Справа № 815/8537/13-а
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/8537/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року
м.
Одеса 16год.20хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді Аракелян М.М.

За участю секретаря - Терещук С.Ю.

За участю сторін:

Від позивача: Будяну О.В. - за
довіреністю

Від відповідача: Трусов А.С. - за
довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітстройпроект» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м.Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправними та
незаконними дій, визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна
позовна заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітстройпроект», в
якій позивач просить суд визнати
протиправними та незаконними дії щодо
складення акту „Про результати
камеральної перевірки достовірності
декларування залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду з податку на
додану вартість товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітстройпроект» за
серпень 2013 року" та щодо зроблення
висновків в акті камеральної перевірки
про порушення з боку ТОВ
«Елітстройпроект» п.200.4 ст.200 та п.102.5
ст.102 Податкового кодексу України, що
призвело до завищення від'ємного
значення податку на додану вартість за
серпень 2013 року у розмірі 841388грн.;
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Київському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 19.11.2013р.; стягнути судовий збір з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Елітстройпроект».

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на протиправність
оскаржуваного
податкового-повідомлення рішення та
дій по складанню акта, оскільки під час
вказаної перевірки перевірялася
податкова декларація з податку на
додану вартість (звітна нова) за
серпень 2013 року ТОВ «Елітстройпроект»,
яка була подана 20 вересня 2013 року.
Вказана декларація позивачем була
заповнена з помилками, а саме:
помилково заповнені показники рядка
23.2. декларації з ПДВ (сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах. У зв'язку з чим,
17.10.2013 року TOB «Елітстройпроект» надало
до податкового органу уточнюючу
декларацію з виправленою помилкою, а
саме: було вилучено помилково
заповнені показники рядка 23.2.
декларації (сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах), та виправлено
помилку шляхом правильного зазначення
показників у рядок 24 декларації
(залишок від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду).

TOB «Елітстройпроект» із заявою про
повернення надміру сплаченого податку
на додану вартість до податкового
органу не зверталось. Сума ПДВ 841388грн.
не заявлялася до бюджетного
відшкодування та не враховувалася в
рахунок зменшення суми податкового
боргу з податку, що виник за попередні
звітні (податкові) періоди, така сума
була правомірно відображена TOB
«Елітстройпроект» в рядку 24 "Залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду"
податкової звітності з ПДВ.

Отже ДПІ безпідставно встановлено
порушення ТОВ «Елітстройпроект» вимог
п.102.5 ст.102 ПК України. Відсутні також і
порушення п.200.4 ст.200 ПК України,
оскільки не встановлено жодних
розбіжностей між даними податкової
звітності та реєстром податкових
накладних, розбіжностей між
податковими зобов'язаннями
контрагентів та податковим кредитом
ТОВ «Елітстройпроект» за серпень 2013р.

Щодо протиправності дій податкового
органу позивач вказує на наступне.
Листом ДПА України «Щодо оформлення
Акта про результати камеральної
перевірки податкової декларації
(розрахунку) щодо окремих
загальнодержавних та місцевих
податків і зборів" від 21.06.2011 року №
17197/7/15» встановлено, що акт про
результати камеральної перевірки
податкових декларацій (розрахунків) не
складається у випадку якщо до початку
проведення камеральної перевірки
платником податку подано нову звітну
або уточнюючу декларацію (розрахунок) з
виправленими показниками. Перевірка
проведена 18.10.2013 року, тоді як уточнюючу
декларацію за серпень 2013 року до
податкового органу подано 17.10.2013 року.

Відповідач з адміністративним позовом
не погоджується та вважає його таким,
що не підлягає задоволенню,
посилаючись на правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, у зв'язку з
встановленням порушення позивачем
вимог податкового законодавства. В
підтвердження зазначеного останній
посилається на те, що з урахуванням
строків давності (1095днів) від'ємні
залишки за червень 2010 року, липень 2010
року, лютий 2010 року, січень 2010 року,
березень 2010 року, серпень 2010 року,
травень 2010 року, листопад 2009 року,
жовтень 2010 року, грудень 2009 року,
вересень 2009 року не можуть бути
відображені платником в рядку 24
декларації, не підлягають зарахуванню
платником у зменшення податкових
зобов'язань в податкових деклараціях
наступних податкових періодах, не
можуть бути заявленими платником до
відшкодування на розрахунковий
рахунок чи в рахунок майбутніх
платежів та перераховуватися за заявою
на розрахунковий рахунок платника.

В порушення п.102.5 ст.102 Податкового
кодексу України позивачем включено до
рядка 24 декларації з податку на додану
вартість за серпень 2013 року залишок
від'ємного значення за період, у тому
числі, з листопада 2009 року по жовтень 2010
року, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали наведені позиції по
суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані учасниками судового процесу
докази в їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 18.10.2013р. посадовою
особою ДПІ у Київському районі м.Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області на
підставі п.200.10 ст.200 ПК України, п.76.1
ст.76 ПК України проведено камеральну
перевірку достовірності декларування
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду з
податку на додану вартість товариства
з обмеженою відповідальністю
«Елітстройпроект» у сумі 1380173 грн.,
відображених в податковій декларації з
податку на додану вартість за серпень
(нова звітна) від 20.09.2013р. № та
уточнюючому розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість до податкової декларації з
податку на додану вартість за серпень
2013 року № від 17.10.2013 року.

За результатами вказаної перевірки
відповідачем складений акт №601/22-01/34873867
від 18.10.2013р. «Про результати
камеральної перевірки достовірності
декларування залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду з податку на
додану вартість товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітстройпроект»
за серпень 2013 року.».

Відповідно до акту перевірки
встановлено порушення позивачем п. 102.5
ст.102 Податкового Кодексу України - TOB
«Елітстройпроект» не має права на
отримання залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду з податку на додану вартість:
серпень 2013 року - 841388,00 грн.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки, позивач 30.10.2013 року надіслав
до ДПІ у Київському районі м.Одеси
заперечення на акт перевірки.

18.11.2013 року позивач отримав відповідь
на заперечення від ДПІ у Київському
районі м.Одеси №10816/22-01 від 14.11.2013р., яким
заперечення ТОВ «Елітстройпроект»
відхилені.

На підставі акту перевірки від 18.10.2013р.
ДПІ прийняте податкове
повідомлення-рішення № від
19.11.2013р. про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 841388,00 грн.

Суд вважає позовні вимоги
необґрунтованими в частині визнання
протиправними дій щодо складення акту
перевірки та щодо зроблення висновків
в акті камеральної перевірки з огляду
наступного.

Згідно п.п.75.1.1. п.75.1. ст.75 ПК України
камеральною вважається перевірка, яка
проводиться у приміщенні
контролюючого органу виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

Відповідно до вимог ст.76 Податкового
кодексу України, камеральна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби без
будь-якого спеціального рішення
керівника такого органу або
направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком. Згода платника податків на
перевірку та його присутність під час
проведення камеральної перевірки не
обов'язкова. Порядок оформлення
результатів камеральної перевірки
здійснюється відповідно до вимог
статті 86 цього Кодексу.

Згідно положень ст.200.10 ст.200
Податкового кодексу України протягом 30
календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних.

Отже, податковий кодекс чітко
передбачає умови та порядок проведення
камеральних перевірок, відповідачем
проведено перевірку з урахуванням
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, без порушення порядку
проведення та оформлення камеральних
перевірок.

Позивач не зазначає, які саме норми
податкового законодавства порушено
ДПІ у зв'язку із проведенням
камеральної перевірки, та посилається
виключно на ненормативні роз'яснення
у листі ДПА України.

Щодо визнання незаконними дій по
формуванню висновків акту перевірки,
суд вважає за необхідне зазначити, що
акт перевірки є виключно носієм
доказової інформації про виявлені
податковим органом порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства платниками податків,
обов'язковим документом, на підставі
якого приймається відповідне рішення
контролюючого органу. Акт перевірки
платників податків не створює жодних
правових наслідків у вигляді
виникнення, зміни чи припинення прав
платника податків, не породжує
правовідносин, що можуть бути
предметом спору через те, що на
підставі акту перевірки є обов'язок
відповідного територіального органу
державної податкової служби прийняти
податкове повідомлення - рішення, яке в
свою чергу може бути оскаржено. Платник
податків не позбавлений права
заперечувати та спростовувати факти та
висновки викладені, в акті перевірки,
під час оскарження податкових
повідомлень-рішень органу ДПС. Таким
чином, для платника податків правове
значення та певні наслідки має рішення
(податкове повідомлення-рішення),
прийняте податковим органом на
підставі акту перевірки, порядок
оскарження яких визначений ст.56 ПК
України.

Суд погоджується з правовою позицією
позивача в частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення з
огляду на наступне.

Як встановлено судом, ТОВ
«Елітстройпроект» до ДПІ у Київському
районі м.Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області 20 вересня 2013 року подано
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2013р. з заповненим
рядком декларації 23.2 (сума, що підлягає
бюджетному відшкодуванню у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість в наступних звітних
(податкових) періодах - 992315грн.).

Відповідно у додатку 2 до податкової
декларації з ПДВ помилково заповнено
колонку „частина залишку від'ємного
значення, фактично сплачена
отримувачем товарів (послуг) або до
Державного бюджету України.........."
замість значення рядка 24 декларації
звітного податкового періоду.

17.10.2013 року позивачем до ДПІ у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області подано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за
серпень 2013 року з додатком №2 та
додатком №3.

Відповідно до вказаного уточнюючого
розрахунку позивачем виправлено
помилку рядка 23.2 декларації (сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в наступних
звітних (податкових) періодах) шляхом
вилучення раніше вказаних показників
та зазначено показники у рядок 24
декларації (залишок ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду).

Згідно додатку №2 до декларації
"Довідка про залишок суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду" позивачем відображено залишок
від'ємного значення попереднього
періоду - вересень 2009 року, жовтень 2009
року, листопад 2009 року, грудень 2009 року,
січень 2010 року, лютий 2010 року, березень
2010 року, травень 2010 року, червень 2010
року, липень 2010 року, серпень 2010 року,
вересень 2010 року, жовтень 2010 року,
листопад 2010 року у розмірі 992315 грн.)
рядка 24 уточнюючого розрахунку.

Спірні правовідносини регулюються
Податковим кодексом України від 02.12.2010
року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до положень діючого
законодавства формами податкової
звітності з податку на додану вартість
є

податкова декларація з податку на
додану вартість;

уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок;

розрахунок податкових зобов'язань,
нарахованих отримувачем послуг, не
зареєстрованим як платник податку на
додану вартість, які постачаються
нерезидентами, у тому числі їх
постійними представництвами, не
зареєстрованими платниками податків,
на митній території України, що
додаються.

Зокрема, податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього ПКУ та чинному
на час її подання. Форма податкової
декларації повинна містити необхідні
обов'язкові реквізити і відповідати
нормам та змісту відповідних податку
та збору. Обов'язкові реквізити - це
інформація, яку повинна містити форма
податкової декларації та за
відсутності якої документ втрачає
визначений цим Кодексом статус із
настанням передбачених законом
юридичних наслідків. Пункт 48.3 ПКУ
передбачає вимоги до обов'язкових
реквізитів податкової декларації.

Відповідно до п.50.1 ст.50 ПК України у
разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинною на час
подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п.5 розділу VI Наказу
Мінфіну «Про затвердження форм та
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість" у разі виправлення
значення рядка 24 декларації, яке у
майбутніх звітних періодах впливало на
значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий
розрахунок подається за кожний звітний
період, у якому значення рядка 24
декларації впливало на значення рядка
25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки
можуть бути подані лише як самостійні
документи, оскільки форма декларації
передбачає можливість подання
уточнюючого розрахунку як додатка до
неї лише за один звітний період помилки
якого виправляються.

Відповідно п.198.3 ст.198 ПК України, за
якими податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку, а також
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

За п. 200.1 ст.200 ПК України сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (п. 200.3 цієї ж
статті).

Відповідно до п.200.3 ст.200 ПК України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 ПК України
встановлено, що якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Згідно п.14.1.18 ПК України, бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Щодо платників, які не мали права на
бюджетне відшкодування у зв'язку з
обмеженнями, встановленими ПК України,
то такі платники мають право в порядку
р. 24 податкової декларації з ПДВ
відображати залишок від'ємного
значення податку до повного його
погашення або шляхом нарахування
податкового зобов'язання, або шляхом
отримання права на бюджетне
відшкодування.

У відповідності до п.200.6 ст.200
Податкового кодексу України платник
податку може прийняти самостійно
рішення про зарахування в повному
обсязі належної йому суми бюджетного
відшкодування або її частини у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникли протягом
наступних звітних (податкових)
періодів, за наявності умов,
передбачених пунктом 200.4 цієї статті.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Згідно п.200.7 ст.200 Податкового кодексу
України платник податку, який має право
на отримання бюджетного відшкодування
та прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

До податкової декларації платником
податків додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування та оригінали
митних декларацій. У разі якщо митне
оформлення товарів, вивезених за межі
митної території України,
здійснювалося з використанням
електронної митної декларації, така
електронна митна декларація надається
митним органом органу державної
податкової служби в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України, в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису відповідно до
закону (пункт 200.8 статті 200 Податкового
кодексу України).

Порядок заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість затверджений наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 №1492 (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин).

Відповідно до п.8 р.ІІІ Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
платник податку самостійно обчислює
суму податкового зобов'язання, яку
зазначає в податковій звітності. Дані,
наведені в податковій звітності, мають
відповідати даним бухгалтерського та
податкового обліку платника.

Згідно пп.14.2 п.14 р.ІІІ зазначеного
Порядку додатками до декларації є,
зокрема, довідка щодо залишку суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (Д2).

Пунктом 4.6 р.V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість визначений порядок
заповнення розділу ІІІ податкової
декларації з податку на додану
вартість "Розрахунки з бюджетом за
звітний період".

У відповідності до пп.4.6.5 п.4.6 р.V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість
платники, які відповідно до статті 200
розділу V Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість та заповнили рядок 22
декларації, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають
(Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3)
переноситься до рядка 23 декларації за
поточний звітний (податковий) період.
Залежно від обраного платником напряму
повернення суми бюджетного
відшкодування (на рахунок цього
платника у банку або у зменшення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість наступних податкових
періодів) така сума вказується або в
рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково
розподіляється у рядках 23.1 та 23.2
декларації.

При цьому платники податку, які мають
право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняли рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування на рахунок у банку
(заповнено рядок 23.1 декларації),
подають (Д4) (додаток 4).

Підпунктом 4.6.6 п.4.6 р.V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість
залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду
(відображається у рядку 24 декларації
поточного звітного (податкового)
періоду та переноситься до рядка 21.2
декларації наступного звітного
(податкового) періоду).

Товари/послуги, за якими сформовано
від'ємне значення з податку на додану
вартість звітного періоду, є
неоплаченими в межах строку позовної
давності, а відтак такі товари
вважаються безоплатно отриманими, що
позбавляє платника податку права на
податковий кредит.

Зміст наведених вище норм Кодексу дає
підстави для висновку, що правило
переносу від'ємного значення
попереднього звітного періоду означає,
що в звітному податковому періоді у
платника податку може виникнути право
на бюджетне відшкодування, але платник
податку може отримати лише ту частину,
яка буде дорівнювати сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді постачальникам
товарів (послуг). Платник податку, який
не заявив до бюджетного відшкодування
від'ємне значення, залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів включає до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду шляхом відображення в рядку 24
податкової декларації без обмежень
певними строками давності і не втрачає
право заявити таке від'ємне значення до
бюджетного відшкодування у періоді, в
якому виникнуть умови (сплата суми у
попередньому податковому періоді
постачальникам товарів (послуг)).

Вказана позиція викладена в ухвалі від
02.12.2013 року Вищого Адміністративного
суду України по справі №К/9991/67527/12.

Згідно з п.102.1 ст.102 Кодексу
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Пунктом 102.5
ст.102 передбачено, що заяви про
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань або про їх відшкодування у
випадках, передбачених цим Кодексом,
можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що
настає за днем здійснення такої
переплати або отримання права на таке
відшкодування.

Тобто, застосування цієї норми можливо
у тому випадку, коли платник має намір
відшкодувати податок на додану
вартість із бюджету, прийняв рішення
про таке відшкодування та звернувся до
податкового органу із заявою в
установленому порядку.

