Справа № 803/7/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Справа № 803/7/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевич С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача
Оксентюка А.М.,

представника відповідача Міскевича
С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства «Торгівельна
компанія «Укр-Петроль» до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Хмельницькій області про скасування
постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Торгівельна
компанія «Укр-Петроль» (далі - ПП «ТК
«Укр-Петроль», позивач) звернулося з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Хмельницькій області (далі - Інспекція)
про скасування постанови №219 від 25.12.2013
року та припису №18 від 11.10.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27
вересня 2013 року на АЗС, що орендується
ПП «ТК «Укр-Петроль», та знаходиться за
адресою: м. Шепетівка, вул. Тургенєва, 50
Інспекцією було здійснено планову
перевірку з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів.

За результатами перевірки було
складено Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів №0406 від 27.09.2013 року, на
підставі якого було винесено постанову
№ 219 від 25.12.2013 року про накладення
стягнення на позивача у вигляді штрафу
в розмірі 39 250 грн. за реалізацію
нафтопродукту, що не відповідає
вимогам нормативних документів щодо
якості. Крім того 11.10.2013 року Інспекцією
винесено припис №18 ПП «ТК
«Укра-Петроль» щодо заборони
реалізації продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів.

Позивач вказує, що при здійсненні даної
перевірки Інспекцією було допущено ряд
грубих порушень норм чинного
законодавства, тому вважає її
незаконною та просить скасувати
постанову про накладення стягнення №219
від 25.12.2013 року та припис №18 від 11.10.2013
року щодо заборони реалізації
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві,
просив суд позов задовольнити в
повному обсязі. Додатково суду пояснив,
що будь-якого зразка бензину, що брався
Інспекцією на дослідження, ОСОБА_3, який
був присутній при перевірці їм не
передавав. Перевіряючими порушена сама
процедура проведення та оформлення
результатів відбору зразків
нафтопродуктів на лабораторне
дослідження, тобто не враховано абз.2 п.1
Порядку №1280 відбору зразків продукції
для визначення її якісних показників.
Особливості відбору зразків окремих
видів продукції визначаються іншими
нормативно-правовими актами. Зокрема,
такими нормативними актами є
Інструкція з контролювання якості
нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України.
В порушення п.4.2.5 вказаної інструкції
акт відбору зразків продукції від
27.09.2013 року №0028 складений не за формою
2-НК, у ньому відсутні відомості щодо
точного часу відбору, номеру
резервуара чи ПРК, тари. Також в
порушення п.5.6 Інструкції яким
встановлено, що за результатами
випробувань проб нафти та/або
нафтопродуктів випробувальна
лабораторія оформлює Паспорт якості за
формою № 11-НК, Рівненською ВЦПМ ПАТ
«Концерн Галнафтогаз» за результатами
випробування взагалі не видавався
Паспорт якості, а результати
оформленні Протоколом випробування.
Вказує, що Інспекція грубо порушила
процедуру відбору зразків
нафтопродуктів на лабораторне
дослідження, що дає всі підстави
вважати незаконними результати такого
розгляду справи та Постанову про
накладання стягнень №219 від 25.12.2013 року
і Припис № 18 від 11.10.2013 року «щодо
заборони реалізації продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів».

Представник відповідача позов не
визнав з підстав викладених в
запереченнях, просив в його
задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно із частиною другою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюються на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що ПП «ТК
«Укр-Петроль» є юридичною особою,
зареєстроване за адресою: Волинська
область, Ківерцівський район, село
Прилуцьке, вулиця Ківерцівська, 1,
здійснює, серед іншого, такий вид
діяльності, як роздрібна торгівля
пальним, що підтверджується довідкою з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
серії АБ № 557351 від 21.12.2012 року,
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А01 № 669271.

27.09.2013 року спеціалістом Інспекції на
підставі направлення №02-20/449 від 25.09.2013
року була проведена планова перевірка
згідно плану роботи на 3 квартал 2013 року
АЗС ПП «ТК «Укр-Петроль» за адресою:
вул. Тургенєва, 50 м. Шепетівка
Хмельницької області, за результатами
якої було складено акт від 27.09.2013 року №
0406.

