Справа № К/9991/3241/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/3241/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року

та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2010 року

у справі № 2а-1187/10/1870

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Шосткинської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулась до суду з
позовом до Шосткинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Сумської області (далі - відповідач) про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 23
червня 2009 року № /0, від 31 серпня 2009
року № /1, від 28 вересня 2009 року №
/2, від 03 грудня 2009 року № /3.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року позов задоволено частково.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від 23
червня 2009 року в частині нарахування
податку з доходів фізичних осіб в сумі
1975,38 грн. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2010
року скасовано в частині задоволення
позовних вимог та прийнято нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовлено. В іншій частині постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 09 червня 2010 року залишено без
змін.

В касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 09
червня 2010 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року і ухвалити нове судове рішення,
яким у позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

У запереченні на касаційну скаргу
Шосткинська МДПІ Сумської області,
посилаючись на те, що рішення суду
апеляційної інстанції є законним та
обґрунтованим, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити без змін
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Шосткинська МДПІ Сумської області
провела планову виїзну перевірку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 11 лютого 2008
року по 31 березня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 11
лютого 2008 року по 31 березня 2009 року, за
результатами якої був складений акт №
642/17-103/НОМЕР_1 від 10 червня 2009 року.

За висновками акту перевірки,
позивачем були порушені, зокрема,
вимоги: статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», в результаті чого
підприємцю донараховано податку з
доходів від підприємницької
діяльності у сумі 53788,91 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що у період з 15 лютого 2008 року по 30
червня 2008 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 здійснювала
діяльність на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності,
шляхом сплати єдиного податку. У 2
кварталі 2008 року підприємцем було
перевищено граничний обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг), встановлений статтею 1 Указ
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва», на
15803,00 грн. (в тому числі податок на
додану вартість - 2633,83 грн.), з огляду на
що сума перевищення повинна була бути
оподаткована за ставкою 15%, що
підприємцем зроблено не було. Також, у
акті перевірки було вказано, що
перевіркою повноти визначення
валового доходу за період з 01 липня 2008
року по 31 березня 2009 року було
встановлено його завищення на загальну
суму 88769,16 грн. внаслідок включення до
валового доходу сум податку на додану
вартість. Крім іншого, у акті перевірки
було вказано, що перевіркою повноти
визначення валових витрат за період з 01
липня 2008 року по 31 березня 2009 року було
встановленої завищення на загальну
суму 434192,70 грн., внаслідок включення до
складу валових витрат сум, фактично не
сплачених постачальникам: по ТОВ
«Міркус» - кредиторська заборгованість
станом на 31 березня 2009 року складає
696132,23 грн. (в тому числі податок на
додану вартість - 116022,03 грн.), по ТОВ
«Трейдстоун» - кредиторська
заборгованість станом на 31 березня 2009
року складає 8375,35 грн. (в тому числі
податок на додану вартість - 1395,89 грн.).

23 червня 2009 року Шосткинська МДПІ
Сумської області на підставі вказаного
акту перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами
визначила фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 податкове зобов'язання за
платежем: податок з доходів фізичних
осіб, що є суб'єктами підприємницької
діяльності, у розмірі 53788,91 грн.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось
позивачем в адміністративному порядку,
на наслідками якого його скарги були
залишені без задоволення, а податковим
органом були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 31 серпня 2009
року № /1, від 28 вересня 2009 року №
/2, від 03 грудня 2009 року № /3 на
аналогічну суму податкових
зобов'язань.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що Указ Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» та Закон України «Про
податок з доходів фізичних осіб» не
містять положень щодо оподаткування
сум доходу фізичної особи - підприємця,
які перевищують 500000,00 грн., а містять
лише положення щодо того, що платник
єдиного податку, перевищивши граничний
розмір виручки, повинен лише з
наступного кварталу перейти на
загальну систему оподаткування.
Відмовляючи у задоволенні решти
позовних вимог, суд виходив з того, що
на час проведення перевірки у позивача
були відсутні розрахункові, платіжні
та інші документи, що підтверджують
факт оплати товарів, поставлених йому
ТОВ «Міркус» та ТОВ «Трейдстоун», на
загальну суму 434192,70 грн.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог та
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в цій частині, виходив з того, що
оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування, врегульованих,
зокрема, Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб», з урахуванням
загальних принципів оподаткування,
закріплених Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування». В решті суд
апеляційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується для таких
суб'єктів малого підприємництва,
зокрема, фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Статтею 5 Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). Суб'єкти малого
підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

У той же час, зазначений Указ не
містить положень, які б регулювали
питання оподаткування сум, що
перевищують граничний розмір,
встановлений законодавцем.

Згідно приписів пункту 22.10 статті 22
Прикінцевих положень Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), до
набрання чинності спеціальним законом
з питань оподаткування фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької дальності,
діє розділ IV Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», який
застосовується з урахуванням положень
пункту 9.12 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до підпункту 9.12.1 пункту 9.12
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Підпунктом 9.12.2 пункту 9.12 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що якщо фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, отримує інші доходи, ніж
визначені у підпункті 9.12.1 цього пункту,
то такі доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
цим Законом для платників податку, що
не є такими суб'єктами підприємницької
діяльності.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, оподаткування доходів,
отриманих платником єдиного податку з
порушенням умов перебування на
спрощеній системі оподаткування,
повинно здійснюватися із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування, врегульованих,
зокрема, Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), з урахуванням
загальних принципів оподаткування,
закріплених Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Положеннями частини 1 статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Відповідно до частини 2 статті 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин)
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

Частиною 3 статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено, що до складу
витрат, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходів, належать витрати,
які включаються до складу валових
витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

У відповідності до пункту 5.1. статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Виходячи з наведених вище правових
норм, оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу.

З огляду на те, що на момент первеірки у
позивача були відсутні розрахункові,
платіжні та інші документи, що
підтверджують факт оплати товарів,
поставлених йому ТОВ «Міркус» та ТОВ
«Трейдстоун», на загальну суму 434192,70
грн., суд апеляційної інстанції дійшов
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга особи-підприємця ОСОБА_1
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2010
року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________ Л.І.
Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна