Справа № 803/2820/13-а
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Справа № 803/2820/13-a

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Мельничука
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся з позовом до Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Нововолинська ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 16
вересня 2013 року №, № та від 23
жовтня 2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що Нововолинською ОДПІ
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 щодо
фінансово-господарських
взаємовідносин та взаєморозрахунків
із Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
АТР Груп» (ТзОВ «БК АТР Груп») за період
з 01 травня по 31 травня 2011 року. На
підставі акта перевірки відповідач
виніс податкове повідомлення-рішення
від 16 вересня 2013 року № , яким
збільшив грошове зобов'язання з
податку на додану вартість (ПДВ) на 54828,75
грн. основного платежу та 1,00 грн.
штрафної санкції за травень 2011 року за
порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів
198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України (ПК України), а також
податкове повідомлення-рішення від 16
вересня 2013 року № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на 45922,48 грн.
основного платежу та 1,00 штрафних
санкцій за 2011 рік за порушення статті 177
ПК України.

За результатом адміністративного
оскарження вказаних податкових
повідомлень-рішень, Нововолинською
ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23 жовтня 2013
року № про збільшення штрафної
санкції з податку на доходи фізичних
осіб на 11479,62 грн.

Позивач не погоджується з висновками
акта перевірки про завищення
податкового кредиту за декларацією за
травень 2011 року та витрат за
декларацією за 2011 рік у зв'язку із
безтоварним характером операцій із
ТзОВ «БК АТР Груп», а тому вважає
безпідставними податкові
повідомлення-рішення податкового
органу. Стверджує, що дотримався норм
податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту та
витрат, оскільки має необхідні для
податкового обліку первинні документи
- податкову та видаткову накладні,
докази оплати за товар на загальну суму
328972,50 грн. (в тому числі ПДВ 54829,00 грн.),
які не мають недоліків в оформленні.

Висновки акта перевірки позивача
ґрунтуються на акті про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ «БК
АТР Груп». Однак податкове
законодавство не ставить право
платника податків на податковий кредит
в залежність від результатів перевірок
його контрагента та його діяльності.
Відповідальність платника податків
носить індивідуальний характер, а тому
порушення податкового законодавства
контрагентом не може тягти фінансову
відповідальність платника.

Позивач вважає неправомірним
збільшення йому розміру штрафних
санкцій на 11479,62 грн. з тих підстав, що
пунктом 7 підрозділу 10 розділу ХХ
Перехідних положень ПК України було
передбачено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 01 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
грн. за кожне порушення. Виявлене
податковою інспекцією порушення
відбулося у травні 2011 року, тому
застосування санкцій у 25% від суми
грошового зобов'язання є
необґрунтованим.

З наведених підстав позивач просив
позов задовольнити.

У письмовому запереченні проти позову
відповідач його вимог не визнав. В
обґрунтування заперечення пояснив, що
матеріалами перевірки встановлено
заниження фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 чистого доходу за 2011 рік на 274143,75
грн., що призвело до заниження
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за вказаний
період на 45922,48 грн. та є порушенням
статті 177 ПК України. За результатами
розгляду матеріалів перевірки
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16 вересня 2013
року № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на 45922,48 грн. основного
платежу та 1,00 штрафних санкцій. При
розгляді первинної скарги підприємця
встановлено, що на суму збільшення на
45922,48 грн. грошового зобов'язання,
визначеного у податковій декларації з
податку на доходи фізичних осіб за 2011
рік, нараховано штрафні санкції у
розмірі 1,00 грн., тоді як слід
застосувати штрафну санкцію у розмірі
25% - 11480,62 грн., або більше на 11 479,62 грн. У
зв'язку із виявленою помилкою прийняте
податкове повідомлення-рішення від 23
жовтня 2013 року № про збільшення
штрафної санкції на вказану суму.

Також перевіркою встановлено
завищення податкового кредиту з ПДВ на
54828,75 грн. у травні 2011 року у зв'язку із
порушенням позивачем правил його
формування. Податковим
повідомленням-рішенням від 16 вересня
2013 року № збільшено грошове
зобов'язання за основним платежем та
застосовано штрафну санкцію у розмірі
1,00 грн. за вчинене у травні 2011 року
податкове правопорушення.

