Справа № 408/89/13-а
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/800/25874/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Біловодського районного
суду Луганської області від 21 березня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Біловодському районі Луганської
області (далі - Управління) про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з адміністративним позовом, в
якому просила визнати протиправною
відмову Управління у нарахуванні
пенсії по втраті годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та зобов'язати відповідача здійснити
нарахування такої пенсії в розмірі 50%
пенсії по інвалідності померлого
годувальника та щомісячної
компенсації в розмірі 12% мінімальної
пенсії за віком з 1 липня 2012 року.

Позов обґрунтовано тим, що її покійний
чоловік приймав участь у ліквідації
аварії на ЧАЕС з 23 січня 1988 року по 22
квітня 1988 року, мав статус ліквідатора
3-ї категорії та захворювання, яке
призвело до його смерті. 21 червня 2012
року вона звернулася до відповідача із
заявою про призначення їй пенсії по
втраті годувальника, але Управління
відмовило їй в задоволенні вказаної
заяви, мотивуючи тим, що позивач не
досягла 57 років та 6 місяців. Таке
рішення, на думку позивача, є
незаконним, оскільки вона вже
отримувала на підставі рішення суду
дострокову пенсію за віком яка
призначена не раніше, ніж за 5 років до
досягнення нею пенсійного віку як
дружині чоловіка, смерть якого
пов'язана з виконанням обов'язків по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
тому фактично така пенсія є пенсією по
втраті годувальника.

Постановою Біловодського районного
суду Луганської області від 21 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку в Управлінні,
отримує дострокову пенсію за віком на
підставі постанови Луганського
окружного адміністративного суду від 7
квітня 2009 року, як дружина померлого
ліквідатора наслідків катастрофи на
ЧАЕС від захворювання пов'язаного з
виконанням обов'язків військової
служби при ліквідації наслідків аварії
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

21 червня 2012 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про переведення
з пенсії за віком на пенсію по втраті
годувальника.

Повідомленням від 3 серпня 2012 року про
відмову в призначенні пенсії по втраті
годувальника, шляхом переведення з
пенсії за віком на пенсію по втраті
годувальника, Управління з посиланням
на передчасність звернення, а саме
відсутність у позивача належного віку
57 років 6 місяців прийнято рішення про
відмову у переведені (призначені)
іншого виду пенсії.

Відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року №796-XII пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Пенсія в разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із зазначеною статтею, що
розподіляється між ними рівними
частками.

До непрацездатних членів сім'ї
померлого годувальника належать особи,
зазначені у статті 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Пунктом 2 частини 2 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV)
непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Згідно з статтею 26 Закону №1058-IV
для осіб які народились з 1 жовтня
1958 року по 31 березня 1959 року
встановлено пенсійний вік 57 років 6
місяців.

З огляду на викладене правильними
є висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про відсутність правових
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки відмовляючи в
призначенні позивачу пенсії по втраті
годувальника з підстав не досягнення
нею віку, передбаченого статтею 26
Закону №1058-IV, відповідач діяв
відповідно до норм чинного
законодавства.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального та процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Біловодського районного
суду Луганської області від 21 березня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й. Рецебуринський(

доповідача)

Судді
В.І.
Ємельянова

М.М. Олексієнко