27.09.2013 року посадовою особою
Держспоживінспекції у Хмельницькій
області на підставі рішення про відбір
зразків від 27.09.2013 року № 19, на вказаній
АЗС, у присутності ОСОБА_3 було
здійснено відбір зразків продукції,
зокрема, бензину марки А-76, про що
складено акт відбору зразків продукції
№0028.

Відповідно до Протоколу випробувань
від 08.10.2013 року № 121/10-2013/К Рівненської
випробувальної лабораторії
випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
«Концерн Галнафтогаз» за визначеними
показниками зразок бензину
автомобільного А-76 не відповідає
вимогам ДСТУ 4063-2001 «Бензини
автомобільні». Технічні умови за
такими показникаи: «Масова частка
сірки», а саме норма складає не більше
0,015 %, а фактично бензин автомобільний
А-76 містить 0,0222 %.

11.10.2013 року Держспоживінспекцією у
Хмельницькій області винесено припис
№18 щодо припинення реалізації
продукції, яка не відповідає вимогам
нормативних документів, згідно з яким
приписано ПП «ТК «Укр-Петроль»
припинити реалізацію та вилучити з
продажу бензин автомобільний марки А-76
з датою виготовлення згідно паспорта
якості від 04.06.2013 року виробництва
Шебелинського відділення по переробці
газового конденсату та нафти с.
Андріївка Балаклійського району
Харківської області. Про виконання
припису повідомити
Держспоживінспекцією у Хмельницькій
області у 10-денний термін з моменту
його отримання.

25.12.2013 року Держспоживінспекція у
Хмельницькій області прийняла
постанову № 219 про накладення
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», згідно з якою на підставі
акту перевірки від 27.09.2013 року № 219, за
реалізацію нафтопродукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів щодо якості, а саме: бензину
автомобільного марки А-76 з датою
виготовлення згідно паспорта якості
04.06.2013 року виробництва Шебелинського
відділення по переробці газового
конденсату та нафти с. Андріївка
Балаклійського району Харківської
області чим порушено вимоги ст. 6
Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовано до ПП «ТК
«Укр-Петроль» штраф у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (згідно з розрахунком до акту
перевірки - 39 250 грн.).

На думку суду, відповідач не довів
правомірність оскаржуваного припису
від 11.10.2013 року № 18 та постанови від
25.12.2013 року № 219 в частині накладення на
ПП «ТК «Укр-Петроль» штрафу за
реалізацію продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів та за
невиконання або несвоєчасне виконання
приписів посадових осіб спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів в
розмірі, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України
зобов`язано органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадових осіб діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною першою статті 26
Закону України "Про захист прав
споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ (з
наступними змінами та доповненнями, в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають,
зокрема, право: давати суб'єктам
господарювання обов'язкові для
виконання приписи про припинення
порушень прав споживачів; перевіряти у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
відбирати у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету; припиняти
відвантаження і реалізацію товарів, що
не відповідають вимогам нормативних
документів, до усунення суб'єктами
господарювання виявлених недоліків;
приймати рішення про припинення
суб'єктами господарювання сфери
торгівлі і послуг, реалізації та
виробництва продукції, що не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів та
нормативних документів, - до усунення
виявлених недоліків; накладати на
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (з
наступними змінами та доповненнями).

Частиною першою статті 8 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" визначено, що орган
державного нагляду (контролю) в межах
повноважень, передбачених законом, під
час здійснення державного нагляду
(контролю) має право: вимагати від
суб'єкта господарювання усунення
виявлених порушень вимог
законодавства; вимагати припинення
дій, які перешкоджають здійсненню
державного нагляду (контролю);
відбирати зразки продукції, призначати
експертизу, одержувати пояснення,
довідки, документи, матеріали,
відомості з питань, що виникають під
час державного нагляду (контролю),
відповідно до закону; надавати
(надсилати) суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків;
накладати штрафні санкції та вживати
заходи, передбачені законом.

