Справа № П/805/65/14
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 р.
Справа № П/805/65/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Михайлик А.С. розглянув в порядку
письмового провадження в приміщенні
Донецького окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату недоїмки
з єдиного внеску в розмірі 9 852,74 грн. від
7 грудня 2013 року № Ф-29099-17.

В обґрунтування вимог позивач
зазначив, що оскаржувана вимога
прийнята відповідачем із порушенням
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" в редакції
Закону України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" № 3609-VI, що
набрав чинності 06 серпня 2011 року.
Положення наведеної статті звільняють
фізичних осіб-підприємців, що
перебувають на спрощеній системі
оподаткування та є пенсіонерами за
віком від обов'язку щодо нарахування та
сплати єдиного соціального внеску за
себе. Посилаючись на відсутність
обов'язку сплачувати єдиний внесок
позивач зауважував на незаконності
нарахування відповідачем недоїмки з
єдиного внеску в розмірі 9 852,74 грн.

До судового засідання позивач не
з'явилась, надала до канцелярії суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач до судового засідання не
з'явився, був про дату, час і місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. У наданих до канцелярії суду
запереченнях на адміністративний
позов зазначив про незгоду із позовом з
підстав неналежності позивача та
правомірності нарахування єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки, як
роз'яснюють секретаріат Комітету
Верховної Ради України з питань
податкової та митної політики та
Міністерство доходів і зборів,
обов'язок зі сплати єдиного
соціального внеску покладається на
фізичних осіб-підприємців у разі
одержання ними пенсій за віком
достроково і після досягнення
пенсійного віку. Позивач не може бути
звільнена від сплати єдиного
соціального внеску через її перехід з
отримання пенсій за віком на отримання
пенсій по втраті годувальника.

З урахуванням положень частини 6 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України суд визнав за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, підприємець ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована
Виконавчим комітетом Красноармійської
міської ради 9 квітня 2003 року, номер
запису про державну реєстрацію НОМЕР_2,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_3, копія
якого наявна в матеріалах справи (арк.
справи 6). 25 червня 2012 року Державною
податковою службою України на ім'я
ОСОБА_1 виписано свідоцтво платника
єдиного податку серії НОМЕР_4 (арк.
справи 7).

7 грудня 2013 року Красноармійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
сформовано вимогу № Ф-29099-17 про сплату
недоїмки з єдиного внеску в сумі 9 852,74
грн. Згідно розрахунків відповідача
зазначена недоїмка виникла через
несплату позивачем єдиного внеску за
період з серпня 2011 року по грудень 2011,
2012 рік, січень - вересень 2013 року (арк.
справи 10-11, 22-23). У наданій відповідачем
картці особового рахунку станом на 31
жовтня 2013 року обліковується недоїмка
з єдиного внеску в сумі 9 852,74 грн. (арк.
справи 22, 23).

Правомірність визначення відповідачем
недоїмки позивача за єдиним внеском,
наявність підстав для формування
вимоги є спірним питанням цієї справи.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені в
Законі України від 8 липня 2010 року № 2464
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон 2464),
який набрав чинності з 1 січня 2011 року.

Єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) є консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та нарегулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках,передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (пункту 2
частини 1 статті 1 Закону 2464).

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 4
Закону 2464, крім інших, платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону
2464 платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно підпункту 3 частини 1 статті 7 та
частини 11 статті 8 Закону 2464 фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, нараховують
єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка на
суми, самостійно визначені, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07
липня 2011 року статтю 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" доповнено
частиною четвертою такого змісту:
"Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування". Зазначений
Закон набрав чинності 06 серпня 2011 року.

Отже, стаття 4 Закону № 2464 в редакції,
яка діє з 06 серпня 2011 року, виключає з
числа платників єдиного соціального
внеску фізичних осіб - підприємців, які
є пенсіонерами за віком та отримують
пенсію або соціальну допомогу, окрім
випадків добровільної участі цих осіб
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

06 жовтня 1990 року позивачу видано
пенсійне посвідчення № 110599, в якому
зазначено про призначення пенсії за
віком (арк. справи 8).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що
за цим законом призначаються трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років; та соціальні пенсії.

Згідно статті 6 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором. Особі, яка має
одночасно право на різні види пенсії
(за віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника), призначається
один із цих видів пенсії за її вибором
(стаття 10 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"). Порядок та умови
призначення пенсії за віком
визначаються положеннями статей 12-22
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». За змістом наведених
статей пенсіонерами за віком є особи,
які досягли встановленого законом
пенсійного віку. Досягнення особами
пенсійного віку свідчить про
відсутність в цієї особи обов'язку
здійснювати нарахування та сплати
єдиного внеску за себе у разі
перебування на спрощеній системі
оподаткування та за умови не укладення
договору про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Посилання відповідача на отримання
позивачем пенсії по втраті
годувальника як підставу виникнення
обов'язку щодо нарахування та сплати
єдиного внеску судом не приймаються до
уваги, оскільки положеннями статті 4
Закону № 2464 в редакції, яка діє з 06
серпня 2011 року, від зазначеного
обов'язку звільнено осіб, які є
пенсіонерами за віком, тобто досягли
пенсійного віку, достатнього для
призначення пенсії за віком, а не осіб,
що отримують певний вид трудової
пенсії.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено досягнення
позивачем пенсійного віку та право на
отримання пенсії за віком, здійснення
нею підприємницької діяльності,
обставина щодо перебування позивача на
спрощеній системі оподаткування не
оспорюється сторонами. Враховуючи
наведені обставини та відсутність в
матеріалах справи доказів укладення
позивачем з Пенсійним фондом договору
про добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивач не є
платником єдиного внеску.

З огляду на таке, позовні вимоги про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску в розмірі 9 852,74 грн. від 7
грудня 2013 року № Ф-29099-17 підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене на підставі
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 104-107, 121-143, 151-154, 158, 162, 163,
167, 181,185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату недоїмки в розмірі 9
852,74 грн. від 7 грудня 2013 року № Ф-29099-17, -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 7 грудня 2013 року
№ Ф-29099-17.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) судовий
збір в розмірі 240,87 грн. (двісті сорок
грн. 87 копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний 14 січня 2014 року.

Суддя
Михайлик А.С.