Строки давності застосовуються
виключно до права платника податку на
повернення надміру сплачених та
відшкодування грошових зобов'язань та
не розповсюджується на право
зарахування належної платнику
податків суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів.

Враховуючи, що позивач не виявив наміру
на відшкодування цього податку із
бюджету, відповідного рішення не
приймав та не звертався до відповідача
із такою заявою, суд дійшов висновку, що
відповідачем при проведенні перевірки
безпідставно застосовані положення п.
102.5 ст. 102 ПК України, які визначають
строки давності на подання заяви про
бюджетне відшкодування.

Правомірність формування позивачем
податкового кредиту відповідачем не
заперечувалося ні в ході перевірки, ні
в ході розгляду справи судом.
Податковий орган вбачає порушення
формування від'ємного значення у разі
включення до податкового кредиту
залишку за період - вересень 2009 року,
жовтень 2009 року, листопад 2009 року,
грудень 2009 року, січень 2010 року, лютий
2010 року, березень 2010 року, травень 2010
року, червень 2010 року, липень 2010 року,
серпень 2010 року, вересень 2010 року,
жовтень 2010 року, листопад 2010 року у
розмірі 992315 грн., що свідчить про
недотримання строку, встановленого
п.102.5 ст.102 ПК України, безпідставність
чого обґрунтована позивачем, з чим
погоджується також і суд.

В акті перевірки податковий орган
вказує про відсутність розбіжностей
між податковими зобов'язаннями
контрагентів ТОВ «Елітстройпроект» та
податковим кредитом, задекларованим
ТОВ «Елітстройпроект» у звітності з
ПДВ з даними розшифровок та
відсутність розбіжностей за
результатами обробки даних Єдиного
реєстру податкових накладних ТОВ
«Елітстройпроект».

За таких обставин, суд вважає за
необхідне зазначити, що п.102.5 ст.102 ПК
України регулюється виключно питання
повернення надміру сплачених грошових
зобов'язань та відшкодування сум
податку на додану вартість і саме для
вирішення цих питань законодавець
встановлює 1095-денний термін. Будь-яких
обмежень щодо строків відображення
податкового кредиту та перенесення
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування до складу сум, що
відносяться до податкового кредиту
наступного податкового кредиту,
Податковий кодекс України не містить.

Податковий кодекс України не
передбачає терміну давності для
відображення від'ємного значення сум
ПДВ, що переноситься на майбутні
податкові періоди. Термін давності,
вказаний у п.102.5. ст.102 Кодексу,
застосовується лише до самостійного
визначення контролюючим органом суми
грошових зобов'язань платника податків
(п. 102.1), для стягнення податкового боргу
(п. 102.4), для подання заяв про повернення
надміру сплачених грошових зобов'язань
(п. 102.5) або для списання податкового
боргу платника податків, стосовно
якого минув строк давності (п. 101.2.3).

Отже, з урахуванням наведеного, суд
вважає, що твердження ДПІ щодо спливу
терміну давності по декларуванню суми
залишку від'ємного значення не
відповідають нормам податкового
законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позивачем при заповненні
декларації за серпень 2013 року з
уточнюючим розрахунком, правомірно
відображено у рядку 24 залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування, який включається до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду та переноситься до
рядка 23.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду у
розмірі 992315грн.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За таких обставин, позовні вимоги про
скасування податкового повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
ГУ Міндоходів в Одеській області за
№ від 19.11.2013р. підлягають
задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
позовні вимоги ТОВ «Елітстройпроект»
підлягають задоволенню частково з
відмовою у позові в частині визнання
дій ДПІ по складанню акту та зроблення
висновків акту перевірки
протиправними.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Елітстройпроект» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та незаконними
дій, визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Київському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 19.11.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на корить Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітстройпроект»
судовий збір у сумі 4588,00 грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 08.02.2014р.

Суддя
М.М. Аракелян

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Елітстройпроект» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправними та незаконними
дій, визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Київському районі м.Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 19.11.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на корить Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елітстройпроект»
судовий збір у сумі 4588,00 грн.

08 лютого 2014 року