Статтями 13 - 15 вказаного Закону
передбачено, що відбір зразків
продукції здійснюється на підставі
письмового вмотивованого рішення
керівника органу державного нагляду
(контролю) або його заступника згідно
із законом. У рішенні про необхідність
відбору зразків продукції
зазначаються кількість зразків для
кожного виду або типу продукції,
необхідних для експертизи, а також
місце здійснення цієї експертизи.
Відбір зразків продукції здійснюється
в кількості не менш як два екземпляри,
один (контрольний) з яких залишається у
суб'єкта господарювання. Відбір
зразків продукції здійснюється
посадовою особою органу державного
нагляду (контролю) у присутності
керівника суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи і
засвідчується актом відбору зразків
продукції. До початку відбору зразків
продукції посадова особа органу
державного нагляду (контролю)
зобов'язана пред'явити рішення про
відбір зразків продукції та роз'яснити
суб'єкту господарювання порядок
відбору зразків продукції. Правила
відбору зразків продукції
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. За наслідками відбору зразків
продукції посадова особа органу
державного нагляду (контролю) складає
акт відбору зразків. Акт відбору
зразків продукції складається у трьох
примірниках. Всі примірники акта
підписуються посадовою особою, яка
відібрала зразки продукції, та
суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою.

Механізм здійснення органами
державного нагляду (контролю) відбору
зразків продукції у суб'єктів
господарювання для проведення
експертизи (випробування) визначений
Порядком відбору зразків продукції для
визначення її якісних показників,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 31.10.2007 року № 1280.

Разом з тим, пунктом 1 вказаного Порядку
передбачено, що особливості відбору
зразків окремих видів продукції
визначаються іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно із розділом І "Загальні
положення" Інструкції з контролювання
якості нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 04.06.2007 року № 271/121,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 04.07.2007 року за № 762/14029,
Інструкція встановлює єдиний порядок
організації та проведення робіт,
пов'язаних з контролюванням якості
товарної нафти (далі - нафта) та
нафтопродуктів під час їх приймання,
зберігання, транспортування та
відпуску. Дія Інструкції з
контролювання якості нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України (далі -
Інструкція) поширюється на всі групи,
класи, типи і види нафти та типи, марки і
види нафтопродуктів. Вимоги цієї
Інструкції є обов'язковими для всіх
підприємств, установ та організацій
незалежно від форм власності, фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності (далі - підприємства), які
займаються хоча б одним із таких видів
діяльності, як зберігання,
транспортування та відпуск нафти і
нафтопродуктів, а також органів
виконавчої влади.

Пунктом 4.2 зазначеної Інструкції
регламентовано порядок відбирання
проб.

Так, зокрема, згідно із підпунктом 4.2.1
пункту 4.2 вказаної Інструкції проби
повинні відбиратись під час приймання,
зберігання, відпуску нафти та/або
нафтопродуктів і в усіх інших випадках,
коли необхідно визначити їх якість в
обсязі приймально-здавальних,
контрольних, повних випробувань або за
окремими показниками якості.
Підготовку посуду, пробовідбірників і
відбирання проб нафти та/або
нафтопродуктів необхідно здійснювати,
дотримуючись вимог ДСТУ 4488.

Підпунктами 4.2.5, 4.2.6 пункту 4.2 згаданої
Інструкції визначено, що під час
відбирання проб для випробувань у
сторонніх акредитованих або
атестованих лабораторіях, а також під
час проведення перевірок якості нафти
та нафтопродуктів складається акт за
формою 2-НК (додаток 2) у двох
примірниках, один з яких разом з пробою
направляється до лабораторії. Другий
примірник залишається на підприємстві,
на якому відбиралася проба нафти та/або
нафтопродуктів. Термін зберігання
актів відбирання проб - 3 роки. Для
відбирання проби нафтопродукту з
роздавального крана працюючої
паливо-роздавальної колонки (далі -
ПРК), оливороздавальної колонки (далі -
ОРК) оператор АЗС задає необхідну дозу
і відпускає її до підготовленої чистої
металевої ємності, з якої потім
здійснюють розливання в скляну тару. В
акті відбирання проби за формою № 2-НК
зазначається, що пробу відібрано з
роздавального крана ПРК (ОРК). Якщо на
момент відбирання проби з конкретної
ПРК, ОРК відпуск нафтопродуктів не
здійснювався протягом 30 хвилин, то
перед початком процедури відбирання
проби до мірника відпускається
кількість палива, яка становить не
менше 10 л, олив - не менше 5 л.
Нафтопродукти із мірника необхідно
злити до резервуарів АЗС, про що
повинен бути складений відповідний
акт. Відібрану пробу поділяють на три
рівні частини, розливають у сухі чисті
скляні пляшки, герметично закупорюють
пробками, не розчинними в
нафтопродукті. На етикетці проби,
відібраної з роздавального крана
колонки, зазначають реквізити АЗС,
назву, марку та вид (у залежності від
масової частки сірки) нафтопродукту,
номер нормативного документа на
нафтопродукт, номер роздавальної
колонки, дату і час відбирання проби,
прізвище, ім'я та по батькові
працівників(а) АЗС, представника органу
контролю (підрозділу) і, за
необхідності, - інших посадових осіб,
які брали участь у відбиранні проби.
Одна частина проби разом з актом
відбирання проби надсилається для
лабораторних випробувань, а дві інші з
другим примірником акта, у разі
суперечностей, - зберігаються на АЗС як
арбітражні протягом 45 діб. При
отриманні паспорта якості, що
підтверджує відповідність
нафтопродукту вимогам нормативного
документа, проба, що зберігається на
АЗС, вилучається раніше завершення
терміну, визначеного ДСТУ 4488.

Крім того, підпунктом 4.2.7 пункту 4.2
Інструкції з контролювання якості
нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України
також передбачено, що у разі відбирання
проби для випробування в сторонній
лабораторії або державними органами
контролю пробу відбирають в об'ємі не
менше 3 літрів, яку поділяють на три
рівні частини, з яких перша (для
випробувань) і друга (арбітражна)
направляються до сторонньої
випробувальної лабораторії. Третя
(арбітражна) залишається на
підприємстві. Випробування
арбітражних проб здійснюються в
лабораторії за згодою і в присутності
всіх зацікавлених сторін, які письмово
повідомляються про місце і дату
проведення арбітражних випробувань їх
ініціатором.

Як встановлено судом, 27.09.2013 року
посадовою особою Держспоживінспекції
у Хмельницькій області було здійснено
відбір зразка продукції бензину марки
А-76, про що складено акт відбору зразків
продукції від 27.09.2013 року №0028, при
цьому, вказаний акт складений за
формою, що затверджена постановою
Кабінету Міністрів України від 31.10.2007
року № 1280.

Проте, на думку суду, вказаний акт не
свідчать про те, що посадова особа
Держспоживінспекції у Хмельницькій
області Хамітов С. М. дотримав порядок
відбирання проб, що визначений пунктом
4.2 Інструкції з контролювання якості
нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України
(затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 04.06.2007 року № 271/121,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 04.07.2007 року за № 762/14029) та ДСТУ
4488, обов'язкове дотримання яких
визначено пунктом 1 Порядку відбору
зразків продукції для визначення її
якісних показників, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.10.2007 року № 1280.

Так, зокрема, акт відбору зразків
продукції від 27.09.2013 року №0028 складений
не за формою 2-НК, у ньому відсутні
відомості щодо точного часу відбору,
номеру резервуара чи ПРК, тари.

Відповідно до частини третьої статті 70
КАС України докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги.

Відтак, при вирішенні даної справи суд
не бере до уваги як доказ акт відбору
зразків продукції від 27.09.2013 року № 0028,
оскільки він складений з порушенням
вимог вищевказаної Інструкції №271/121.

Суд не бере до уваги заперечення
представника відповідача в тій
частині, що на спірні правовідносини
поширюються вимоги підпункту 4.2.7
пункту 4.2 Інструкції з контролювання
якості нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України і
не підлягають до застосування
підпункти 4.2.5, 4.2.6 пункту 4.2 вказаної
Інструкції, оскільки з аналізу
вказаних норм слідує, що у випадку
відбирання проби державним органом
контролю таку пробу відбирають в об'ємі
не менше трьох літрів, яку поділяють на
три рівні частини, з яких перша (для
випробувань) і друга (арбітражна)
направляються до сторонньої
випробувальної лабораторії, третя
(арбітражна) залишається на
підприємстві, тоді як у всіх інших
випадках одна частина проби
надсилається для лабораторних
випробувань, а дві інші зберігаються на
АЗС як арбітражні, при цьому, державний
орган контролю не звільняється від
обов'язку дотримуватися порядку
відбирання проб, визначеного
підпунктами 4.2.5, 4.2.6 пункту 4.2
зазначеної Інструкції.

Отже, в ході судового розгляду справи
знайшли своє підтвердження доводи
позивача про порушення відповідачем
порядку відбирання проб (зразків)
нафтопродуктів.

Фактично в матеріалах справи відсутні
відомості про дотримання посадовими
особами Управління вимог Інструкції
щодо кількості проб, тари, етикетки
проби, порядку її відбирання.

Згідно з розділом 3, п. 5.6. розділу 5,
підпункту 6.5.1 п. 6.5 розділу 6 Інструкції
з контролювання якості нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженої
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Державного
комітету з питань технічного
регулювання та споживчої політики від
04 червня 2007 року № 271/121, паспорт якості -
документ, що містить дані для
ідентифікації та фактичні значення
показників якості нафти та/або
нафтопродуктів, отримані в результаті
лабораторних випробувань, і їх
відповідність вимогам нормативних
документів.

Сертифікат відповідності - документ,
який підтверджує, що продукція, системи
якості, системи управління якістю,
системи управління довкіллям, персонал
відповідають установленим вимогам
конкретного стандарту чи іншого
нормативного документа, визначеного
законодавством.

Паспорт, що видається випробувальною
лабораторією на нафту або
нафтопродукт, який відпускається,
заповнюється в повному обсязі
показників, обумовлених нормативним
документом на нафтопродукт. Значення
показників, що не визначались
випробувальною лабораторією,
переносяться з даних паспорта,
виданого вантажовідправником чи іншою
випробувальною лабораторією, до якої
проба надсилалась на випробування, про
що робиться відповідна примітка. У
паспорті якості робиться висновок про
відповідність (невідповідність) нафти
або нафтопродукту вимогам
нормативного документа або ставиться
штамп "Стандартний" чи "Нестандартний".
У паспорті якості зазначаються номер
та дата його видачі. Паспорт якості
підписується лаборантом, що заповнював
паспорт якості, та начальником
лабораторії, підписи завіряються
печаткою. Паспорти якості, видані
вантажовідправником (отримані з
транспортними документами) по одному
примірнику від кожної партії нафти
та/або нафтопродукту, зберігаються в
організації не менше трьох місяців
після реалізації даної партії
нафтопродукту.

Приймання нафтопродуктів, що надійшли
на АЗС в автоцистернах і розфасованих
до дрібної тари, здійснюється лише у
разі наявності супровідних документів
(товарно- транспортної накладної,
рахунку-фактури, прибутково-витратної
накладної, паспорта якості тощо). На
продукцію, що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні, обов'язково
додається сертифікат відповідності
або його копія, або копія свідоцтва про
визнання іноземного сертифіката
відповідності.

Згідно зі ст.ст. 1,11 Закону України "Про
підтвердження відповідності"
сертифікат відповідності - документ,
який підтверджує, що продукція, системи
якості, системи управління якістю,
системи екологічного управління,
персонал відповідає встановленим
вимогам конкретного стандарту чи
іншого нормативного документа,
визначеного законодавством.

Сертифікація в законодавчо
регульованій сфері провадиться згідно
з вимогами технічних регламентів.

За результатами проведення
сертифікації у разі позитивного
рішення призначеного органу з оцінки
відповідності заявникові видається
сертифікат відповідності, зразок якого
затверджується центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
оцінки відповідності.

Тобто, виходячи з вищевказаного
випливає, що наявність Паспорту якості
та сертифікату відповідності є доказом
відповідності продукції, а саме
бензину автомобільного А-76, вимогам
законодавства, у тому числі ДСТУ 4063:2001.

Крім того суд зазначає, що організація,
яка проводила лабораторні
випробування бензину автомобільного
А-76, а саме Рівненська випробувальна
лабораторія ВЦПММ ПАТ «Концерн
Галнафтогаз», застосувала невірний
метод контролювання якості
нафтопродуктів за показником «Масова
частка сірки».

Зокрема, Рівненська випробувальна
лабораторія ВЦПММ ПАТ «Концерн
Галнафтогаз» застосувало метод
випробування ASTM D 4294 Визначення вмісту
сірки методом рентгенівської
флуоресцентної недисперсної
спектрометрії., що суперечить вимогам
ГОСТ 19121.

Згідно з п. 4.2 ДСТУ 4063:2001, бензини за
своїми фізико-хімічними показниками
мають відповідати вимогам і нормам,
наведеним у таблиці 1.

Відповідно до п. 8 таблиці 1 «Масова
частка сірки» проводиться методом,
передбаченим за ГОСТ 19121 або ASTM D1266(9).

Тобто, здійснення лабораторних
випробувань бензину автомобільного А-76
повинно було проводитись згідно з ГОСТ
19121 або ASTM D1266(9).

Таким чином, виходячи з вказаного суд
вважає, що метод випробування
використаний випробувальною
лабораторією при дослідженні
відібраної проби нафтопродуктів,
зокрема, бензину автомобільного А-76,
відібраного за актом №0028 від 27.09.2013
року за показником «Масова частка
сірки», що здійснювалось методом
визначеним «ASTM D 4294» - не відповідають
методам контролювання відповідного
показника встановленого ГОСТ 19121, адже
такий метод контролю «ASTM D 4294» не
застосовується на Україні для
здійснення контролю показника «Масова
частка сірки».

Крім того суд звертає увагу, що пунктом
5.6 Інструкції з контролювання якості
нафти і нафтопродуктів на
підприємствах і організаціях України,
затвердженої наказом Мінпаливенерго
України, Держспоживстандарту України
№271/121 від 04.06.2007р. встановлено, що
згідно з результатами випробувань проб
нафти та/або нафтопродуктів
випробувальна лабораторія оформлює
паспорт якості за формою № 11-НК.

Підставою для заповнення паспорта
якості є акт відбирання проби, записи і
висновки про якість нафти та/або
нафтопродуктів, які занесено до
журналів реєстрації результатів
випробувань. Оформлення паспортів
якості на підставі робочих зошитів
лаборантів не допускається. Номер
паспорта якості надається згідно з
порядковим номером проби в журналі
реєстрації проб.

У паспорті, що видається
випробувальною лабораторією на
підставі випробувань проби
стороннього підприємства,
зазначаються лише показники, які
обумовлені договором. Паспорти якості
передаються виключно замовнику.
Передача паспортів чи інформації, що
міститься в них, іншим організаціям чи
особам здійснюється за письмовою
згодою замовника або у випадках,
передбачених законодавством України.

Паспорт, що видається випробувальною
лабораторією на нафту або
нафтопродукт, який відпускається,
заповнюється в повному обсязі
показників, обумовлених нормативним
документом на нафтопродукт. Значення
показників, що не визначались
випробувальною лабораторією,
переносяться з даних паспорта,
виданого вантажовідправником чи іншою
випробувальною лабораторією, до якої
проба надсилалась на випробування, про
що робиться відповідна примітка. У
паспорті якості робиться висновок про
відповідність (невідповідність) нафти
або нафтопродукту вимогам
нормативного документа або ставиться
штамп "Стандартний" чи "Нестандартний".
У паспорті якості зазначаються номер
та дата його видачі. Паспорт якості
підписується лаборантом, що заповнював
паспорт якості, та начальником
лабораторії, підписи завіряються
печаткою. Всупереч вказаному
Рівненською випробувальною
лабораторією ВЦПММ ПАТ «Концерн
Галнафтогаз» за результатами
випробування взагалі не видавався
Паспорт якості, як це передбачено
пунктом 5.6 Інструкції, проте результати
оформлені Протоколом випробування
№121/10-2013/К від 08.10.2013року, що суперечить
вищевказаному, та є додатковою
підставою для визнання результатів
випробування неправомірними.

Статтею 7 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»
передбачено, що в останній день
перевірки два примірники акта
підписуються посадовими особами
органу державного нагляду (контролю),
які здійснювали захід, та суб'єктом
господарювання або уповноваженою ним
особою, якщо інше не передбачено
законом. Якщо суб'єкт
господарювання не погоджується з
актом, він підписує акт із
зауваженнями.

З Акту перевірки від 27.09.2013 року № 0406
вбачається, що перевірка на ПП «ТК
«Укр-Петроль» була проведена в
присутності особи ОСОБА_3

З оглянутої судом довідки АБ №503872 з
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України та
Виписки з державного реєстру
підприємств та організацій України
серії ААВ №222105 вбачається, що ТзОВ
«Еней» зареєстроване як юридична особа
20.01.1994 року Виконавчим комітетом
Шепетівської міської ради за адресою:
вул. Тургенєва, 50 м. Шепетівка,
Хмельницька обл. та керівником
являється ОСОБА_3 (а.с. 79-80).

Відповідно до дослідженого в судовому
засіданні договору оренди №491/ОР від
03.01.2012 року вбачається, що ПП «ТК
«Укр-Петроль» орендує в ТзОВ «Еней»
майно, що знаходиться за адресою: вул.
Тургенєва, 50 м. Шепетівка, Хмельницька
обл., а саме АЗС на якій проводилась
перевірка Держспоживінспекцією у
Хмельницькій області (а.с.92-93).

Згідно оглянутого свідоцтва про право
власності від 03.12.2009 року нежитлова
будівля - автомобільна заправна
станція за адресою Хмельницька обл. м.
Шепетівка вул. Тургенєва, 50 належить на
праві приватної власності ТзОВ «Еней»
(а.с. 95).

Відповідно до довідки відділу
кадрового забезпечення ПП «ТК
«Укр-Петроль» від 23.01.2014 року №198
вбачається, що ОСОБА_3 не є виконавчим
директором ПП «ТК «Укр-Петроль» та
ніколи не перебував у трудових
відносинах з даним підприємством (а.с.
78).

В судовому засіданні представник
позивача наголосив, що про проведення
перевірки та складення акту №0406 від
27.09.2013 року їм стало відомо від іншої
фірми ТзОВ «Еней» у якої вони орендують
АЗС. Підтвердили, що будь-яких
повноважень ОСОБА_3 на представлення
інтересів їх підприємства не надавали,
а службові особи АЗС, що перебувають з
їх підприємством у трудових
відносинах, до перевірки і взяття
зразків не залучались. Також вказав, що
будь-якого зразка бензину, що брався
Інспекцією на дослідження, дана особа
їм не передавала на дослідження.

З аналізу вказаних документів та
пояснень вбачається, ОСОБА_3, який був
присутній при проведенні перевірки на
ПП «ТК «Укр-Петроль» немає жодного
відношення до цього підприємства.
Вказана особа є директором ТзОВ «Еней»,
в якого орендує АЗС позивач. Тобто, з
цього слідує, що присутня при перевірці
особа немала жодного відношення до
перевірки, не мала права давати
пояснення стосовно проведення
перевірки та підписувати матеріали
перевірки.

Також, суд враховує, що відповідачем
при розгляді справи не доведено
дотримання вимог частини другої статті
14 Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» в частині
роз'яснення суб'єкту господарювання
порядку відбору зразків продукції.
Крім того, акт перевірки № 0406 від 27.09.2013
року був підписаний ОСОБА_3, який в ПП
«ТК «Укр-Петроль» не працює та ніякого
відношення до цього підприємства
немає.

За таких обставин суд не бере до уваги
як доказ одержаний з порушенням
нормативно-правових актів акт відбору
зразків продукції від 27.09.2013 року № 0028
та протокол випробувань № 121/10-2013/К від
08.10.2013 року, а на момент проведення
планової перевірки у позивача на
вказану вище партію бензину був в
наявності паспорт якості №84 від 04.06.2013
року та сертифікат відповідності серії
ВВ №UА1.007.0033286-12 від 07.03.2012 року, що
досліджені в судовому засіданні, тому
суд приходить до висновку, що
відповідачем належними та допустимими
доказами не доведено факт вчинення
позивачем порушення вимог Закону
України «Про захист прав споживачів» у
вигляді реалізації продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів.

При вирішенні даного спору суд також
враховує, що відповідачем було
порушено вимоги пункту 4 Положення про
порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.08.2012 року № 1177, оскільки питання
про накладення штрафу було розглянуто
27.12.2013 року за відсутності представника
позивача. Суд не бере до уваги
твердження представника відповідача в
судовому засіданні про належне
повідомлення позивача про розгляд
27.12.2013 року питання про накладення
штрафу листом про розгляд даного
питання, оскільки відповідачем не
надано належних доказів отримання ПП
«ТК «Укр-Петроль» такого повідомлення.

Крім того в судовому засіданні
встановлено, що Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області на адресу Волинського
окружного адміністративного суду
17.10.2013 року направлявся позов до ПП «ТК
«Укр-Петроль» про підтвердження
обґрунтованості винесення припису
№02-20/2273 від11.10.2013 року. Ухвалою
Волинського окружного
адміністративного суду від 18.10.2013 року
в справі №803/2149/13-а у відкритті
провадження відмовлено. Дана ухвала
набрала законної сили (а.с. 90-91).

Також не береться до уваги твердження
відповідача, щодо притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальної
відповідальності за КУпАП у вигляді
штрафу, який він сплатив, оскільки в
судовому засіданні представник
відповідача не зміг подати будь-яких
доказів складання адмінпротоколу
відносно ОСОБА_3, розгляду справи чи
доказів направлення йому повідомлення
про розгляд справи та притягнення
останнього до адміністративної
відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин оскаржуваний припис
№ 18 від 11.10.2013 року щодо припинення
реалізації продукції, яка не
відповідає вимогам нормативних
документів, та постанова № 219 від 25.12.2013
року про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів», винесені
на підставі акту перевірки від 27.09.2013
року № 0406, у зв'язку із отриманням
відповідачем протоколу випробувань
№121/10-2013/К від 08.10.2013 року, який суд до
уваги не бере, є протиправними. Тому за
відсутності доведення факту
реалізації позивачем продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів суд приходить до висновку,
що з урахуванням наданих суду частиною
другою статті 162 КАС України
повноважень позовні вимоги слід
задовольнити шляхом прийняття
постанови про скасування зазначених
припису та постанови.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки представник позивача в
судовому засіданні відмовився від
стягнення сплаченого судового збору,
тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 11, 17, 70, 71, 94, 158, 160, 162,
163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
статті 26 Закону України «Про захист
прав споживачів», статтей 1, 7, 8, 13, 14, 15
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», статтей 1, 11
Закону України «Про підтвердження
відповідності», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Хмельницькій області
«Про накладення стягнення на приватне
підприємство «Торгівельна компанія
«Укр-Петроль» №219 від 25.12.2013 року
скасувати.

Припис Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Хмельницькій області
«щодо заборони реалізації продукції,
що не відповідає вимогам нормативних
документів» №18 від 11.10.2013 року
скасувати.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 04 лютого 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич