Справа № К/9991/66989/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/66989/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 11 березня 2011 року,
ухвалу Окружного адміністративного
суду м.Києва від 25 березня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до Київської міської державної
адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов»язання вчинити дії і стягнення
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
Київської міської державної
адміністрації та просили визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо розгляду заяви про
виділення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку; зобов»язати
Київську міську державну
адміністрацію розглянути заяву про
виділення земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по суті, прийняти
відповідне рішення та довести його до
відома; визнати протиправною
бездіяльність Київської міської
державної адміністрації та ГУ
земельних ресурсів по розгляду і
прийняття рішення за заявами позивачів
про виділення земельної ділянки;
зобов»язати Київську міську державну
адміністрацію виділити безкоштовно 10
соток земельної ділянки в межах
околиць м. Києва для індивідуальної
забудови; зобов»язати ГУ земельних
ресурсів виплатити моральну шкоду в
грошовому розмірі п»яти мінімальних
заробітних плат (з урахуванням заяви
про доповнення позовних вимог від 01
березня 2011 року).

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 11
березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року в позові відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м.Києва від 25 березня 2011 року
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 вересня 2011 року відмовлено в
задоволенні заяви позивачів про
прийняття додаткового судового
рішення у справі.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, а саме: постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 11
березня 2011 року, ухвалою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 25
березня 2011 року та ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 вересня 2011 року позивачі
звернулись з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просять судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 05 серпня 2005 року ОСОБА_4
та ОСОБА_5 звернулися із заявою до
Секретаріату Київської міської ради
про безкоштовне виділення в межах
околиць міста Києва (Жуляни,
Новобіличі, Пуща Водиця, Осокорки)
земельної ділянки розміром до 10 соток
для індивідуального будівництва і
обслуговування житлового будинку. При
цьому, як вбачається із заяви,
адресатами вказано КМДА та Секретаріат
Київської міської ради. Водночас
відсутні будь-які докази надіслання
(одержання) даної заяви саме КМДА.

Станом на 16 грудня 2008 року відповідачем
не було прийнято жодних рішень з
приводу розгляду заяви про виділення 4-6
соток для будівництва і обслуговування
жилого будинку.

Водночас, у справі міститься копія
заяви позивачів від 03 червня 2003 року
про виділення в межах околиць міста
Києва земельної ділянки 4-6 соток для
індивідуального будівництва і
можливого проживання. Зазначена заява
була адресована Голові Київської
міської ради Омельченку О.О., між тим у
справі є копія листа Головним
управлінням земельних ресурсів КМДА
від 30 липня 2003 року № 03-16/14905,
направленого у відповідь на заяву від 3
червня 2003 року, що спростовує
твердження позивачів про те, що станом
на 16 грудня 2008 року рішення не
приймалося.

Також у справі наявна копія заяви
позивачів від 30 травня 2003 року про
виділення земельної ділянки 4-6 соток
для індивідуального будівництва у
Соломянському районі м. Києва,
адресована Голові Соломянської у м.
Києві державної адміністрації
Сидорову І.П. та відповідь на неї
Заступника голови Соломянської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 25 липня 2003 року №
С-1624.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджує висновки судів
попередніх інстанцій про те, що подані
позивачами копії звернень від 27 серпня,
24 жовтня 2003 року, 3 жовтня 2006 року до
заступника начальника Головного
управління земельних ресурсів КМДА та
відповіді на них від 10 жовтня, 24
листопада 2003 року, 23 жовтня 2006 року №
03-79/30266, надані останнім; звернення до
народного депутата України, відповіді
народного депутата України від 02
червня 2005 року та Головного управління
земельних ресурсів КМДА від 08 червня 2005
року № 03-16/16426 і 08 вересня 2005 року №
03-16/25124; звернення до мера міста Києва
Черновецького Л.М. та відповідь на
нього заступником міського
голови-секретарем Київської міської
ради Довгим О. від 14 грудня 2007 року №
225-032-9088 не можуть бути доказами
бездіяльності КМДА, оскільки вказана
переписка відповідача не стосується.

Крім цього, у відповіді заступника
голови КМДА Луцького О. від 28 липня 2009
року №014-1132 позивачам, як особам, які
бажають одержати безоплатно у
власність земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, було роз»яснено відповідний
порядок, передбачений п. 6 ст. 118 та ст. 151
ЗК, зокрема, необхідність
обов»язкового подання заяви про вибір
місця розташування земельної ділянки,
а також необхідних додатків до неї,
погоджених з відповідними органами
державної влади чи місцевого
самоврядування згідно їх компетенції.

Так, у відповідності до положень ч. 6 ст.
118 ЗК (у редакції, чинній на момент
одержання звернення та його вирішення)
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування жилого будинку у
межах норм безоплатної приватизації,
подають заяву про вибір місця
розташування земельної ділянки до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. До заяви додаються
матеріали, передбачені ч. 5 ст. 151 цього
Кодексу, а також висновки конкурсної
комісії (у разі відведення земельної
ділянки для ведення фермерського
господарства).

Частиною 5 ст. 151 ЗК України передбачено,
що до заяви (клопотання) додаються: а)
обґрунтування необхідності вилучення
(викупу) та/або відведення земельної
ділянки; б) позначене на відповідному
графічному матеріалі бажане місце
розташування земельної ділянки з її
орієнтовними розмірами; в) засвідчена
нотаріально письмова згода землекорис
тувача (землевласника) на вилучення
(викуп) земельної ділянки (її частини)
із зазначенням розмірів передбаченої
для вилучення (викупу) земельної
ділянки та умов її вилучення (викупу); г)
копія установчих документів для
юридичних осіб, а для громадянина -
копія документа, що посвідчує особу.

Згідно із ч. 6 цієї статті типова форма
заяви (клопотання) про вибір місця
розташування земельної ділянки
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Оскільки форма і зміст звернення
позивачів від 14 липня 2009 року, не
відповідає зазначеним вимогам ЗК
України, його було розглянуто і
вирішено в порядку, передбаченому для
розгляду звернень громадян. Водночас
надана відповідь відповідає
положенням п. 6 ст. 118 та ст. 151 ЗК (у
редакції, чинній на момент одержання
звернення та його вирішення).

Поряд з цим, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій
про відмову в позові щодо зобов»язання
відповідача виділити подружжю 0,10 га
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування індивідуального
житлового будинку в околицях міста
Києва, попереднього погодивши з ними
його місце, виходячи з приписів ст. 9 ЗК
України та п. 12 Перехідних положень ЗК
України.

Правильним також є твердження судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
відмови в задоволенні позовних вимог
про виплату позивачам компенсації
матеріальної шкоди за багаторічне і
незаконне зволікання у вирішенні їх
соціально-побутового питання у розмірі
1000000 грн. з огляду на відсутність
обґрунтування та документального
підтвердження вказаної позовної
вимоги.

Поряд з цим, відповідно до ст. 168 КАС
України, суд, що ухвалив судове рішення,
може за заявою особи, яка брала участь у
справі, чи з власної ініціативи
прийняти додаткову постанову чи
постановити додаткову ухвалу у
випадках, якщо щодо однієї із позовних
вимог, з приводу якої досліджувалися
докази, чи одного з клопотань не
ухвалено рішення; суд, вирішивши
питання про право, не визначив способу
виконання судового рішення; судом не
вирішено питання про судові витрати.

При цьому, вірним є висновок судів
попередніх інстанцій про
недоведеність позивачами підстав,
визначених у ст. 168 КАС України для
прийняття додаткового рішення у
вказаній справі.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
За таких обставин підстав для
задоволення касаційної скарги судова
колегія не вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 11 березня 2011 року, ухвалу
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 25 березня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: