Справа № 872/2126/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2013-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2013 р. справа № 0870/8983/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Рязанова А.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Теплогазмонтаж"

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 0870/8983/12

за позовом Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби

до Приватного акціонерного
товариства "Теплогазмонтаж"

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

"13" вересня 2012 р. Державна податкова
інспекція у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Теплогазмонтаж" (далі - ПрАТ
«Теплогазмонтаж») в якому, з
урахуванням уточнень від 01.11.2012 року,
просила стягнути з відповідача кошти у
сумі частини податкового боргу по
податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 36 284,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не утримано та не
перераховано до бюджету податок з
доходів фізичних осіб з суми
виплаченого доходу фізичним особам у
вигляді заробітної плати за період з
01.04.2009 року по 31.12.2011 року, а саме
заниження податку з доходів фізичних
осіб на суму 29 030,43 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 р. у справі № 0870/8983/12
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби до
Приватного акціонерного товариства
"Теплогазмонтаж" про стягнення
податкового боргу - задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що на
момент розгляду справи в суді, сума
податкового боргу по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 36 284,57 грн.
відповідачем не сплачена,
заборгованість перед бюджетом не
погашена, доказів протилежного
відповідач суду не надав. Проти позову
відповідач не заперечував, доводи
позивача не спростовано.

Не погодившись з постановою суду,
подано апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Теплогазмонтаж", згідно якої особа, яка
подає апеляційну скаргу просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 20
листопада 2012 р. у справі № 0870/8983/12, як
таку що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом безпідставно не
враховано доказів відповідача
стосовно того, що робітникам ПрАТ
«Теплогазмонтаж» виплачено, не
заробітну платню, а витрати на
відрядження, в той час як на
законодавчому рівні строки
відшкодування робітникам витрат на
відрядження не встановлено, таким
чином заниження податку з доходів
фізичних осіб не відбулось. Крім того,
скаржник посилається на те, що судом
неправомірно стягнуто штрафні санкції,
оскільки за своєю природою вони є
адміністративно-господарськими
санкціями, стягнення яких повинно
відбуватись в межах строків,
передбачених ст. 250 Господарського
кодексу України. В той час як дані
строки позивачем пропущено, без
зазначення поважних причин.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПрАТ
«Теплогазмонтаж» з питань виплати
роботодавцями доходів у вигляді
заробітної плати за період з 01.04.2009 року
по 10.07.2012 року, за результатами якої
складений акт №93 від 30.07.2012 року.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем пп.4.2.1 п.4.2 ст.4, п.п.8.1.1 п.8.1 ст.8,
п.19.2 ст.19 Закону України від 22.05.2003 №889-IV
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
п.1.4 Інструкції «Про службові
відрядження в межах України та за
кордон», із змінами та доповненнями
внесеними пп.163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп.164.1.1
п.164.1, пп.164.2.1 п.164.2 ст. 164, пп.168.1.2 п.168.1,
пп.168.4.4 п.168.4 ст. 168 Податкового кодексу
України, що призвело до неутримання та
неперерахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 29 030,43
грн.

На підставі акту перевірки 16.08.2012 року
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання у розмірі 35
422,48 грн. з яких за основним платежем 29
030,43 грн. та 6 392,05 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

20.08.2012 року, зазначене податкове
повідомлення-рішення під підпис
вручено представнику ПрАТ
«Теплогазмонтаж».

Податковий борг відповідачем
добровільно не сплачено,
заборгованість перед бюджетом не
погашена, що стало підставою для
звернення до суду за стягненням
вказаної заборгованості.

Дослідивши обставини справи колегія
суддів вважає законним та
обґрунтованим оскаржене рішення суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п.1.15 ст.1 Закону України
від 22.05.2003 №889-IV «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий агент - це
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Об'єктом оподаткування резидента є
загальний місячний оподатковуваний
дохід (пп. 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»).

До складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються
доходи у вигляді заробітної плати, інші
виплати та винагороди, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору (пп. 4.2.1 п.
4.2 ст. 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб»).

Згідно приписів п.19.2 ст.19 Закону №889-IV
особи, які відповідно до цього Закону
мають статус податкових агентів,
зобов'язані: а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок; б) надавати у строки,
встановлені законом для податкового
кварталу, якщо інше не визначено
нормами цього Закону, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також сум утриманого з них
податку податковому органу за місцем
свого розташування. У разі коли
зазначена особа протягом звітного
кварталу не виплачує такі доходи або
виплачує доходи не всім платникам
податку, зазначена звітність не
подається або подається стосовно
платників податку, які фактично
отримали такі доходи. Запровадження
інших форм звітності із зазначених
питань не припускається; в) надавати
платнику податку на його вимогу
відомості про суму виплаченого на його
користь доходу, суму застосованих
соціальних податкових пільг та суму
утриманого податку; г) надавати
податковому органу інші відомості з
питань оподаткування доходів окремого
платника податку в обсягах та за
процедурою, визначеною цим Законом та
Законом України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами".

Податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону (пп.8.1.1.
п.8.1. ст.8 Закону України №889-IV). Згідно з
п. 7.1 ст. 7 вищезазначеного Закону ставка
податку становить 15 відсотків від
об'єкта оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Згідно з пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54 ПК України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом. (п. 54.5 ст. 54
ПК України).

Пунктом 58.1 ст. 58 ПК України передбачено,
що у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу. У разі
оскарження рішення контролюючого
органу про нараховану суму грошового
зобов'язання платник податків
зобов'язаний самостійно погасити
узгоджену суму, а також пеню та штрафні
санкції за їх наявності протягом 10
календарних днів, наступних за днем
такого узгодження (п. 57.3 ст. 57 ПК
України).

За таких обставин, враховуючи, що
відповідачем не утримано та не
перераховано до бюджету податок з
доходів фізичних осіб з суми
виплаченого доходу фізичним особам у
вигляді заробітної плати за період з
01.04.2009 року по 31.12.2011 року, відповідно до
приписів Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» та Податкового
кодексу України (з 01.01.2011 року),
податковим органом обґрунтовано
встановлена наявність порушення
податкового законодавства в діях
відповідача та нараховане відповідне
податкове зобов'язання.

Посилання скаржника на те, що грошові
кошти отримані працівниками є
компенсацією розходів на відрядження,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки матеріали справи не містять
доказів відрядження працівників та
відповідно даних бухгалтерського
обліку щодо витрат на дані відрядження.

Щодо доводів скаржника про пропуск
податковим органом строку на стягнення
штрафних санкцій, передбаченого ст.250
Господарського кодексу України для
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій. Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року
№2755-VI зі змінами та доповненнями
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання.

Положеннями п.102.4 ст. 102 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
якщо грошове зобов'язання нараховане
контролюючим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
102.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні такого
грошового зобов'язання, може бути
стягнутий протягом наступних 1095
календарних днів з дня виникнення
податкового боргу.

Підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПКУ визначено,
що грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Виходячи з викладеного, застосування
органами податкової служби санкцій за
порушення податкового законодавства, в
тому числі нарахування штрафу за
неперерахування до бюджету суми
податкового зобов'язання, повинно
здійснюватись з урахуванням терміну
позовної давності (1095 днів).

З огляду на викладене, колегія суддів
доходить висновку, що рішення суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог є правомірним та
обґрунтованим, винесеним з повним
дослідженням обставин справи, з
урахуванням норм чинного
законодавства, доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують,
підстав для скасування оскаржуваної
постанови та задоволення вимог
апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Теплогазмонтаж" на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 20
листопада 2012 р. у справі № 0870/8983/12 -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 20
листопада 2012 р. у справі № 0870/8983/12 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко