Справа № 819/2726/13-а
Суддя: Білоус І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2726/13-a

21 січня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючий суддя Білоус І.О.

При секретарі судового засідання
Габрилецькій С. Є.

За участі позивача - ОСОБА_1,

представників: позивача - ОСОБА_2,
відповідача - Осядача В. Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, про
визнання незаконною та скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності за № 126/2471 від 08.11.2013 року , -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець -ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду
із адміністративним позовом до
інспекції Державного архітектурно -
будівельного контролю в
Тернопільській області (далі -
Інспекція ДАБК відповідач) про
визнання незаконною та скасування
постанови № 126 від 08.11.2013 р.

В обґрунтування заявлених вимог,
Позивач посилається на те, що 08.11.2013 р.,
на підставі протоколу від 30.10.2013 р., яким
встановлено порушення ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п. 12
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 416 «Питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об»єктів» від
13.04.2011 р. - експлуатація
реконструйованого приміщення під
заклад громадського харчування за
адресою АДРЕСА_1 без прийняття об»єкта
в експлуатацію та припису від 30.10.2013 р. і
акту перевірки від 21.10.2013 р.,
відповідачем винесено постанову № 126
про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у
розмірі 424 390,00 грн. на підставі абз. 5 п.
6 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності" -
експлуатацію або використання об'єкту
будівництва IV категорії складності, не
прийнятого в експлуатацію.

Позивач вважає дану постанову
незаконною, посилаючись на те, що
визначені у протоколі від 30.10.2013 р.
обставини та порушення відсутні,
оскільки приміщення по АДРЕСА_1,
відносно якого проводилась перевірка
не належить йому на праві приватної
власності, та не прийнято ним на
підставі договору суборенди між ним та
ОСОБА_5 07.06.2013 р. по акту
приймання-передачі, як то передбачено
п. 3. 2 вказаного договору. Також вважає,
що вказане приміщення не потребує
введення в експлуатацію, оскільки було
введене в ескплуатацію попереднім
власником, при цьому, позивач не
проводив у ньому жодних будівельних
робіт (реконструкції), оскільки йому
невдовзі після укладення договору
стало відомо про те, що приміщення
знаходиться в іпотеці. Крім того, між
позивачем та орендарем ОСОБА_5 існувала
домовленість, що передача та
експлуатація ним приміщення
відбудеться після підготовки повного
пакету документів на вказане
приміщення, як ним і зазначалось у
графі пояснення і зауваження до
протоколу від 30.10.2013 р.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
подавши письмові заперечення та
пояснив, що інспекцією ДАБК в
Тернопільській області було проведено
перевірку, в ході якої встановлено, що
ФОП ОСОБА_1 єксплуатується
реконструйоване підвальне нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1, а саме змінено
його цільове призначення із приміщення
магазину промислових товарів під
заклад громадського харчування без
дозволу на виконання будівельних
робіт. За результатами перевірки було
складено акт від 21.10.2013 р. та протоколи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 30.10.2013 р.
Усі матеріали перевірки підписані
позивачем без зауважень та надані
пояснення. З метою припинення
порушення містобудівного
законодавства, інспекцією ДАБК в
Тернопільській області видано припис
від 30.10.2013 р. "Про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил".
Щодо кваліфікації правопорушення у
відповідності до Закону України "Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності" пояснив, що
віднесення об»єкту до классу наслідків
СС-2 і IV категорії складності відбулось
згідно додатку «М» ДБН А 2.2-3.3-2012. На
підтвердження надав розрахунок
категорії складності даного об»єкту.

З викладених вище підстав представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Судом, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 53
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі-КАС України) було
залучено третіх осіб, які не заявляють
самотійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_4 , який є власником приміщення по
АДРЕСА_1 та ФОП ОСОБА_5 з якою ФОП ОСОБА_1
уклав договір суборенди даного
приміщення.

ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явились, причини неявки не
повідомили. Про розгляд даної справи
повідомлялись належним чином, у
відповідності до вимог 33 КАС України.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти позову, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, при прийнятті рішення
виходить з наступних підстав та
мотивів.

Відповідно до сертифікату
відповідності № ТП000521 від 09.02.2011 р.
підвальне нежитлове приміщення по
АДРЕСА_1, прийняте в експлуатацію після
його реконструкції як приміщення
магазину промислових товарів (а. с. 27).

Вищезазначене приміщення передане в
оренду ФОП ОСОБА_5 відповідно до
договору оренди № 1 від 04.04.2013 р.( а. с. 25).

07.06.2013 р. між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1,
укладено договір суборенди даного
приміщення ( а. с. 26).

Згідно п. 3.2 Договору суборенди від
07.06.2013 р. - приміщення вважається
переданим в оренду з моменту
підписання акту здачі-приймання та
передачі орендарю ключів від
приміщення.

Протягом судового розгляду справи
доказів підписання акту
здачі-приймання приміщення сторонами
не надано, а судом не здобуто.

До інспекції ДАБК в Тернопільській
області 07.10.2013 р. від управління
містобудування та архітектури
Тернопільської ОДА надійшло звернення
в якому містилось прохання перевірити
правомірність проведення робіт із
реконструкції приміщень під заклад
громадського харчування "ІНФОРМАЦІЯ_1"
у підвалі будинку за адресою АДРЕСА_1 і
у разі необхідності вжити відповідних
заходів (а. с. 22).

15.10.2013 р. посадовій особі відповідача
видано направлення № 1238 на здійснення
(позапланової) перевірки при
здійсненні реконструкції підвальних
приміщень за вищевказаною адресою ( а.
с. 23).

На підставі даного направлення
інспекцією ДАБК в Тернопільській
області 21.10.2013 р. було проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил, за
результатами якої складено
відповідний акт від 21.10.2013 р. Як
зазначено у даному акті - перевірка
проводилась у присутності ФОП ОСОБА_4
та ФОП ОСОБА_1 ( а. с. 24).

За результатами перевірки встановлено,
що ОСОБА_4 провів реконструкцію власних
нежитлових приміщень під магазин
промислових товарів за адресою по
АДРЕСА_1. Дане приміщення ОСОБА_4 згідно
договору № 1 від 04.04.2013 р. передав в
оренду ФОП ОСОБА_5

07.06.2013 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладено
договір суборенди. Перевіркою
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 проведено
реконструкцію даного приміщення, а
саме, змінено його цільове призначення.
Сертифікатом відповідності № ТП 00521
Інспекцією архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області
об»єкт розташований за адресою:
АДРЕСА_1 реконструйовано під магазин
промислових товарів, а фактично заклад
експлуатується під заклад
громадського харчування, в якому
встановлено харчове спецобладнання,
внесено зміни у фасад будинку, чим
порушено охоронний договір на пам'ятці
культурної спадщини житлово-торгового
будинку.

На підставі вищезазначеного акту 30.10.2013
р. інспекцією ДАБК в Тернопільській
області складено припис " Про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ". В
приписі зазначено, що перевіркою
встановлено наступні обставини. Дане
приміщення ОСОБА_4 відповідно до
договору № 1 від 04.04.2013 р. передано в
оренду ФОП ОСОБА_5 якою укладено
договір суборенди від 07.06.2013 р. з ОСОБА_1
Перевіркою також встановлено, що ФОП
ОСОБА_1 в період серпень-вересень 2013 р.
проведено реконструкцію підвального
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 із
приміщень магазину промислових
товарів під заклад громадського
харчування без дозволу на виконання
будівельних робіт. Також встановлено,
що позивачем експлуатується
реконструйоване приміщення під заклад
громадського харчування без прийняття
об'єкта в експлуатацію (а. с. 28).

Згідно припису інспекції ДАБК в
Тернопільській області від 30.10.2013 р.
позивачу поставлено вимогу про
зупинення експлуатації закладу
громадського харчування по АДРЕСА_1 та
приведення даного приміщення у
відповідність до попереднього стану.

30.10.2013 р. також складено Протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності передбачене ст. 39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011
р. № 461 «Питання прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об»єктів», відповідальність за які
передбачена абз. 5 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України "Про відповідальність
підприємств, їх об'єднань, установ та
організацій за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності " -
експлуатація або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації: на об'єктах IV категорії
складності.

08.11.2013 р. за результатами розгляду
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності винесено
постанову, якою ФОП ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні інкримінованого
правопорушення та накладено на
позивача штраф за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності в сумі
424390,00 грн.

Не погодившись із вищезазначеною
постановою, позивач оскаржив її в
судовому порядку, звернувшись до суду
із даним позовом.

Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності" від 17.02.2011р.
№3038-VI (далі - Закон № 3038), встановлено
правові та організаційні основи
містобудівної діяльності. Норми, що
містяться в ньому спрямовані на
забезпечення сталого розвитку
територій з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ст. 4 Закону № 3038-VI -
об'єктами будівництва є будинки,
будівлі, споруди будь-якого
призначення, їх комплекси, лінійні
об'єкти інженерно-транспортної
інфраструктури.

Ст. 9 Законом України "Про архітектурну
діяльність" від 20.05.1999 р. № 687-XIV (далі -
Закон № 687), визначено, що будівництво -
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Для забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд (ст. 10 Закону № 687).

Повноваження Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
щодо здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
визначені також ст. 41 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим Указом
Президента України від 08.04.2011р. № 439/2011
та Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553
(надалі - Порядок № 553).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону №
3038-VI - прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до IV і V категорій складності,
здійснюється на підставі акта
готовності об'єкта до експлуатації
шляхом видачі органами державного
архітектурно-будівельного контролю
сертифіката у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Форма акта готовності об'єкта до
експлуатації, форма сертифіката,
порядок його видачі, розмір та порядок
внесення плати за видачу сертифіката
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Акт готовності об'єкта до
експлуатації підписується замовником,
генеральним проектувальником,
генеральним підрядником або
підрядником (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників), субпідрядниками,
страховиком (якщо об'єкт
застрахований).

Ч. 8 ст. 39 Закону № 3038-VI
забороняється експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих
(якщо таке прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію.

В свою чергу, приписи ч. 8 ст. 39
Закону № 3038-VI кореспондуються із
положеннями, що містяться у п. 12
Постанови Кабінету Міністрів України
"Питання прийняття в експлуатацію
закінячених будівництвом об"єктів" №
461 від 13.04.2011 р. (далі - Постанова № 461).

Як підставу винесення оскаржуваної
постанови відповідачем зазначено, що
ФОП ОСОБА_1 в період серпень-вересень 2013
року експлуатується реконструйоване
ним приміщення, із приміщен магазину
промислових товарів під заклад
громадського харчування за адресою
АДРЕСА_1.

Визначення поняття реконструкції дано
у П. 3.10. "Склад та зміст проектної
документації на будівництво" ДБН
Б.2.2-3-2012. Так, реконструкція - це
перебудова введених в експлуатацію в
установленому порядку об'єктів
будівництва, яка передбачає
удосконалення виробництва, підвищення
його техніко-економічного рівня та
якості продукції, що виготовляється,
поліпшення умов експлуатації та
проживання, якості послуг, зміну
основних техніко-економічних
показників (кількість продукції,
потужність, функціональне призначення,
геометричні розміри тощо).

Реконструкція передбачає збереження
елементів несучих і огороджувальних
конструкцій та призупинення на час
виконання робіт експлуатації об'єкта в
цілому або його частин (за умови їх
автономності).

Відповідно до абз. 2. п.1., абз.1. п. 2.
Порядку виконання будівельних робіт,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 466 (далі - Порядок №466), будівельні
роботи це - роботи з нового
будівництва, реконструкції, технічного
переоснащення діючих підприємств,
реставрації, капітального ремонту.
Будівельні роботи можуть виконуватися
замовником після отримання документа,
що посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою, або
договору суперфіцію.

Отже, право на переведення,
реконструкцію житлових та нежитлових
приміщень (будинків, будівель, споруд,
квартир), в тому числі зі зміною їх
функціонального призначення
(використання) мають юридичні особи,
фізичні особи - підприємці та
громадяни, які є власниками таких
приміщень.

При розгляді справи встановлено, та
підтверджується матеріалами справи,
що ОСОБА_1 не є власником підвального
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1.

Окрім того, відповідно до п. 3. 2 Договору
суборенди укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 об»єкт що орендується
вважається переданим в оренду з
моменту підписання акту
здачі-приймання та передачі Орендарю
ключів від приміщення. Судом під час
розгляду справи встановлено, що даний
пункт договору фактично не було
виконано, тобто, приміщення не було
передане в оренду ОСОБА_1 згідно акту
здачі-приймання.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач, згідно закону не є особою,
яка має право проведення реконструкції
цього приміщення.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, які б підтверджували
той факт, що саме позивачем ФОП ОСОБА_1
проведено перебудову чи втручання в
елементи будівельних конструкцій
даного приміщення з метою зміни його
функціонального призначення при
визначенні у встановленому порядку
допустимого способу використання
приміщення.

При цьому суд не вважає обґрунтованою
та підтвердженою належними доказами
позицію відповідача відносно того, що
саме позивач допустив порушення вимог
законодавства у сфері містобудування
зважаючи на то, що підтвердженням
цього є усні поясненнях власника та
орендаря приміщення, які були залучені
до участі у даній справі в якості
третіх осіб.

В той же час, матеріали справи не
містять жодних доказів та
документального підтвердження
обґрунтованості покладення
відповідачем таких усних пояснень в
основу оскаржуваної постанови у
законодавчо-визначеному порядку, як і
не містять документального
підтвердження використання під час
перевірки будь-яких матеріалів, що
містять такі дані.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача як на одну з підстав
притягнення до адміністративної
відповідальності на те, що при розгляді
справи про порушення ОСОБА_1 визнав
свою вину, та підписав протокол, припис
та надав пояснення, що підтверджують
допущення ним порушень.

У своїх поясненнях до протоколу від
30.10.2013 р. ним зазначено, що у зв»язку із
підготовкою документів даний заклад
не зовсім використовується як заклад
громадського харчування. В судовому
засідання позивач зокрема пояснив, що
ним, як власником або орендарем не
використовувалось дане приміщення, а
виконувались в ньому тільки функції
адміністратора.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку що зазначені
вище посилання відповідача, як на
підставу визначення наявності ознак
правопорушення, передбаченого ст. 39
Закону № 461 в діях позивача - не можуть
бути прийняті до уваги судом як належні
та допустимі, оскільки пояснення що
містяться у протоколі та надані
позивачем в судовому засіданні не
свідчать про визнання позивачем факту
вчинення порушення та не підтверджують
висновку відповідача про те, що позивач
здійснював у вказаному приміщенні
будь-які будівельні роботи (з
реконструкції даного приміщення),
спрямовані на зміну його
функціонального призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Ч. 3 ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суд застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70
Кодексу адміністративного судочинства
України - обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Враховуючи вищевикладене, та з
урахуванням того, що відповідачем в
ході розгляду справи, на виконання
приписів ч. 2 ст. 71 КАС України не
надано, а судом при виконанні вимог ст.11
КАС України в частині офіційного
з'ясування всіх обставин по справі
існування будь-яких належних та
допустимих доказів того, що позивачем
здійснювались у вказаному приміщенні
будь-які будівельні роботи (з
реконструкції даного приміщення),
спрямовані на зміну його
функціонального призначення не
виявлено, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для винесення
відповідачем оспорюваної постанови
від 08.11.2014 р. № 126 та відповідно - про
обґрунтованість та підставність
пред»явлених позивачем позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 68, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Визнати незаконною та скасувати
постанову Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності за №126 від
08.11.2013 р.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено
24.01.2014 р.

Суддя
Білоус І.О.

копія вірна

Суддя
Білоус І.О.