугу років, суд вважає необхідним
вказати, що застосування вказаного
нормативного акту є невірним, оскільки
постанова Кабінету Міністрів України
№936 від 14.06.2000 року регулює питання
визначення посад педагогічних та
науково-педагогічних працівників, що
не має відношення до визначення посад
які дають право на пенсію за вислугою
років, і виключно постанова Кабінету
Міністрів України №909 від 04.11.1993 року є
нормативним актом, який є підставою для
визначення посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугою років.

На підставі викладеного, керуючись
ст.64, 124, 152 Конституції України, п. «е»
ст.55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Постановою Кабінету
Міністрів України про затвердження
переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років №909
від 04.11.1993 року, ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 183-2,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.Харкова
про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинення певних дій -
ВІДМОВИТИ.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана в Харківський
апеляційний адміністративний суд
через Орджонікідзевський районний суд
м. Харкова протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:

С.В.Шевченко