Обидва порушення виявлено за
наслідками податкового обліку
господарських операцій позивача із
ТзОВ «БК АТР Груп» з придбання
кам'яного вугілля в кількості 438,63 т на
загальну суму 328972,50 грн., в тому числі
ПДВ 54828,75 грн. На адресу Нововолинської
ОДПІ надійшов акт Державної податкової
інспекції (ДПІ) у Печерському районі м.
Києва від 17 травня 2013 року, в якому
вказано про неможливість проведення
зустрічної звірки ТзОВ «БК АТР Груп» у
зв'язку із припиненням підприємства (з
обліку воно не зняте). Проте податковим
органом встановлено, що з урахуванням
розміру статутного капіталу,
відсутністю у товариства основних
фондів, транспортних засобів, трудових
ресурсів останнє не могло здійснити на
користь позивача поставку товару.
Відповідно до протоколу допиту
директора ТзОВ «БК АТР Груп» ОСОБА_4
(відповідальний за
фінансово-господарську діяльність
підприємства у травні 2011 року)
підприємство придбане ним весною 2011
року, але первинні документи щодо
придбання-продажу товарів він не
підписував, операції з іншими
суб'єктами господарювання ним не
здійснювалися; за висновками
судово-почеркознавчої експертизи
податкові декларації від імені ОСОБА_4
підписані невстановленою особою.

Враховуючи відсутність майна,
ресурсів, необхідних для здійснення
господарської діяльності, виписані
ТзОВ «БК АТР Груп» документи не
підтверджують реального отримання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
вугілля кам'яного на суму 328972.,50 грн.
Позивач доказів транспортування,
зберігання, переміщення товару,
використання його в господарській
діяльності не надав. А наявність у
покупця лише належно оформлених
податкових і видаткових накладних не є
безумовною підставою для віднесення
сум до податкового кредиту та витрат
без доведення реальності здійснення
господарських операцій. З наведених
підстав вважає, що позивач не
обґрунтував дотримання умов
податкового обліку за операціями з
ТзОВ «БК АТР Груп», а тому
донарахування йому грошових
зобов'язань є правомірним (а.с.49-52).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав,
викладених у позовній заяві, додатково
суду вказав, що операції з придбання
товару в ТзОВ «БК АТР Груп» відбувалися
в м. Павлоград Дніпропетровської
області, а відсутність документів щодо
перевезення товару, актів
приймання-передачі товару пояснив їх
вилученням при проведенні обшуку
(протоколи від 18 листопада 2013 року).
Транспортування здійснювалось
постачальником за рахунок покупця. На
момент вчинення господарських
операцій із ТзОВ «БК АТР Груп» таке
підприємство мало необхідний обсяг
цивільної правоздатності та
спеціальної податкової
правосуб'єктності. Представник
позивача просив позовні вимоги
задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні 24 січня 2014 року, позов не
визнали. Суду додатково пояснили, що у
зв'язку із надходженням податкової
інформації (акта ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 17 травня 2013 року)
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
надіслано запит від 01 серпня 2013 року
№115/17-5744 щодо надання пояснень та
документального підтвердження
фінансово-господарських операцій із
ТзОВ «БК АТР Груп». На запит ОСОБА_3
пояснень і документів не надав. Тому
для перевірки було використано надані
підприємцем документи на запит від 05
червня 2012 року № 2942/17-5744 (копії
податкової, видаткової накладних,
платіжних доручень), акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва, дані
інформаційних систем податкових
органів. Відповідно до пояснень
позивача транспортування придбаного в
ТзОВ «БК АТР Груп» вугілля в кількості
438,63 т здійснювалося силами
постачальника за рахунок покупця,
однак підтверджуючі документи ОСОБА_3
для перевірки не надав. Тому позивач не
підтвердив реальний характер
господарських операцій із ТзОВ «БК АТР
Груп» та не довів правомірності
формування податкового кредиту та
витрат. В задоволенні позову просили
відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з таких мотивів і підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 30 травня 2006 року, що
підтверджується копією свідоцтва
серії НОМЕР_1 про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця (а.с.7).
Позивач перебуває на обліку як платник
податків в Нововолинській ОДПІ.

У період з 27 по 29 серпня 2013 року
Нововолинською ОДПІ на підставі наказу
від 20 серпня 2013 року № 118, відповідно до
підпункту 20.14 пункту 20.1 статті 20,
підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75,
підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78,
статті 79, пункту 82.2 статті 82 ПК України
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 щодо
встановлення взаєморозрахунків із
ТзОВ «БК АТР Груп» за період з 01 травня
по 31 травня 2011 року. За результатами
перевірки складено акт від 29 серпня 2013
року № 552/284/17- (а.с.22-38, далі - акт
перевірки). Актом перевірки
встановлено порушення позивачем
пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6
статті 198 ПК України, в результаті чого
занижено ПДВ за травень 2011 року на 54828,75
грн.; порушення статті 177 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
доходи фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 2011 рік
на 45922,48 грн.

На підставі акта перевірки
Нововолинською ОДПІ 16 вересня 2013 року
прийнято податкові
повідомлення-рішення № про
збільшення грошового з ПДВ на 54828,75 грн.
основного платежу та 1,00 грн. штрафної
санкції (а.с.8, 53) та № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб на 45922,48
грн. основного платежу та 1,00 штрафних
санкцій (а.с.9, 54).

За результатом адміністративного
оскарження вказаних податкових
повідомлень-рішень, на підставі
рішення Головного управління
Міндоходів у Волинській області від 18
жовтня 2013 року № К/461/10.2-06 (а.с.12-16)
Нововолинською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення від 23
жовтня 2013 року № про збільшення
штрафної санкції з податку на доходи
фізичних осіб на 11479,62 грн. (а.с.10-11).

Подальше оскарження рішень
відповідача в адміністративному
порядку не призвело до їх скасування.

Враховуючи те, що оскаржені податкові
повідомлення-рішення прийняті
Нововолинською ОДПІ як суб'єктом
владних повноважень, то при вирішенні
даного спору вони перевірялись судом
на відповідність вимогам частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України).

Відповідно до частини першої статті 138
КАС України предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги,
заперечує висновки податкового органу
про порушення податкового
законодавства за наслідками
господарських операцій між ним та ТзОВ
«БК АРТ Груп», що стали підставою для
прийняття податкових
повідомлень-рішень - предмета позову.
Відповідач вважає, що нарахування
грошового зобов'язання проведено
правомірно, оскільки господарські
операції позивача із вказаним
контрагентом не мали реального
характеру, а тому не можуть бути
підставою для формування податкового
кредиту у травні 2011 року та витрат за
підсумками 2011 року.

Отже, з'ясування наведених обставин має
істотне значення для правильної
юридичної оцінки дій позивача щодо
віднесення ним до складу податкового
кредиту ПДВ та витрат при визначенні
об'єкта оподаткування податком на
доходи фізичних осіб.

На підставі встановлених обставин та
аналізу норм чинного законодавства суд
дійшов висновку, що відповідач довів
правомірність прийнятих податкових
повідомлень-рішень.

З акта перевірки вбачається, що ще під
час проведення планової
документальної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 01
січня по 31 грудня 2011 року було
встановлено взаємовідносини із ТзОВ
«БК АТР Груп». Зазначеній перевірці
передував запит податкового органу від
05 червня 2012 року № 2942/17-5744 про надання
пояснень і документального
підтвердження (а.с.100). На запит ОСОБА_3
листом від 18 червня 2012 року № 6/01 надав
копії накладної від 03 травня 2011 року
№3/05-10 на суму 328972,50 грн., податкової
накладної від 03 травня 2011 року № 538,
платіжних доручень від 07 червня 2011 року
№ 122, №123, №124, договору від 01 травня 2011
року № 11. Також пояснив, що
транспортування товарно-матеріальних
цінностей, придбаних у ТзОВ «БК АТР
Груп», здійснювалося силами
постачальника за рахунок покупця
(а.с.73).

У зв'язку із надходженням до
Нововолинської ОДПІ акта ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 17
травня 2013 року № 1707/22.8/37241554 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «БК АТР Груп» фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 надіслано
запит від 01 серпня 2013 року № 115/17-5744 щодо
необхідності надання пояснень та
документального підтвердження
фінансово-господарських операцій з
даним контрагентом. ОСОБА_3 листом від 15
серпня 2013 року №15-01 вимоги запиту не
виконав, заперечуючи його (а.с.101-103).

Відтак, оскільки для перевірки
документи позивачем надані не були, то
Нововолинською ОДПІ перевірку
проведено на підставі наявних
матеріалів.

Пункт 44.1 статті 44 ПК України
імперативно встановлює, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктами 44.3, 44.4, 44.6, 44.7 статті 44
ПК України платники податків
зобов'язані забезпечити зберігання
документів, визначених у пункті 44.1 цієї
статті, а також документів, пов'язаних
із виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності. Якщо
документи, визначені у пункті 44.1 цієї
статті, пов'язані з предметом
перевірки, проведенням процедури
адміністративного оскарження
прийнятого за її результатами
податкового повідомлення-рішення або
судового розгляду, такі документи
повинні зберігатися до закінчення
перевірки та передбаченого законом
строку оскарження прийнятих за її
результатами рішень та/або вирішення
справи судом, але не менше строків,
передбачених пунктом 44.3 цієї статті. У
разі якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності. Якщо платник податків
після закінчення перевірки та до
прийняття рішення контролюючим
органом за результатами такої
перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення. У разі якщо посадова особа
контролюючого органу, яка здійснює
перевірку, відмовляється з будь-яких
причин від врахування документів,
наданих платником податків під час
проведення перевірки, платник податків
має право до закінчення перевірки
надіслати листом з повідомленням про
вручення та з описом вкладеного або
надати безпосередньо до контролюючого
органу, який призначив проведення
перевірки, копії таких документів
(засвідчені печаткою платника податків
(за наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи).

Отже, з аналізу наведених норм ПК
України випливає обов'язок платника
податків надати для перевірки
документи, що є підставою для
формування даних податкового обліку,
та інших документів, що вказують на
фактичне здійснення господарських
операцій.

Позивач не заперечує формування
показників податкової декларації з ПДВ
за травень 2011 року в частині формування
податкового кредиту у сумі 54829,00 грн. та
декларації з податку на доходи
фізичних осіб за 2011 рік в частині
витрат цього періоду у сумі 274143,75 грн.

Разом з тим, позивач не надав суду
первинних документів, складених у
зв'язку із поставкою ТзОВ «БК АТР Груп»
вугілля кам'яного на суму 328972,50 грн., в
тому числі ПДВ 54829,00 грн. (видаткової,
податкової, товарно-транспортних
накладних, договору поставки,
платіжних документів, документів про
підтвердження витрат на доставку,
навантаження-розвантаження товару,
його перевезення чи будь-яке інше
переміщення, використання в
господарській діяльності тощо). В
обґрунтування неможливості надання
таких документів пояснює їх вилученням
на підставі протоколів обшуку від 18
листопада 2013 року (а.с.74-79) та
неповерненням документів за актом
прийому-передачі від 17 січня 2014 року
(а.с.80-99). Разом з тим, з аналізу
зазначених протоколів та акту
прийому-передачі не вбачається, що
документи (видаткова накладна від 03
травня 2011 року №3/05-10, податкова
накладна від 03 травня 2011 року № 538,
платіжні доручення від 07 червня 2011 року
№ 122, №123, №124, договір від 01 травня 2011
року № 11, товарно-транспортні
документи з перевезення товару,
придбаного в ТзОВ «АТР Груп») були
вилучені. Крім того, перевірка позивача
проводилася Нововолинською ОДПІ з 27 по
29 серпня 2013 року, тобто, до вилучення
документів 18 листопада 2013 року. Відтак,
позивач не був позбавлений можливості
надати податковому органу необхідне
документальне підтвердження
фінансово-господарських операцій із
ТзОВ «БК АТР Груп» у травні 2011 року як
на його запит від 01 серпня 2013 року
№115/17-5744, так і під час проведення самої
перевірки, чи по її завершенню - разом з
письмовими запереченнями на акт
перевірки, чи разом із скаргою на
податкові повідомлення-рішення, як це
передбачено статтею 44 ПК України. Однак
позивач цього не зробив, обґрунтованих
доказів неможливості надання таких
документів ні суду, ні податковому
органу не надав.

Закріплений статтею 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає свободу надання сторонами
доказів у справі та доведення перед
судом їх переконливості. Позивач не
надав суду доказів щодо наявності у
нього первинних та інших документів,
які підтверджують поставку товару
вугілля кам'яного у кількості 438,63 т, що
безумовно, вимагає транспортних
засобів для перевезення,
спеціалізованих машин, механізмів для
навантаження та розвантаження.

В свою чергу, відповідач виконав
встановлений частиною другою статті 71
КАС України обов'язок щодо доведення
правомірності прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень до
позивача.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Отже, будь-які документи
(у тому числі договори, накладні,
рахунки тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином,
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами податкового
законодавства.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 181 ПК України, податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Правила формування податкового
кредиту визначені ПК України. Так
відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Згідно з пунктом 198.2
статті 198 ПК України датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
зазначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 177 ПК України,
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу. Об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця. Для фізичної особи -
підприємця, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість, не
включаються до витрат і доходу суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів
(робіт, послуг). До переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу
(пункти 177.1-177.4 статті 177 ПК України).
Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. І відповідно не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку
(підпункт 139.1 пункту 139.1 статті 139 ПК
України).

Отже, ПК України пов'язує витрати для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на доходи фізичних осіб від
провадження ними підприємницької
діяльності, а також податковий кредит
для цілей визначення об'єкта
оподаткування ПДВ із фактом здійснення
і підтвердження належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. За відсутності
факту придбання товарів чи послуг або в
разі якщо придбані товари чи послуги
не призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб або податкового кредиту
з ПДВ навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Приймати на підтвердження даних
податкового обліку можна лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Надання
податковому органу належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди
виключно для формування податкового
кредиту та зменшення за його рахунок
податкових зобов'язань є підставою для
її одержання, якщо податковим органом
не встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Відтак, недотримання саме таких
визначальних умов позивачем може бути
підставою для неврахування податковим
органом у податковому обліку
податкового кредиту та витрат і
донарахування грошового зобов'язання
(основного платежу та штрафних санкцій)
на підставі статті 54 ПК України у
зв'язку із недотриманням таким
платником податків податкового
законодавства.

З акта перевірки від 29 серпня 2013 року №
552/284/17- слідує, що під час
перевірки податковим органом не було
встановлено факту передачі товарів від
ТзОВ «БК АТР Груп» до позивача. Такі
висновки зроблено з урахуванням
податкової інформації, до якої зокрема,
належить інформація, що надійшла за
результатами податкового контролю
(статті 72, 73 ПК України). Відповідно до
статті 83 ПК України така інформація є
підставою для висновків під час
проведення перевірок.

Так актом ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 17 травня 2013 року
№ 1707/22.8/37241554 (а.с.55-61) встановлено, що
зустрічну звірку ТзОВ «БК АТР Груп»
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01 серпня 2010 року по 31 березня
2013 року провести неможливо, оскільки 28
лютого 2012 року до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис про
припинення такої юридичної особи у
зв'язку з визнанням його банкрутом.
Разом з тим, на підставі податкової
інформації встановлено, що директором
підприємства у період з 21 лютого по 29
листопада 2011 року був ОСОБА_4 Статутний
капітал підприємства становить 1,0 тис.
грн.; наймані працівники, основні фонди,
транспортні засоби відсутні (а.с.55-56).
Відповідно до протоколу допиту свідка
ОСОБА_4 той показав, що податкові,
видаткові накладні, договори від імені
підприємства не підписував. Згідно з
висновком судово-почеркознавчої
експертизи від 03 жовтня 2012 року № 1297/12-21
встановлено, що податкова звітність
підприємства підписана іншою особою з
наслідуванням підпису ОСОБА_4 (а.с.58).
Підприємство за адресою реєстрації не
перебуває та приміщення, за яким воно
зареєстроване, належить Національній
спілці художників України, однак
будь-яких договорів на оренду
приміщення підприємством по утриманню
та обслуговуванню житлового фонду
Спілки не укладалися (з показань свідка
ОСОБА_5). Податковим органом зроблено
висновок, що податковий кредит
контрагентів-покупців ТзОВ «БК АТР
Груп» за досліджуваний період
сформовано неправомірно.

Таким чином, на підставі наявних
доказів суд дійшов висновку, що позивач
не підтвердив факт вчинення
господарських операцій з ТзОВ «БК АТР
Груп», яке з урахуванням виробничих,
трудових ресурсів не могло здійснити
поставку вугілля кам'яного у кількості
438,63 т на суму 328972,50 грн. у травні 2011 року
за документами, які використав для
податкового обліку позивач.

Отже, зазначені документи не можуть
вважатися первинними і бути підставою
для податкового обліку в силу норм
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність» та ПК
України, наведених вище.

Відсутність судового рішення про
визнання недійсним правочину між
позивачем та ТзОВ «БК АТР Груп» сама по
собі не свідчить про реальність його
зазначеними суб'єктами. Укладення
договору не є доказом його виконання.
Відтак, установлення факту недійсності
цивільно-правового правочину, який
опосередковує відповідну господарську
операцію, не є необхідною умовою для
визначення податковим органом
зобов'язань платнику податків у разі,
якщо буде встановлено відсутність
реального вчинення цієї господарської
операції.

Суд погоджується з доводами позивача
про те, що чинним законодавством
передбачена індивідуальна
відповідальність платника податків.
Однак у даному випадку Нововолинською
ОДПІ донараховано грошове зобов'язання
за порушення податкового
законодавства безпосередньо
позивачем, яким не надано
документального підтвердження
господарських операцій.

Безпідставне формування позивачем
податкового кредиту з ПДВ та витрат
при визначенні об'єкта оподаткування
податком на доходи фізичних осіб має
наслідком визначення грошових
зобов'язань податковим органом. Так
відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 ПК України контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях.

Водночас, згідно з пунктом 123.1 статті 123
ПК України у разі якщо контролюючий
орган самостійно визначає суму
податкового зобов'язання, зменшення
суми бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. Пунктом
7 підрозділу 10 «Інші перехідні
положення» розділу ХХ «Перехідні
положення» ПК України передбачено, що
штрафні санкції за порушення
податкового законодавства за період з 1
січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення, тому суд
вважає правомірним застосування
штрафної санкції в розмірі 1 грн.

З урахуванням наведених норм суд
вважає обґрунтованими доводи
відповідача про застосування штрафних
санкцій у розмірі 1,00 грн. при
збільшенні податкового зобов'язання з
ПДВ за травень 2011 року та 25% від суми
визначеного за 2011 рік податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб.

Таким чином, висновки Нововолинської
ОДПІ щодо порушення позивачем
податкового законодавства в частині
формування податкового кредиту та
витрат знайшли підтвердження, то позов
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 16 вересня 2013
року №, № та від 23 жовтня 2013
року № про донарахування
грошових зобов'язань та штрафних
санкцій задоволенню не підлягає.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позову повністю, то за правилами статті
94 КАС України судові витрати позивачу
не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 11, 94, 71, 138, частиною
третьої статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Нововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 16
вересня 2013 року №, № та від 23
жовтня 2013 року № відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 04 лютого 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк