Справа № 2а-2151/10/0370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/800/51999/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Волинській
області

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року

у справі №2а-2151/10/0370 (35226/10/9104)

за позовом Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Волинській області (надалі - РУ ДСАТ ДПА
у Волинській області)

до Приватного багатопрофільного
підприємства «Уліс» (надалі - ПБП
«Уліс»)

про стягнення фінансових санкцій, -

встановив:

В серпні 2010 року позивач звернувся до
Волинського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому поставлено питання про стягнення
з ПБП «Уліс» фінансових санкцій.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2010 року позов задоволено. Стягнуто з
ПБП "Уліс" в дохід Державного бюджету
України фінансові санкції в сумі
24168грн.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, та позов залишено без
розгляду.

Не погодившись з висновком суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування судом норм
матеріального права, ставить питання
про скасування ухвали суду апеляційної
інстанції та залишення без змін
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, 18 жовтня 2006 року
управлінням податкової міліції
Державної податкової адміністрації
України у Волинській області в
складському приміщенні ПБП «Уліс»
проведено огляд та вилучено певна
кількість пляшок горілки "Пшенична"
виробництва Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нетто-Баланс" у
зв'язку з підозрою підробки марок
акцизного збору.

На підставі даних матеріалів перевірки
начальником РУ ДСАТ ДПА у Волинській
області прийнято рішення №030235-21 від 29
листопада 2006 року про застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу за
зберігання алкогольних напоїв з
підробленими марками акцизного збору.

У зв'язку з несплатою у добровільному
порядку суми штрафу, застосованого
вказаним рішенням, позивач звернувся
до суду з позовом про стягнення
фінансових санкцій з відповідача у
судовому порядку.

Надаючи оцінку обставинам у справі,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Так, виникненні між позивачем та
відповідачем правовідносини
регулюються Законом України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів".

Постановою Кабінету Міністрів України
затверджений Порядок застосування
фінансових санкцій, які передбачені
ст.17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Згідно п.10 вказаного порядку в разі
невиконання суб'єктом підприємницької
діяльності рішення про застосування
фінансових санкцій протягом тридцяти
днів після його отримання сума санкцій
стягується на підставі рішення суду.

Отже, позивач отримав право на
звернення до суду з позовом про
стягнення суми штрафу, починаючи з 30
грудня 2006 року, тобто після спливу
тридцяти днів з дня отримання
відповідачем рішення, оскільки воно
прийнято було 29 листопада 2006 року.

У зв'язку з тим, що Законом України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" не встановлені
спеціальні строки звернення
податкового органу до суду із вимогами
щодо стягнення штрафу на підставі
рішення, необхідно керуватися
наступними приписами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Частинами 1 та 2 статі 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Даний строк поширюється
також на звернення до
адміністративного суду з позовом
суб'єкта владних повноважень у
випадках, передбачених законом,
оскільки інше суперечило б такому
принципу адміністративного
судочинства як рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Дані положення
передбачені п.3 ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.100 та ч.1 ст.102 Кодексу
адміністративного судочинства
України, поданий після закінчення
встановлених законом строків
адміністративний позов, залишається
без розгляду, якщо суд за заявою особи,
яка його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала. Пропущений з
поважних причин процесуальний строк
встановлений законом, може бути
поновлений, а процесуальний строк
встановлений судом, - продовжений судом
за клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Адміністративний позов РУ ДСАТ ДПА у
Волинській області надійшов до
Волинського окружного
адміністративного суду лише 02 серпня
2010 року, тобто з пропуском строку
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Поряд з цим, в матеріалах справи
відсутні будь-які поважні причини
пропуску строку на звернення до суду.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
судова колегія касаційної інстанції
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
необґрунтованого та безпідставного
пропущення позивачем строку звернення
до суду з адміністративним позовом, а
тому позовна заява, з урахуванням вимог
ст.99 та ст.100 Кодексу адміністративного
судочинства України, цілком правильно
залишена без розгляду.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для його перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління
Міндоходів у Волинській області -
залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов