Справа № 812/10116/13-а
Суддя: К.В. Агевич
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10116/13-а

приміщення суду за адресою: 91055, м.
Луганськ, вул. Поштова, 1

Луганський окружний адміністративний
суд у складі

Головуючого судді
Агевича К.В.,

при секретарі судового засідання
Ліпко Т.М.,

за участю:

представників позивача: Жукова М.С.
(довіреність від 25.11.2013 №50/1-ю)

Шабадаш Д.С.
(довіреність від 19.08.2013 №39)

представника відповідача: Артюхова
Л.Т. (довіреність від 19.06.2013 № 28/10)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спар Луганськ" до
Ленінської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Луганську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 04.11.2013, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013 до Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Спар
Луганськ" (далі - позивач) до Ленінської
об'єднаної державної податкової
інспекції у м. Луганську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області (далі - відповідач) про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 04.11.2013.

06.12.2013 ухвалою Луганського окружного
адміністративного суду було відкрито
провадження за вказаним
адміністративним позовом та
призначено справу до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

В обґрунтування позову позивачем було
зазначено наступне.

04.11.2013 Ленінською ОДГП у м. Луганську ГУ
Міндоходів у Луганській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
сплату 657374грн. - податку на додану
вартість, 328687 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій, застосованих за
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість п. 198.1, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України.

Позивач - ТОВ «Спар Луганськ» вважає, що
ДПІ у м. Луганську ГУ Міндоходів у
Луганській області при прийнятті
висновків невірно надала оцінку
фактичним обставинам господарської
операції за Договором поставки № 22012
від 22.01.2013, не в повній мірі дослідила
надані документи та невірно
проаналізувала норми діючого
законодавства, регулюючого даний вид
правовідносин.

ТОВ «Спар Луганськ» вказує, що
правомірно сформувало податковий
кредит з податку на додану вартість в
періоді, за який проводилась перевірка,
висновок Акту перевірки від 20.09.2013
№209/12-36-22-03/09/34641889 є помилковим, а
податкове повідомлення-рішення №
від 04.11.2013 є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позові і
письмових поясненнях до позову та
просив задовольнити адміністративний
позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав пояснення аналогічні викладеним
у письмових запереченнях, вважав
позовні вимоги необґрунтованими та
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Відповідно до Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
визначає Податковий Кодекс України від
02 грудня 2010 року № 2755-VI (надалі - ПК
України).

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи наступне.

Ленінською ОДПІ у м. Луганську ГУ
Міндоходів у Луганській області
отримано акт ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва від 31.05.13 № 1669/22-30/30127927
«Про результати позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Вторметекспорт» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з ПДВ по
взаємовідносинах з ПП «Астрія Стар» за
період лютий 2013 року.

У зв'язку з чим листом від 07.08.13 №2795/227-413
Ленінською ОДПІ у м. Луганську було
направлено запит позивачу щодо надання
документів підтверджуючих
фінансово-господарських відносин між
ТОВ «Спар-Луганськ» та ТОВ
«Вторметекспорт». (а.с. 182-183).

Листом від 02.09.13 №670 позивачем було
скеровано відповідачу запитувані
документи. (а.с. 181).

Наказом від 29.08.2013 № 320 відповідачем
призначено позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Спар-Луганськ» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
«Вторметекспорт» за лютий 2013, який
разом з направленням на перевірку було
вручено підприємству 02.09.2013 (а.с. 135-136).

Податковим органом здійснено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Спар-Луганськ» і за
результатами перевірки складено акт
від 20.09.2013 №209/12-36-22-03/09/34641889 (а.с.32-48).

Вказаним актом перевірки від 20.09.2013
№209/12-36-22-03/09/34641889 ТОВ «Спар-Луганськ»
встановлено порушення - п. 198.1, п. 198.2, п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу від 02.12.10,
в результаті чого, на думку
перевіряючи, занижено податок на
додану вартість всього у розмірі 986 061,50
грн. (за основним платежем - 657 374,00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
328 687,00 грн.).

04.11.2013р. Ленінською ОДПІ у м. Луганську
ГУ Міндоходів у Луганській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № про
сплату 657374грн. - податку на додану
вартість, 328687 грн. - штрафних
(фінансових) санкцій, застосованих за
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість п. 198.1, п.198.2,
п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України. (а.с. 30)

Підстави та порядок проведення
перевірки позивачем не заперечуються.

Судом встановлено, що 22.01.2013 ТОВ «Спар
Луганськ» були укладені Договір
поставки олії соняшникової № 22012 з ТОВ
«Вторметекспорт» (а.с. 50-55) та Договір
комісії № 01222К з ТОВ «Ферко» (а.с. 56-64).
Вказані договори були укладені у м.
Одеса. Для підписання договорів до м.
Одеса був направлений у відрядження
директор ТОВ «Спар Луганськ»
Худокормова Л.П., про що свідчать
наступні документи: наказ № 1-в від
03.01.2013 про направлення у відрядження,
посвідчення про відрядження, звіт про
використання коштів, виданих на
відрядження (а.с. 66-74). Повноваження
директора на підписання договорів
підтверджуються протоколом загальних
зборів учасників ТОВ «Спар Луганськ» №
1 від 21.01.2013. (а.с. 65).

Відповідно до п. 6 додатку № 1 до
договору поставки продавець
зобов'язаний здійснити поставку товару
на комплекс з перевантаження та
переробки тропічних олій (м. Южний,
Одеська обл.) не пізніше 28.02.2013.

11.02.2013 було здійснене приймання товару
від ТОВ «Вторметекспорт». У зв'язку з
чим до м. Одеса у відрядження прибули
директор ТОВ «Спар Луганськ»
Худокормова Л. П. та начальник
комерційного відділу Бєлан О. В., про що
свідчать наступні документи: накази
про направлення у відрядження № 3-в від
30.01.2013 р. та № 4-в від 06.02.2013, посвідчення
про відрядження, звіти про
використання коштів, виданих на
відрядження (додаток № 13).

Згідно п. 2.2. Договору поставки № 22012 від
22.01.2013 перехід права власності на товар
від постачальника покупцю
відбувається в момент передачі
накладної проти довіреності. 11.02.2013
начальником комерційного відділу
Бєланом О. В. була підписана видаткова
накладна № 64 від 11.02.2013. Також на
підтвердження якості товару
постачальником було надано
посвідчення про якість № 331 на рослинну
олію за ДСТУ 4492:2005 та зведений акт по
переробці сировини та виробництву
готової продукції за січень 2013 (додаток
№ 15), а на підтвердження наявності
товару на складі була видана
відповідна довідка (додаток № 16).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що товар був прийнятий належним чином
відповідно до вимог діючого
законодавства та Договору поставки №
22012 від 22.01.2013.

Після прийняття товару і виникнення у
ТОВ «Спар Луганськ» права власності на
нього, товар був переданий комісіонеру
(ТОВ «Ферко») за договором комісії №
01222К від 22.01.2013 для подальшої реалізації
олії соняшникової на експорт. Товар у
кількості 369 тонн був реалізований
компанії «Альфа Трейдінг Лімітед».
Документами, підтверджуючими подальшу
реалізацію та переміщення олії
соняшникової є:

- контракт № СSFO/UKR/2013/PO254/1 від 11.02.2013
між ТОВ «Ферко» та компанією «Альфа
Трейдінг Лімітед», укладений на
виконання Договору комісії №01222К від
22.01.2013 (додаток № 17);

- контракт № СSFO/UKR/2013/PO261 від 21.02.2013
між ТОВ «Ферко» та компанією «Альфа
Трейдінг Лімітед», укладений на
виконання Договору комісії №01222К від
22.01.2013 (додаток № 18);

- митна декларація від 16.03.2013 №
500010102/2013/001839 (додаток № 19);

- митна декларація від 23.03.2013 №
500010102/2013/001980 (додаток № 20);

- звіт комісіонера про виконання
робіт за Договором комісії №01222К та акт
надання послуг № 3060 від 29.03.2013. (додаток
№ 21).

Частина товару у кількості 6 тонн була
повернута від ТОВ «Ферко» ТОВ «Спар
Луганськ», а від ТОВ «Спар Луганськ»
ТОВ «Вторметекспорт».

Згідно п. 7 Додатку № 1 до Договору
поставки № 22012 від 22.01.2013 покупець
здійснює оплату за товар протягом 180
днів з моменту його поставки. ТОВ «Спар
Луганськ» сплачувало вартість товару
частинами за період з 15.05.2013 по 04.07.2013,
що підтверджується платіжними
дорученнями № 5233 від 15.05.2013; № 5402 від
16.05.2013; № 5436 від 17.05.2013; № 5545 від 20.05.2013; №
5539 від 20.05.2013 ; № 5557 від 21.05.2013; № 5592 від
22.05.2013; № 5730 від 24.05.2013; № 6145 від 04.06.2013; №
7316 від 04.07.2013 (додаток № 22).
Заборгованості у ТОВ «Спар Луганськ»
перед ТОВ «Вторметекспорт» немає.

Податкові накладні внесено до реєстру
виданих та отриманих податкових
накладних (а.с. 117).

Здійснення розрахунків
підтверджується платіжними
дорученнями та випискою по рахунку
(а.с.103-107,221-222).

Вказані операції відображено у
бухгалтерському обліку позивача (а.с.
162-170)

Сумнівів щодо достовірності
вищевказаних документів, їх оформлення
у суду не виникає.

Таким чином, судом встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач має всі належним чином
оформлені та достатні первинні
документи згідно Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», які дозволяють
підтвердити зв'язок цих витрат з
господарською діяльністю підприємства
та підтверджують валові витрати, які
понесені позивачем.

Надаючи оцінку обґрунтованості
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Розділом V Податкового кодексу України
врегульовані питання, пов'язані з
обчисленням та сплатою податку на
додану вартість.

У відповідності із статтею 187
Податкового кодексу України:

- датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку (пункт 187.1);

- датою виникнення податкових
зобов'язань у разі ввезення товарів на
митну територію України є дата подання
митної декларації для митного
оформлення. Датою виникнення
податкових зобов'язань за операціями з
постачання послуг нерезидентами,
місцем надання яких є митна територія
України, є дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
в оплату послуг або дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг нерезидентом,
залежно від того, яка з подій відбулася
раніше (пункт 187.8);

- попередня (авансова) оплата вартості
товарів, що експортуються чи
імпортуються, не змінює значення сум
податку, які відносяться до
податкового кредиту або податкових
зобов'язань платника податку, такого
експортера або імпортера (пункт 187.11).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
яка згідно з пунктом 201.6 статті 201
Податкового кодексу України є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(пункт 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх
ввезенні на митну територію України (у
тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого
вести облік результатів спільної
діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 статті 198 ПК України
198.2 датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного
податкового періоду, а також від
того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 196 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Вищим адміністративним судом України у
листі від 02.06.11 № 742/11/13-11 зазначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати
рух активів у процесі здійснення
господарської операції, при цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Не заслуговують на увагу суду доводи
відповідача щодо відсутності у ТОВ
«Спар Луганськ» товарно-транспортних
накладних, оскільки на думку суду з
цього приводу відповідачем не в повній
мірі з'ясовано та проаналізовано
порядок придбання ТОВ «Спар Луганськ»
товару по Договору поставки №22012 від
22.01.2013.

Так відповідно до п. 1.1. Договору
поставки №22012 від 22.01.2013, який укладено
між ТОВ «Вторметекспорт»
(постачальник) та ТОВ «Спар Луганськ»
(покупець), постачальник зобов'язаний
передати у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти й
оплатити товар на умовах, що
передбачені цим Договором.

Відповідно до додатку №1 до Договору
поставки, який є невід'ємною частиною
Договору поставки, Продавець продає, а
Покупець купує наступний Товар: Олія
соняшникова нерафінована,
українського походження, врожаю 2012
року, в кількості 375 тон. безпосередньо
зі складу Постачальника - комплексу з
перевантаження та переробки тропічних
олій, м. Южний, Одеська область. Тобто,
ТОВ «Спар Луганськ» є покупцем, а ні
вантажеотримувачем товару, який вже
був поставлений та знаходився на
конкретному складі, обумовленому в
договорі та, відповідно, не може мати
товарно-транспортну документацію на
цей товар.

Пунктом 2.2. Договору встановлено, що
перехід права власності на товар від
постачальника покупцю відбувається в
момент передачі накладної проти
довіреності.

Як встановлено в судовому засіданні.
11.02.2013 з комплексу з перевантаження та
переробки тропічних олій, м. Южний,
Одеська область представниками ТОВ
«Спар Луганськ» від ТОВ
«Вторметекспорт» було отримано товар
по Договору поставки. Представнику
покупця, відповідно до п.2.2 Договору
поставки, передано підписану
керівником та скріплену печаткою
постачальника видаткову накладну №64
від 11.02.2013, яка також була підписана
представником покупця, та, відповідно,
сторонами складено Акт №1
прийому-передачі товару від 11.02.2013р.,
який підписано керівниками та
скріплено печатками підприємств.

Таким чином, укладений між ТОВ
«Вторметекспорт» та ТОВ «Спар
Луганськ» договір поставки №22012 від
22.01.2013 за своєю сутністю не є договором
перевезення, відповідно до якого,
згідно ч. З ст.909 Цивільного кодексу
України та п.11 Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997р. №363 дійсно вимагається
складання товарно-транспортних
накладних, як основного документу, що
підтверджує перевезення товару.

Обов'язковість наявності
товарно-транспортних накладних, для
правовідносин поставки не передбачено
ні діючим законодавством України, ні
укладеним договором поставки та іде в
супереч суті правовідносин, які
виникли між ТОВ «Спар Луганськ» та ТОВ
«Вторметекспорт».

Посилання відповідача на те того, що у
зв'язку з відсутністю у ТОВ
«Вторметекспорт» основних засобів,
виробничого обладнання, транспортного
та торгівельного обладнання,
матеріалів (сировини), товарних
запасів, трудових ресурсів неможливо
підтвердити реальність здійснення
господарських операцій між ТОВ
«Вторметекспорт» та ТОВ «Спар
Луганськ», що на думку відповідача
підтверджується актом ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва від
31.05.2013 №1669/22- 30/30127927 спростовується
наданою ТОВ «Спар Луганськ» відповіддю
ТОВ «Вторметекспорт» та доказами
наявності у ТОВ «Вторметекспорт»,
нібито відсутніх основних засобів,
трудових ресурсів, а саме: копії
переліку основних засобів та копії
форми 1 ДФ про кількість працюючих на
підприємстві (а.с. 108-114).

Також слід зазначити, що згідно Листа
№742/11/13-11 від 02.06.2011 ВАС України,
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Таким чином, враховуючи, що відповідно
до договору поставки №22012 від 22.01.2013 та
інших, наданих первинних документів
ТОВ «Спар Луганськ», товар за цим
договором було отримано у власність
відповідно до діючого законодавства,
відносини між учасниками попередніх
ланцюгів постачання не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачання платником податків
та його безпосереднім контрагентом, а
тому порушення ТОВ «Вторметекспорт»
податкової дисципліни не є підставою
для відмови у праві на податковий
кредит.

Суд вважає, що визначальним чинником
для формування податкового кредиту
платника ПДВ є подальше використання
таких товарів (основних фондів) в
операціях оподаткувань в рамках
господарської діяльності такої особи -
платника податку. Використання у своєї
господарської діяльності отриманих
товарів доведено в судовому засіданні
позивачем.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено обставини, що
підтверджують обґрунтованість
визначення позивачем податкового
кредиту з податку на додану вартість:
наявність у платника податку виданої
йому продавцем товару податкових
накладних, оформлених з дотриманням
вимог чинного законодавств; сплата
продавцю вартості товару з податком на
додану вартість; доводи податкового
органу про безтоварність операцій
свого підтвердження не знайшли, та
спростовані матеріалами справи; на час
здійснення господарських операцій, за
якими податковий орган не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальник був
включений до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мав свідоцтво
про реєстрацію платника податку на
додану вартість, а тому покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями, ні за
можливу недостовірність відомостей
про них, наведених у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

Суд вважає, що актом перевірки не
встановлено жодного фактичного
порушення вимог наведених норм
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Чинним законодавством України на
сторону цивільно-правової угоди, -
покупця товару (робіт, послуг), яка є
платником податків, не покладено
обов'язку при формуванні податкового
кредиту з податку на додану вартість
здійснювати контроль та перевірку за
дотриманням усіма постачальником
вимог законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, сплати
податку до бюджету і в подальшому за
можливі дії порушника або через
відсутність документального
підтвердження сплати податку
зазнавати певних негативних
матеріальних наслідків у вигляді
позбавлення права на отримання
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, заявленого у межах сум
податку, фактично сплачених ним у
попередньому податковому періоді
постачальникам товару (робіт, послуг).

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з такими
постачальниками з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями чи сприяння
ухиленню постачальниками товару від
виконання податкових зобов'язань може
слугувати підставою для зменшення
податковим органом податкового
кредиту з податку на додану вартість
позивача.

Оскільки податковим органом не надано
жодних доказів щодо наявності в діях
позивача ознак таких дій, а наведені
податковим органом доводи не є такими,
що спростовують правильність
заявленої позивачем суми кредиту з
податку на додану вартість, тому суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню, а
податкове повідомлення-рішення від
№ від 04.11.2013 підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, а також те, що
приписами ст. 55 Податкового кодексу
України передбачено можливість
скасування податкових
повідомлень-рішень податкового органу,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

У відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України
в судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Виготовлення постанови у
повному обсязі відкладено, про що
повідомлено сторонам після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні
з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 КАС
України.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
105, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Спар
Луганськ" до Ленінської об'єднаної
державної податкової інспекції у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 04.11.2013 -
задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Ленінської об'єднаної
державної податкової інспекції у м.
Луганську Головного управління
Міндоходів у Луганській області
№ від 04.11.2013.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спар Луганськ"
судовий збір у сумі 458,80 грн. (чотириста
п'ятдесят вісім гривень 80 копійок).

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд у порядок і строки, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова складена у повному обсязі 03
лютого 2014 року.

Суддя
К.В. Агевич