Справа № 813/9617/13-а
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №813/9617/13-а
22 січня 2014 року Львівський
окружний адміністративний суд в
головуючого - судді
з участю секретаря судового засідання
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
Прокурора Буського району до Буської
районної ради про визнання
протиправним та скасування рішення 27
позачергової сесії шостого скликання
№ 426 від 11.12.2013р. «Про звернення до
Президента України щодо подій у місті
Прокурор Буського району Львівської
області звернувся у Львівський
окружний адміністративний суд з
позовом до Буської районної ради
Львівської області (далі - Буська
района рада) в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення 27
позачергової сесії 6 скликання Буської
районної ради від 11.12.2013р. №426 «Про
звернення до Президента України щодо
подій у місті Києві».
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що при прийнятті
спірного рішення відповідач вирішив
питання, які перебувають за межами
наданих законодавством повноважень
місцевого значення, чим порушив вимоги
Конституції України та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні".
Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
в позовній заяві. Просив позов
задовольнити повністю.
Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання, участі
повноважного представника в такому не
забезпечив, надіслав на адресу суду
заяву про розгляд справи за
відсутності представника відповідача.
Відповідно до положень статті 128 КАС
України справа вирішена на підставі
наявних у ній доказів.
Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши докази в їх
сукупності, дійшов висновку, що позов
слід задовольнити, мотивуючи це
11.12.2013р. Буською районною радою на
засіданні 27 позачергової сесії VI
скликання прийнято рішення №426 «Про
звернення до Президента України щодо
подій у місті Києві».
Даним рішенням Буська районна рада
- звернутись до Презтдента України
В.Януковича щодо подій у місті Києві
(звернення додається).
- контроль за виконанням рішення
покласти на голову районної ради.
Дане рішення було опубліковано у
часописі Буського району «Воля народу»
від 12.12.2013р. №50 (2179).
Прокуратурою Буського району
Львівської області на підставі
Постанови №99 від 20.12.2013р. «Про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням
законів» проведено перевірку Буської
За наслідками проведеної перевірки
прокурор звернувся до суду з вимогами
про визнання протиправним та
скасування рішення 27 позачергової
сесії 6 скликання Буської районної ради
від 11.12.2013р. №426 «Про звернення до
Президента України щодо подій у місті
Вирішуючи спір, суд виходив з
Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Норми Конституції
України є нормами прямої дії.
Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Аналогічні за змістом
положення містить частина 3 статті 24
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
19 Закону України "Про прокуратуру",
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.
Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" передбачено,
що прокурор, без внесення подання, може
звернутися до суду щодо визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування відповідно до
Конституції України визначає Закон
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР
(далі - Закон № 280/97-ВР).
Відповідно до статті 5 Конституції
України народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
З цього конституційного положення у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, випливає, що
органи місцевого самоврядування не є
органами державної влади, а місцеве
самоврядування слід розглядати як
форму здійснення народом влади, яка
визнається і гарантується в Україні
(стаття 7 Конституції України).
Конституція України (стаття 140)
визначає місцеве самоврядування як
право територіальної громади - жителів
села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл,
селища та міста - самостійно вирішувати
питання місцевого значення в межах
Конституції і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
Конституційний суд України у Рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 (справа
про охорону трудових прав депутатів
місцевих рад) дійшов висновку, що
такому конституційному змісту
інституту місцевого самоврядування
властиві принаймні дві найважливіші
ознаки. Це - самостійність
територіальної громади, органів
місцевого самоврядування у вирішенні
певного кола питань і те, що предметами
відання місцевого самоврядування є не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних
громад. Перелік таких питань визначено
у Конституції України та Законі
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР.
Таким чином, гарантоване державою
місцеве самоврядування, як форма
здійснення народом влади, реалізується
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські, районні,
обласні ради та їх виконавчі органи і
передбачає правову, організаційну та
матеріально-фінансову самостійність.
Однак, суд зазначає, що така
самостійність має певні
конституційно-правові межі,
встановлені, зокрема, приписами статей
19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України.
З аналізу вказаних конституційних
положень слідує, що ці органи місцевого
самоврядування, здійснюючи владу і
самостійно вирішуючи питання
місцевого значення, віднесені законом
до їх компетенції, та приймаючи
рішення, зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Такі ж положення закріплені у статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

Окрім того, дана позиція
кореспондується з рішенням
Конституційного Суду України №7 від 16
квітня 2009 року у справі №1-9/2009 за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Главою 4 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено
повноваження районних та обласних рад.

Статтею 43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено
питання, які вирішуються на пленарних
засіданнях районної, обласної ради. До
повноважень районної ради не віднесено
вирішення питань щодо погодження
звернень чи заяв, де висловлюється
позиція та міркування з приводу питань
суспільного життя, які безпосередньо
не пов`язані з життєдіяльністю
територіальних громад.

Виходячи із положень вищезазначених
норм, суд приходить до висновку, що до
відання Буської районної ради належить
вирішення питань виключно місцевого
значення.

Аналізуючи зміст оспорюваного рішення
Буської районної ради №426 від 11.12.2013р
«Про звернення до Президента України
щодо подій у місті Києві» та додатку до
нього у формі самого звернення, суд
зазначає, що при прийнятті такого
відповідач вийшов за межі повноважень,
визначених Конституцією України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

При цьому, такий висновок, не
суперечить положенням ст. 40
Констутиції України щодо
гарантованого права кожного
направляти індивідуальні чи
колективні звернення або особисто
звертатись до органів державної влади,
оскільки рішення органу місцевого
самоврядування, в силу правового
статусу такого, не є колективним
зверненням громадян.

Поняття депутатського звернення
закріплено в статті 13 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад» №
93-IV від 11.07.2002р, із змінами та
доповненнями, згідно з якою
депутатське звернення - це викладена в
письмовій формі вимога депутата
місцевої ради з питань, пов'язаних з
його депутатською діяльністю, до
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування та їх
посадових осіб, а також керівників
правоохоронних та контролюючих
органів, підприємств, установ та
організацій незалежно від форми
власності, розташованих на території
відповідної ради, здійснити певні дії,
вжити заходів чи дати офіційне
роз'яснення з питань, віднесених до їх
компетенції.

З наведеної правової норми та з
врахуванням приписів Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
слідує, що відповідне звернення може
бути оформлене виключно як депутатське
звернення, а не у вигляді рішення сесії,
водночас порушені в ньому питання
повинні бути пов'язані виключно з
депутатською діяльністю.

В той же час, у випадку реалізації
депутатських повноважень шляхом
направлення депутатського звернення, -
таке звернення надсилається
безпосередньо адресатам, а не
виноситься на голосування, оскільки
схвалення звернення депутатів - не
належить до компетенції районної ради.

Окрім того суд підкреслює, що ані
депутати місцевої ради, ані районна
рада як і кожен громадянин України не
позбавлені права, до виразу своєї
власної думки, позиції, власного
заклику, промови тощо, адресованої
окремому учаснику територіальної
громади, якомусь колективові, установі,
організації чи народові загалом. Це є
власним закликом окремого депутата, чи
більшості депутатів від місцевої ради,
без встановлення вимог та
обов'язковості виконання чи ні, що
публічно висловлюється у сесійній залі
місцевої ради одноособово або
колективно під час пленарного
засідання, чи поза межами нього. Такі
звернення чи позиція розраховані саме
на донесення та підтримку власної або
колективної думки, міркувань
громадянина, громади тощо. Однак,
згадані звернення чи декларативна
позиція (заклик) не потребують
затверджень в органах місцевого
самоврядування, в тому числі на
пленарних засіданнях районних рад у
формі рішення, оскільки вказане не
визначено чинним законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом не встановлено наявності
будь-якої норми Закону, який би наділяв
орган місцевого самоврядування правом
та повноваженнями приймати рішення
сесії районної ради з вимогами
визначеними оспорюваним рішенням.

Крім цього, відповідачем не
представлено суду доказів, які стали
підставою для прийняття рішення №426
від 11.12.2013р «Про звернення до
Президента України щодо подій у місті
Києві» не подано також доказів
правомірності прийняття такого.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону №
280/97-ВР акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

В контексті вказаних законодавчих
норм, суд дійшов висновку, що рішення
Буської районної ради №426 від 11.12.2013р
«Про звернення до Президента України
щодо подій у місті Києві» прийняте
відповідачем з перевищенням
повноважень, визначених Конституцією
та Законами України, порушує
встановлений чинним законодавством
порядок управління державою, оскільки
вирішує питання які не відносяться до
питань місцевого значення, в
результаті чого порушуються інтереси
держави. Дане рішення суперечить
нормам Конституції України та Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», а тому його слід визнати
протиправним та скасувати.

Заходи забезпечення даного позову,
вжиті ухвалою суду від 13.01.2014р., згідно з
вимогами статті 118 КАС України слід
скасувати.

Відповідно до положень статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати зі сторін не
стягуються.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 118, 159,
160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення 27 позачергової сесії шостого
скликання Буської районної ради № 426
від 11.12.2013р. «Про звернення до
Президента України щодо подій у місті
Києві».

Скасувати заходи забезпечення даного
позову, вжиті ухвалою суду від 13 січня
2014 року.

Апеляційну скаргу на постанову суду
першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, виготовленої в
повному обсязі. Апеляційна скарга
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Кузан Р.І.