Справа № К/9991/7913/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/7913/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші Івано-Франківської області про
визнання протиправними дій щодо
відмови у перерахунку пенсії по
інвалідності і зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії як інваліду ІІІ
групи, захворювання якої пов'язане з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС, за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші Івано-Франківської області на
рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
травня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 1
лютого 2011 року, -

встановив:

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила визнати
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші Івано-Франківської області щодо
відмови у перерахунку пенсії по
інвалідності та зобов'язати
відповідача здійснити їй перерахунок
пенсії як інваліду ІІІ групи,
захворювання якої пов'язане з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС, у відповідності з положеннями
статей 49, 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон №
796-ХІІ), з 1 листопада 2009 року, з
урахуванням збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність до 573 гривні.

Рішенням Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
травня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 1 лютого
2011 року, позов задоволено. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші Івано-Франківської області щодо
відмови у перерахунку ОСОБА_4 пенсії, як
особі, що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, відповідно
до нового розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік». Зобов'язано відповідача з 1
листопада 2009 року, з урахуванням
збільшення розміру прожиткового
мінімуму 573 гривні для осіб, які
втратили працездатність, підвищити
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 Закону № 796-ХІІ, а також
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 1 категорії, та виплатити
недоплачену різницю ОСОБА_4

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші Івано-Франківської області
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати рішення
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 21
травня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 1
лютого 2011 року і прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог.

ОСОБА_4 подала письмове заперечення на
зазначену касаційну скаргу, просить
таку залишити без задоволення, а
рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
травня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 1
лютого 2011 року - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом IIІ групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку про те, що при визначенні
розміру пенсії позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
щодо неприйняття в даному випадку
положень частини 3 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та статтями 50, 54
Закону № 796-ХІІ, щодо визначення
розміру і виплати пенсій.

Згідно частини 3 статті 67 вказаного
Закону, яка набрала чинності 31 жовтня
2006 року, у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Статтею 54 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI установлено з 1
листопада 2009 року прожитковий мінімум
для тих, хто відноситься до основних
соціальних і демографічних груп
населення, зокрема, осіб, які втратили
працездатність, - 573 гривні.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Відповідно до частини 3 статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій постановлені з додержанням
норм права, а доводи касаційної скарги
висновки судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Калуші Івано-Франківської області -
залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 21
травня 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Івано-Франківської області від 1
лютого 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Калуші
Івано-Франківської області про
визнання протиправними дій щодо
відмови у перерахунку пенсії по
інвалідності і зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії як інваліду ІІІ
групи, захворювання якої пов'язане з
наслідками аварії на Чорнобильській
АЕС - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.