Справа № 814/2040/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2040/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник позивача -
Стаценко В.М. (посвідчення від 21.05.2013
року),

представник відповідача -
Татарінов В.П. (довіреність від 16.10.2013
р.),

представник третьої особи
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 (договір № 02/02),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Заступника прокурора
Миколаївської області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 09 липня 2013
року по справі за адміністративним
позовом Прокурора м. Миколаєва до
Миколаївської міської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Приватне
підприємство «ЛК Трейдер Україна», про
визнання протиправними і скасування
п.п. 12-26 розділу 1 рішення від 14 лютого 2013
року № 25/33,-

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор м. Миколаєва (далі - позивач)
звернувся із адміністративним позовом
до Миколаївської міської ради (далі -
відповідач), в якому просив суд визнати
протиправними і скасувати пункти
рішення відповідача, якими надано
дозвіл 15 фізичним особам на складання
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок по вул. Леваневців у
м. Миколаєві загальною площею 9556 кв. м.
за рахунок земель Приватного
підприємства «ЛК Трейдер Україна», з
метою передачі їх у власність, для
будівництва і обслуговування
індивідуального житлового будинку і
господарських споруд.

Ухвалою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 липня
2013 року до участі у справі, в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, допущено - ОСОБА_4
(а. с. 169-171 т.1).

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 09 липня
2013 року адміністративний позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, заступник прокурора
Миколаївської області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
вищезазначену постанову скасувати та
ухвалити нове рішення, яким визнати
протиправними і скасувати п.п. 12-26
розділу 1 рішення Миколаївської
міської ради від 14 лютого 2013 року
№ 25/33. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року, яка занесена до журналу
судового засідання, до участі у справі,
в якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача залучено: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
Приватне підприємство «ЛК Трейдер
Україна».

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги, з підстав викладених в поданій
апеляційній скарзі.

Представник відповідача та третьої
особи - ОСОБА_4 в судовому засідання
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги позивача та просили
залишити останню без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 в судове засідання не
прибули, попередньо звернувшись з
заявами про розгляд справи за їх
відсутності (а.с.233-245 т.1, 52-73
т.2).

Треті особи - ОСОБА_16 та ПП «ЛК Трейдер
Україна» в судове засідання не прибули,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлялись
належним чином та своєчасно, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи реєстрами поштових відправлень,
судовою кореспонденцією, повернутою на
адресу суду (а.с.249-250 т.1, 29-31, 35, 40-51,
77-85 т.2).

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, ухвалила слухати
справу за відсутністю третіх осіб -
ОСОБА_16 та ПП «ЛК Трейдер Україна»,
сповіщених належним чином про час і
місце апеляційного розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, 20 листопада 2009 року між
Миколаївською міською радою і
ПП «ЛК Трейдер Україна» було
укладено договір оренди землі № 7237, за
умовами якого орендодавець -
Миколаївська міська рада надала
орендарю - ПП «ЛК Трейдер Україна» для
обслуговування придбаного майна по
вул. Леваневців 26 в оренду земельну
ділянку загальною площею 13131 кв. м.,
строком на 10 років (а.с.18-19 т.1).

29 січня 2013 року директор ПП «ЛК Трейдер
Україна» надіслав на адресу міського
голови листа, в якому клопотав про
зменшення розміру орендованої
земельної ділянки на 9171 кв. м. до 3960 кв.м.
(а.с.109 т.1).

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 31 січня 2013 року до Миколаївської
міської ради надійшли заяви фізичних
осіб, зокрема: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 про надання їм
земельних ділянок у власність для
будівництва і обслуговування
індивідуального будинку (а.с.34-89).

14 лютого 2013 року Миколаївською міською
радою було прийнято рішення №
25/33, яким надано згоду заявникам на
складання проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок за
рахунок земель ПП «ЛК Трейдер України»
для передачі їх у власність для
будівництва і обслуговування
індивідуального житлового будинку та
господарських споруд по вул.
Леваневців (а.с.9-11 т.1).

Вважаючи рішення протиправним, 03
квітня 2013 року прокурор м. Миколаєва
звернувся до Миколаївської міської
ради із поданням, в якому вимагав від
відповідача впродовж 15-денного строку
розглянути подання і вжити заходи для
усунення наведених у ньому порушень,
припинення незаконних дій посадових
осіб та вирішення питання про
притягнення винних осіб до
відповідальності (а.с.12-15 т.1).

Рішенням від 16 травня 2013 року № 28/24
відповідач відхилив подання прокурора
(а.с.149).

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що фактично доводи позивача щодо
незаконності оскарженого рішення
зводяться до того, що прийнявши рішення
про надання дозволів на виготовлення
проектів землеустрою на земельні
ділянки, які на даний час орендуються
ПП «ЛК Трейдер Україна», відповідач тим
самим порушує права останнього, як
орендаря, тобто прокурор в даному
випадку виступає в інтересах
ПП «ЛК Трейдер Україна». Разом із тим,
суд першої інстанції вказав, що якщо
вказана юридична особа вважає, що
спірним рішенням Миколаївської
міської ради порушені її права як
орендаря, вона не позбавлена права
самостійно звернутись із позовом до
Миколаївської міської ради про
скасування цього рішення, проте, як
слідує із поданих відповідачем
письмових доказів, ПП «ЛК Трейдер
Україна» не вважає рішення відповідача
від 14 лютого 2013 року № 25/33 таким, що
порушує його права, а навпаки,
неодноразово зверталось до
Миколаївської міської ради із листами,
в яких відмовлялось від частини
земельної ділянки та просило погодити
проекти землеустрою. З огляду на
викладене, суд першої інстанції
прийшов до висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову
прокурора м. Миколаєва та скасування
оскаржуваного рішення Миколаївської
міської ради.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Так, колегія суддів наголошує, що
відповідно до вимог ч. 6 ст. 181
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно ч. 7 ст. 181 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

З наведеного вбачається, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування може
прийняти рішення про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки, яка
перебуває у користуванні, при
наявності погодження
землекористувача.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
січня 2013 року директор ПП «ЛК Трейдер
Україна» надіслав на адресу
Миколаївської міської ради (вхід. №
975/02.02.01-18/03/13 від 31.01.2013 року), в якому
просив зменшити розмір земельної
ділянки, яка знаходиться в його
користуванні за договором оренди до 3960
кв.м. та вилучити з його користування 9117
кв.м. земельної ділянки по вул.
Леваневців, 26 (а.с.109 т.1).

Крім того, ПП «ЛК Трейдер Україна»
подало через центр надання
адміністративних послуг Миколаївської
міської ради заяву від 31 січня 2013 року
реєстраційний № 001632 про надання йому в
оренду земельної ділянки по
вул. Леваневців, 26 площею 3960 кв.м.
(а.с.110 т.1).

Тобто, на момент прийняття
Миколаївською міською радою 31 січня 2013
року оскаржуваного рішення у
останнього були наявні заяви ПП «ЛК
Трейдер Україна» від 29 січня 2013
року (вхід. № 975/02.02.01-18/03/13 від 31.01.2013
року) та від 31 січня 2013 року
(реєстраційний № 001632) щодо відмови від
частини земельної ділянки по вул.
Леваневців, 26, м. Миколаїв, яка
перебувала у ПП «ЛК Трейдер Україна» в
користуванні згідно договору оренди.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 27 березня 2013 року додатково
ПП «ЛК Трейдер Україна» подало заяву
про відмову від частини земельної
ділянки по вул. Леваневців, 26 площею 9341
кв.м., засвідчену приватним нотаріусом,
зареєстровану в реєстрі за № 156 (а.с.111
т.1).

Окрім викладеного, 28 березня 2013 року ПП
«ЛК Трейдер Україна» звернулось до
Миколаївської міської ради (вхід. №
3121/02.02.01-18/14/13 від 29.03.2013 року) з листом, в
якому ще раз підтвердило свій намір
оформити право користування
на 3960 кв.м. земельної ділянки по вул.
Леваневців, 26, м. Миколаїв.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо безпідставності
доводів позивача про відсутність згоди
землекористувача - ПП «ЛК Трейдер
Україна» на розроблення проектів
землеустрою земельних ділянок по вул.
Леваневців, 26, м. Миколаїв, частково за
рахунок земельної ділянки, що була
надана йому в користування за
договором оренди.

Також, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції обґрунтовано
наголосив, що фактично доводи позивача
щодо незаконності оскарженого рішення
зводяться до того, що прийнявши рішення
про надання дозволів на виготовлення
проектів землеустрою на земельні
ділянки, які знаходились в
користуванні ПП «ЛК Трейдер Україна»
згідно договору оренди, відповідач тим
самим порушує права останнього, як
орендаря, тобто прокурор в даному
випадку виступає в інтересах ПП «ЛК
Трейдер Україна», проте, як вже
зазначалось колегією суддів, з
матеріалів справи вбачається, що ПП «ЛК
Трейдер Україна» не вважає рішення
відповідача від 14 лютого 2013 року № 25/33
таким, що порушує його права, а навпаки,
підприємство неодноразово зверталось
до Миколаївської міської ради із
листами, в яких відмовлялось від
частини земельної ділянки та просило
погодити проекти землеустрою.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
прокурор звертаючись до суду з даним
позовом посилається на положення ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру»,
ст. 60 КАС України, які регулюють
порядок представництва прокуратурою
інтересів громадянина або держави в
суді.

Водночас, прокурором не враховано, що
згідно вказаних норм законодавства
підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави. При цьому, «інтереси держави»
є оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає з
посиланням на законодавство, на
підставі якого подається позов, в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує у
позовній заяві необхідність їх захисту
та зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Однак, в порушенні наведених норм
законодавства прокурором не доведено в
чому саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави у зв'язку з
прийняттям оскаржуваного рішення, а
так саме не доведено невідповідність
цього рішення вимогам Конституції
України та чинним законам.

Поряд з цим, колегія суддів наголошує,
що звертаючись до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою на
вказане рішення суду першої інстанції
позивач, в порушення вимог ст. 51, 137 КАС
України, фактично частково змінює
підстави подання позову, а саме в
поданій апеляційній скарзі апелянт
зазначає, що висновок суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
відмови в наданні згоди на розробку
проектної документації є хибним,
оскільки розміщення та цільове
призначення земельних ділянок не
відповідало вимогам містобудівної
документації. При цьому, зі змісту
поданої апеляційної скарги вбачається,
що стверджуючи про невідповідність
розміщення та цільового призначення
земельних ділянок, дозвіл на
розроблення проекту відведення яких
надано спірним рішенням, вимогам
містобудівної документації, апелянт
посилається на Генеральний план
розмежування території військового
містечка з метою передачі земельних
ділянок в оренду чи власність для
обслуговування нерухомого майна під
забудову та Генеральний план
перспективної забудови по вул.
Леваневців (Спортивній) у м. Миколаєві,
які, начебто, затверджені рішенням
Миколаївської міської ради від 09.11.2006
року № 7/13.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, рішенням Миколаївської міської
ради від 09.11.2006 року № 7/13 «Про розподіл
території військового містечка № 62 на
землі Міністерства оборони України та
землі комунальної власності
територіальної громади м. Миколаєва»
затверджено Схему розподілу території
військового містечка № 62 по вул.
Леваневців, 25 (а.с.225-226 т.1). Тобто, метою
прийняття вказаного рішення є
розмежування території військового
містечка № 62 між Міністерством оборони
України та землями територіальної
громади міста Миколаєва, що прямо
витікає з його змісту.

Посилання на будь-які інші рішення щодо
планування забудови спірної земельної
ділянки апеляційна скарга не містить.

Крім того, колегією суддів наголошує,
що під час апеляційного розгляду
справи представнику позивача
неодноразово пропонувалось надати
пояснення стосовно того, в чому полягає
невідповідність спірних земельних
ділянок за їх розміщенням та цільовим
призначенням Генеральному плану
розмежування території військового
містечка з метою передачі земельних
ділянок в оренду чи власність для
обслуговування нерухомого майна під
забудову та Генеральному плану
перспективної забудови по вул.
Леваневців (Спортивній) у м. Миколаєві,
на які апелянт посилається в поданій
апеляційній скарзі, проте
представником позивача такі пояснення
не надані.

Натомість, в судовому засіданні
представник позивача підтвердив, що з
доданого до апеляційної скарги копії
витягу з Генерального плану
перспективної забудови по
вул. Леваневців (Спортивній) у м.
Миколаєві (а.с.204 т.1) такої
невідповідності не вбачається.

Також, колегія суддів враховує, що з
листів Управління Держземагенства у
Миколаївському районі Миколаївської
області вбачається, що спірні земельні
ділянки віднесені до земель житлової
та громадської забудови (а.с.28-29 т.1).

Згідно вимог наказу Державного
комітету України із земельних ресурсів
від 23.07.2010 року № 548
«Про затвердження Класифікації видів
цільового призначення земель» землі
житлової та громадської забудови:
землі житлової забудови - землі, які
використовуються для розміщення
житлової забудови (житлові будинки,
гуртожитки, господарські будівлі та
інше, землі, які використовуються для
розміщення гаражного будівництва (для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
для колективного житлового
будівництва, для будівництва і
обслуговування багатоквартирного
житлового будинку, для будівництва і
обслуговування будівель тимчасового
проживання, для будівництва
індивідуальних гаражів, для
колективного гаражного будівництва,
для іншої житлової забудови, для цілей
підрозділів 02.01-02.07 та для збереження та
використання земель
природно-заповідного фонду); землі
громадської забудови - землі, які
використовуються для розміщення
громадських будівель і споруд (готелів,
офісних будівель, торговельних
будівель, для публічних виступів, для
музеїв та бібліотек, для навчальних та
дослідних закладів, для лікарень та
оздоровчих закладів), інших об'єктів
загального користування).

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з доводами відповідача,
що передача спірних земельних ділянок,
які належать до житлової та
громадської забудови, для будівництва
індивідуальних житлових будинків не
суперечить їхньому цільовому
призначенню.

Крім того, згідно з Генеральним планом
м. Миколаєва земельна ділянка по
вул. Леваневців, 26 віднесена до
території багатоквартирної житлової
забудови (додатки №№ 1. 2. 3) (а.с.121-122 т.2).

У відповідності з державними
будівельними нормами «ДБН В.2.2-15-2005
«Житлові будинки. Основні положення»
зі змінами та доповненнями (наказ
Мінрегіонбуду від 23.07.2008 року № 339) в
доповненні к додатку «Б» визначено
термін: «Багатоквартирний житловий
будинок - житловий будинок, до складу
якого входить більше ніж одна квартира.
Будинок може бути зблокованого,
секційного, галерейного і терасного
типів».

Зазначені вище держанні будівельні
норми визначають також термін:
«Зблокований житловий будинок -
будинок квартирного типу, у складі з
двох і більше квартир, кожна з котрих
має безпосередній вихід на
приквартирну ділянку або вулицю».

За таких обставин, цільове
використання спірної земельної
ділянки в частині розміщення на ній
зблокованих житлових будинків (згідно
п.п. 12-26 розділу 1 рішення Миколаївської
міської ради від 14.02.2013 року № 25/33)
відповідає вимогам Генерального плану
міста Миколаєва.

Зазначений висновок суду, також,
підтверджується листом Управління
містобудування та архітектури
Миколаївської міської ради від 27.01.2014
року № 17-310 (а.с.118 т.2).

Щодо посилань апелянта на порушення
порядку формування земельної ділянки
при прийнятті оскаржуваного рішення
колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 5-7 статті 791 Земельного
кодексу України передбачено, що
формування земельних ділянок (крім
випадків, визначених у частинах шостій
- сьомій цієї статті) здійснюється за
проектами землеустрою щодо відведення
земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом
поділу та об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок, які
перебувають у власності або
користуванні, без зміни їх цільового
призначення здійснюються за технічною
документацією із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж
сформованої земельної ділянки до її
державної реєстрації здійснюється за
документацією із землеустрою, яка
стала підставою для її формування.

Крім того, згідно п. «в» ст. 183
Земельного кодексу України, одним з
основних завдань землеустрою є
встановлення на місцевості меж
адміністративно-територіальних
одиниць, території з особливим
природоохоронним, рекреаційним і
заповідним режимами, меж земельних
ділянок власників і землекористувачів.

Також, згідно п. «є» ст. 184 Земельного
кодексу України, землеустрій
передбачає встановлення в натурі (на
місцевості) меж земельних ділянок.

Статтею 50 Закону України «Про
землеустрій» встановлено, що проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок включають, зокрема: матеріали
геодезичних вишукувань та
землевпорядного проектування (у разі
формування земельної ділянки);
відомості про обчислення площі
земельної ділянки (у разі формування
земельної ділянки).

Згідно ст. 55 Закону України «Про
землеустрій», встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.
Встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) здійснюється на
основі технічної документації із
землеустрою, якою визначається
місцеположення поворотних точок меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Отже, саме під час проведення складання
документації землеустрою здійснюється
встановлення меж земельної ділянки в
натурі.

Враховуючи, що згідно приписів ч. 1 ст. 791
Земельного кодексу України, формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру, то можна прийти до
висновку, що формування земельної
ділянки є можливе лише після
проведення землеустрою. Тобто,
формування земельної ділянки
відбувається саме за проектами
землеустрою дозвіл на розробку яких
надає відповідний вповноважений орган
на підставі клопотання про надання
земельної ділянки.

Частинами 3, 4 статті 24 Закону України
«Про державний земельний кадастр»
встановлено, що державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється за
заявою: особи, якій за рішенням органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування надано дозвіл на
розроблення документації із
землеустрою, що є підставою для
формування земельної ділянки при
передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи; власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності (у разі поділу чи
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок) або уповноваженої
ними особи; органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування (у
разі формування земельних ділянок
відповідно державної чи комунальної
власності).

Для державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа; документ, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
земельної ділянки.

Таким чином, державна реєстрація
земельної ділянки у Державному
земельному кадастрі є можливою лише
після прийняття рішення про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою та за наявності
розробленого проекту землеустрою.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Миколаївської області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 09 липня 2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 09 липня
2013 року по справі за адміністративним
позовом Прокурора м. Миколаєва до
Миколаївської міської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, Приватне
підприємство «ЛК Трейдер Україна», про
визнання протиправними і скасування
п.п. 12-26 розділу 1 рішення від 14 лютого 2013
року № 25/33 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 31 січня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/