Справа № 2а-14746/09/2170
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2014 року м.
Київ К/9991/95002/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Бившевої Л.І.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Херсоні
на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.07.2011 року
та постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.04.2010 року
по справі № 2-а-14746/09/2170 за позовом
Державної податкової інспекції у місті
Херсоні до Херсонського державного
бюро технічної інвентаризації,
Територіальних громад Херсонської
області в особі Херсонської обласної
ради та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Турінвест 1966», третя
особа Автотранспортне підприємство
Херсонської обласної державної
адміністрації, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Херсонського державного бюро
технічної інвентаризації,
Територіальних громад Херсонської
області в особі Херсонської обласної
ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Турінвест 1966», за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні відповідачів -
Автотранспортного підприємства
Херсонської обласної державної
адміністрації про визнання недійсним
договору купівлі-продажу будівель та
споруд від 15 вересня 2009 року,
укладеного між Територіальними
громадами Херсонської області в особі
Херсонської обласної ради та ТОВ
«Турінвест 1966», застосування наслідків
визнання господарського зобов'язання
недійсним за ст. 208 Господарського
кодексу України, скасування державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.04.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22.07.2011 року у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі
нотаріально посвідченого договору від
15 вересня 2009 року, укладеного між
Територіальними громадами Херсонської
області в особі Херсонської обласної
ради та ТОВ «Турінвест 1966» було
здійснено відчуження нерухомого майна,
яке належить на праві повного
господарського відання
Автотранспортному підприємству
Херсонської обласної державної
адміністрації та розташоване у м.
Херсоні, вул. Молодіжна, 76.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Виходячи із вимог чинного
законодавства слідує, що угода може
бути визнана недійсною лише з підстав і
з наслідками, передбаченими законом,
через що у кожній справі суд повинен
встановлювати наявність тих обставин,
з якими закон пов'язує визнання угоди
недійсною.

Необхідними умовами для визнання угоди
недійсною є її укладення з метою
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства та наявність умислу хоча
б у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків. Наявність
умислу у сторін (сторони) угоди означає,
що вони (вона) усвідомлювали або
повинні були усвідомлювати
протиправність угоди, що укладалася і
суперечність її мети інтересам держави
та суспільства і прагнули або свідомо
допускали настання протиправних
наслідків.

Як вбачається з обставин справи, судами
не встановлено, а позивачем не
доведено, що на момент здійснення
правочину та його виконання
відповідачі мали намір на укладення
правочину всупереч інтересам держави
або суспільства.

Саме по собі господарське зобов'язання,
яке оформлено відповідними первинними
документами, не є таким, що суперечить
інтересам держави та суспільства;
предмет поставки не виключений законом
із цивільного обігу, на виконання умов
договору не вимагалась ліцензія, не
було й інших законодавчих обмежень
стосовно реалізації наведених товарів
(олії соняшникової).

Встановлено, що наданими позивачем
доказами не спростовано презумпції
правомірності правочину (договору) і не
підтверджено наявність обставин,
передбачених ч.1 ст.234 ЦК України; у свою
чергу матеріалами справи
документально підтверджується
виконання зобов'язань по укладеним
угодам.

При цьому, судами обґрунтовано
зазначено, що чинним законодавством не
передбачено обов'язку покупця
(замовника) перевіряти достовірність
даних, які вказуються продавцем
(виконавцем) в його первинних
документах, а також контролювати
показники податкової звітності по
податках та обов'язкових платежах.

Якщо контрагент за договором не
виконав свого зобов'язання по
декларуванню та сплаті податку до
бюджету чи подачі звітності до
податкових органів, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо нього, але не є
підставою для визнання недійсними
угод, які він укладав під час своєї
підприємницької діяльності та не
звітувався перед податковими органами.

Несплата податків однією із сторін
господарського зобов'язання не може
вважатися підтвердженням мети цього
відповідача при укладенні та виконанні
виниклого зобов'язання на ухилення від
сплати податків. При цьому, порушення
правил оподаткування може слугувати
підставою для нарахування податкових
зобов'язань та застосування штрафних
санкцій, а не визнання недійсним
господарського зобов'язання.

Судами також обґрунтовано зазначено,
що положення ст.ст.207, 208 ГК України слід
застосовувати з урахуванням того, що
правочин, який вчинений з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, а тому
згідно з ч.1 ст.203, ч.2 ст.215 ЦК України є
нікчемним, і визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Органи
державної податкової служби можуть на
підставі п.11 ст.10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
звертатися до судів із позовами про
стягнення в дохід держави коштів,
одержаних за правочинами, вчиненими з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
посилаючись на їхню нікчемність.

В частині вимог про застосування
наслідків, які передбачені ст.208 ГК
України, судами враховано, що
податковим органом не доведено в межах
належності і допустимості доказів
здійснення відповідачами
господарських операцій з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, тому правильними є
висновки судів про відсутність підстав
для застосування правових наслідків,
передбачених ст.208 ГК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, в державному реєстрі обтяжень
рухомого майна внесено запис про
податкову заставу всього майна, яке
належить Автотранспортному
підприємству Херсонської обласної
державної адміністрації. Однак,
предметом договору купівлі-продажу,
від 15 вересня 2009 року, укладеного між
Територіальними громадами Херсонської
області в особі Херсонської обласної
ради та ТОВ «Турінвест 1966» було
здійснено відчуження нерухомого майна,
яке складається з будівель та споруд.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Херсоні
відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.07.2011 року
та постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13.04.2010 року
по справі №2-а-14746/09/2170 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписБившева Л.І. підписРибченко А.О.