Справа № 805/16121/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Абдукадирова
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року справа №805/16121/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Карпушової О.В.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., за участю представника
позивача Обухової К.В., представника
відповідача Долгих Н.Д., розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області та Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 805/16121/13-а за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату пенсії, пов'язаних із
нещасним випадком на виробництві та
професійними хворобами та допомоги на
поховання за період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013
р. в сумі 1609,82 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року позов Управління Пенсійного фонду
України в Великоновосілківському
районі Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області про стягнення
витрат на виплату та доставку цільової
грошової допомоги у розмірі 1609,82 грн.
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області щодо не погашення
суми витрат на виплату пенсій, оскільки
нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом у розмірі 900,00 грн.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Великоновосілківському районі
Донецької області за період з 01 квітня
2013 року по 30 вересня 2013 року суму витрат
на виплату пенсій, оскільки нещасний
випадок не пов'язаний з виробництвом у
розмірі 900,00 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені позовних вимог в частині
відшкодування витрат на виплату пенсії
ОСОБА_4, не звернув уваги на те, що
відповідач не має права ставити під
сумнів законність призначення та
виплати пенсії вищевказаній особі,
вказаній особі пенсії виплачується
через втрату годувальника, який помер у
зв'язку з нещасним випадком на
виробництві, а тому відповідач
зобов'язаний відшкодовувати виплачену
ОСОБА_4 пенсію. Крім того, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
пенсія, яка виплачується Пенсійним
Фондом України ОСОБА_5, з яким стався
нещасний випадок на виробництві на
території колишніх республік СРСР до
його розпаду, підлягає відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Відповідач з судовим рішення також не
погодився в частині задоволених вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати, як прийняту з порушенням
норм матеріального права, та прийняти
нову постанову, якою відмовити у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі. Послався на те, що суд першої
інстанції безпідставно стягнув з
відповідача витрати по сплаченій
пенсії ОСОБА_6, оскільки останній не був
працівником підприємства, на якому
отримав травму, а перерубував з ним у
цивільно-правових відносинах, а тому у
відповідача відсутній обов'язок
відшкодовувати позивачу страхові
виплати.

Представник позивача у судовому
засіданні просив його апеляційну
скаргу задовольнити та постанову суду
першої інстанції скасувати.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив його апеляційну
скаргу задовольнити та постанову суду
першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційних скарг,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах доводів
апеляційних скарг, вважає, що
апеляційна скарга відповідача
задоволенню не підлягає, апеляційну
скаргу позивача слід задовольнити
частково, а рішення суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що у період з 01 квітня 2013
року по 30 вересня 2013 року позивачем до
відповідача направлено акти
щомісячної звірки по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання.

Відповідач відмовився прийняти до
відшкодування в повному обсязі
зазначені в акті витрати, зокрема по
наступним особам:

- не враховані суми витрат на виплату
пенсій громадянам держав - учасників
СНД та членам їх сімей, які отримали
каліцтво за межами України і переїхали
на ПМП в Україну - 497,82 грн. (ОСОБА_5);

- не враховані суми витрат на виплату
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
дружині, яка на момент загибелі
померлого не перебувала на його
утриманні - працювала - 67,38 грн. (ОСОБА_4);

- не враховані суми витрат на виплату
пенсії, оскільки нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом - 900 грн.
(ОСОБА_6);

- не враховані суми витрат на виплату
допомоги на поховання, оскільки смерть
потерпілого не пов'язана із страховим
випадком державного соціального
страхування - 144,62 грн. (ОСОБА_7).

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що понесені позивачем витрати
на виплату пенсії ОСОБА_6 підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, оскільки факт
отримання ОСОБА_6 інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві підтверджується актом про
нещасний випадок на виробництві,
рішенням суду та висновком МСЕК.

Відмовляючи в частині вимог щодо
відшкодування витрат на виплату пенсії
ОСОБА_4, суд виходив з того, що оскільки
остання на день смерті її чоловіка не
була непрацездатною, тому відповідач
не зобов'язаний відшкодовувати
позивачу суми пенсії, виплачені
вказаній особі.

Відмовляючи в частині вимог щодо
відшкодування витрат на виплату
допомоги на поховання ОСОБА_7, суд
виходив з того, що смерть останнього не
пов'язана із страховим випадком
державного соціального страхування.

Відмовляючи в частині вимог щодо
відшкодування витрат на виплату пенсії
ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з
того, що особа отримала травму за
межами України, а тому у відповідача
відсутній обов'язок відшкодовувати
позивачу суми пенсії особам, з якими
став нещасний випадок на виробництві
на території колишніх республік СРСР.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення частини позовних вимог,
але не в повному обсязі погоджується з
висновками про відмову щодо частини
позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в Україні
залежно від страхового випадку маються
такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 "Прикінцевих
положень" Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
22.02.2001р. № 2272-ІІІ, фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків"
зобов'язаний співпрацювати з фондами
з інших видів соціального страхування
у фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулась застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Так, за змістом ч. 2 ст. 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Підпунктом "а" ст. 27 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії призначаються по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання - незалежно від стажу
роботи.

Згідно з частиною другою ст. 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 22.02.2001р. (набрав
чинності з 01 квітня 2001 року), особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві чи професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до
зазначеного Закону. Право на таке
забезпечення, встановлене в Україні, не
залежить від того, у якій із колишніх
республік СРСР стався нещасний випадок
на виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Таким чином, витрати, понесені органами
Пенсійним Фондом України у зв'язку із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності від трудового каліцтва (у
тому числі й пенсій особам, які стали
інвалідами від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР). підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду як
належного страховика від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Аналогічний висновок щодо
застосування норм матеріального права
міститься у постановах Верховного Суду
України від 12 червня 2012 року N 21-165а12 та
від 21.05.2013 рок.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для призначення пенсії
ОСОБА_5 є акт про нещасний випадок на
виробництві за формою Н-1 від 17.02.1986
року, згідно з яким він отримав трудове
каліцтво внаслідок нещасного випадку
на виробництві 12.02.1986 року на території
СРСР: Леніградська обл., с. Бугри (арк.
справи 23, 24).

Таким чином, пенсія по інвалідності
(основний розмір), яка виплачується
Пенсійним Фондом України ОСОБА_5, який
став інвалідом від нещасного випадку
на виробництві на території колишніх
республік СРСР, підлягає відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Суд першої інстанції на вищенаведене
не звернув уваги та безпідставно
відмовив позивачу у відшкодуванні
відповідачем витрат на виплату пенсії
(основний розмір) ОСОБА_5 за період з 01
квітня 2013 року по 30 вересня 2013 року у
розмірі 497,82 грн.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення витрат по пенсії
призначеній у зв'язку з інвалідністю
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань та втратою годувальника,
який помер внаслідок нещасного
випадку на виробництві або професійних
захворювань за період з 01.04.2013р. по
30.09.2013р. у розмірі 150,00 грн. щомісячно, по
особовій справі ОСОБА_6 у загальному
розмірі 900,00 грн., колегія суддів
виходить з наступного.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
передбачено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Згідно з п. 3 й 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, відшкодуванню підлягають
пенсії, призначені відповідно до
пунктів «а», «в», «г» статті 26, статей 37,
38, та пенсії, виплачені відповідно до
статей 91, 92 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим обставин,постановою
Кабінету Міністрів України від 21
серпня 2001 року №1094.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до ст. 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає,
що призначення та виплата пенсій, в
тому числі пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

З матеріалів справи вбачається, що факт
отримання інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_6 підтверджується актом № 1 за
формою Н-1 від 09.06.1994 року про нещасний
випадок на виробництві, витягом із акту
огляду МСЕК № 067890 від 22.04.1999 року (т. 1
арк. справи 19-21).

Таким чином, колегія судів прийшла до
висновку, що пенсії по інвалідності,
які виплачуються позивачем ОСОБА_6,
підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, оскільки наданими
позивачем доказами підтверджено, що
причиною настання інвалідності
вказаної особи є страховий випадок на
виробництві, що підтверджено копіями
актів форми Н-1 та довідками МСЕК.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення сум витрат на виплату пенсій
у зв'язку з втратою годувальника
дружині ОСОБА_4, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті її чоловіка
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, не досягла 55
річного віку, непрацездатною за
висновком МСЕК не визнавалась, згідно
записів в трудовій книжці працювала
прибиральником службових приміщень в
восьмирічній школі № 123 Будьонівського
району м. Донецька.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 на день
смерті її чоловіка не була
непрацездатною, тому відповідач не
зобов'язаний відшкодовувати позивачу
суми пенсії, виплачені вказаній особі,
у зв'язку з відсутністю у останньої
права на страхові виплати згідно
закону України № 1105.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволені позовних вимог в
частині стягнення витрат на виплату
допомоги на поховання ОСОБА_7, з огляду
на наступне.

Ст.21 Закону № 1105-XIV визначений перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно ст.28 Закону № 1105-XIV
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із ст.21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із
страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі -щомісячна страхова виплата);
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому; страхової
виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника; страхової виплати
дитині, яка народилася інвалідом
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захворювання її
матері під час вагітності; страхових
витрат на медичну та соціальну
допомогу.

Згідно з положеннями ч.8 ст.34 Закону №
1105-XIV у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, затвердженої
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15.11.2005 року № 606 визначено,
що органом, який встановлює причинний
зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом, є МСЕК.

Вищенаведене дає підстави зробити
висновок про те, що Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» пов'язує виплату
витрат на поховання саме потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання, а не особи, якій
призначено пенсію у зв'язку із втратою
годувальника.

Ані в суді першої, ані в апеляційній
інстанції позивачем не надано доказів,
які б підтверджували наявність
причинного зв'язку смерті ОСОБА_7 з
одержаним ним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Крім того, суд першої інстанції в своїй
постанові визнав неправомірними дії
відповідача щодо непогашення суми
витрат, при цьому не навівши в
мотивувальній частині судового
рішення жодних висновків в цій частині.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
такі позовні вимоги позивачем взагалі
не заявлялися, тому судом першої
інстанції безпідставно були вирішенні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції не в повній мірі
відповідають встановленим по справі
обставинам, а рішення прийнято з
порушенням норм матеріального права,
що призвели до частково неправильного
вирішення справи по суті, а тому
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 202 ч.1 п.3, 4, 205, 207, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року у справі № 805/16121/13-а скасувати.

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області про стягнення
заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Великоновосілківському районі
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області витрати по виплаті
пенсії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за період з
01.04.2013 р. по 30.09.2013р. у розмірі 1397,82 грн.
(одна тисяча триста дев'яносто сім
гривень, 82 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

У повному обсязі постанова виготовлена
06 лютого 2014 року.

Колегія суддів М.М. Гімон

Л.А. Василенко

О.В. Карпушова