Справа № 806/6905/13-а
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 806/6905/13-a

категорія 10

03 лютого 2014 р. м.
Житомир

час прийняття: 12 год. 00 хв.

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

за участі секретарів Бондаренка Д.А.,
Стралківської К.П.,

за участі представника позивача
Кропивницького М.М.,

за участі представника
відповідача Пасічника А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Радомишльському районі
Житомирської області до публічного
акціонерного товариства
"Радомишльський машинобудівний завод"
про стягнення 6635,61 грн.,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області звернулося до суду з позовом, у
якому просило стягнути з акціонерного
товариства закритого типу
"Радомишльський машинобудівний завод"
6635,61 грн. заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за липень-вересень 2013 р. В
обґрунтування позову посилалося на
частину 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
Інструкцію про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України.

В процесі розгляду справи відповідача
акціонерне товариство закритого типу
"Радомишльський машинобудівний завод"
замінено на належного - публічне
акціонерне товариство "Радомишльський
машинобудівний завод".

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив
та просив відмовити в задоволенні
позову. Пояснив, що розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та пункту "а" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" товариству направлені не
були. Позивачем не надано до суду
доказів реально понесених витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, а
надані управлінням розрахунки не
відповідають встановленій законом
формі. Крім того, зазначив, що спірні
правовідносини повинні регулюватись
Законом України "Про погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", а тому належним позивачем
повинен бути податковий орган.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Публічне акціонерне товариство
"Радомишльський машинобудівний завод"
з 25 листопада 1993 р. зареєстроване в
управлінні Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області як платник збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. зобов'язане
подавати звітність до органів
Пенсійного фонду України, а також
нараховувати, обчислювати і сплачувати
до цих органів страхові внески, які
також включають фактичні витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій, що
призначені відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР, із
змінами та доповненнями (далі - Закон),
передбачено, що платники збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачені ст.1 цього
Закону, повинні сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірах, встановлених
ст. 4 цього Закону, що визначається у
відсотковому відношенні від об'єкта
оподаткування, який передбачений ст.2
цього Закону.

Зокрема, у відповідності до вимог
вказаного Закону суб'єкти
підприємницької діяльності, незалежно
від форм власності, повинні сплачувати
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування у 100 % розмірі від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п."а" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст.12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

У відповідності з вимогами ст.3 Закону
платники збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування сплачують внески
до Пенсійного фонду у порядку,
визначеному законодавством України.

Згідно підпункту 6.1. пункту 6 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 р. N 21-1, із
змінами і доповненнями (далі -
Інструкція), відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Згідно п.п.6.4., 6.5. п.6 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій. Розрахунки складаються на
підставі відомостей відділів з
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

Підунктом п.6.8. п.6 Інструкції
передбачено, що підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. У разі зміни розміру
пенсії або настання обставин, які
впливають на суму відшкодування
(смерть пенсіонера, зміна місця
проживання та ін.), органи Пенсійного
фонду повідомляють про це підприємства
в місячний термін з моменту виникнення
цих обставин. Суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з дати призначення пенсії до
дати складання розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону, сплачуються одночасно із
оплатою фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Посилання представника відповідача на
те, що спірні правовідносини
регулюються Законом України "Про
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" не приймається
судом до уваги з огляду на те, що
вказаний Закон є спеціальним законом з
питань оподаткування, який встановлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій не є податком чи збором
(обов'язковим платежем), а тому порядок
погашення заборгованості по витратам
на виплату і доставку пільгових пенсій
здійснюється не на підставі Закону
України "Про погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", а на
підставі наведених вище норм Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

А тому висновок відповідача, про те, що
належним позивачем в даній справі має
бути податковий орган, а не управління
Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області суперечить наведеним вище
нормам чинного законодавства та не
відповідає дійсним обставинам справи.

Судом встановлено, що згідно
розрахунку фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій у
відповідності до розрахунків суми
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій та розрахунків суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
період з 01.07.2013 р. по 25.09.2013 р. становлять
6635,61 грн., в т.ч. липень 2013 р. - 2211,87 грн.,
серпень 2013 р. - 2211,87 грн., вересень 2013 р. -
2211,87 грн. (а.с.9).

В той же час із наявної в матеріалах
справи копії поштової рекомендованої
кореспонденції (а.с.15) не вбачається, що
відповідачем були отримані розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту "а" ст.13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" за
липень-вересень 2013 року із зазначенням
розміру до сплати.

Не надав таких доказів представник
позивача, на пропозицію суду, і в
судовому засіданні.

За таких обставин суд приходить до
висновку про те, що позивачем не надано
суду доказів на підтвердження того, що
ним, відповідно до п.п.6.4 п.6 Інструкції
на 2013 рік визначався розмір сум до
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до п."а" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", і
відповідні розрахунки направлялись
відповідачу.

Отже заявлена сума заборгованості з
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за липень-вересень 2013
р. у загальній сумі 6635,61 грн. є
неузгодженою і стягненню не підлягає.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
наданий позивачем Розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини другої
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пункту "а"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з 01.05.2013 року (а.с.11) не
відповідає встановлений типовій формі,
передбаченої Додатком 7 до пункту 6.4
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України

Виходячи з викладеного суд вважає
позов безпідставним і таким, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
КАС України

постановив:

В задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в
Радомишльському районі Житомирської
області до публічного акціонерного
товариства "Радомишльський
машинобудівний завод" про стягнення
6635,61 грн. відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
В.А. Панкеєва