Справа № 824/2496/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2496/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: Васечко Г.Б.

представника позивача: Кирилюк Т.А.

представника відповідача: Швець О.І

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Чернівцях
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Чернівецькій області на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Клас і К" до
Державної податкової інспекції у
м.Чернівцях Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Чернівецькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Клас і К"
(Позивач) звернулося до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Чернівцях Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (Відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволені позову. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що працівниками
Відповідача проведено документальну
позапланову перевірку Позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по
фінансово-господарських
взаємовідносинах з ТОВ "Саноіл Торг" за
період з 01.01.2010 року по 01.04.2013 року,
результати якої оформлено актом
№2/22-2/30844214 від 05.07.2013р.

В акті перевірки, зокрема, зазначено, що
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
направлено на адресу ДПС у
Чернівецькій області акт від 30.04.2013року
№1305/22-20/37269136 та акт від 22.03.2013 року №
788/22 -20/37269136 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Саноіл Торг». За
результатами перевірки у ТОВ "Саноіл
Торг" встановлено відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні та продажу
товарів (олії соняшникової) за період з
01.04.2010 року по 30.09.2011 року. В акті
зроблено висновки про проведення
операцій, спрямованих на надання
податкової вигоди для третіх осіб з
метою штучного формування валових
витрат (витрат, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування) та
податкового кредиту. В акті зазначено,
що операції ТОВ «Саноіл Торг» та
контрагентів-покупців не містять у
суті своїй розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного придбання товарів.

На підставі висновків акту перевірки
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
03.10.2013р. про збільшення грошового
зобов'язання Позивачу з ПДВ в сумі
1319528,50 грн., в тому числі за основним
платежем в сумі 1073079,00 грн. та штрафних
санкцій в сумі 246449,50 грн.

Так, встановлені в акті перевірки
порушення, на думку перевіряючи осіб,
виникли внаслідок здійснення
Позивачем наступних договірних
відносин.

Позивачем (покупець) з ТОВ "Саноіл Торг"
(постачальник) укладено договори
купівлі-продажу №24-11-10 від 04.12.2010 року,
№ 2301М від 23.01.2011 року, № 12/1-05-11 від 12.05.2011
року, № 01-11-11 від 01.11.2011 року. Відповідно
до умов договорів, постачальник
здійснював поставку олії соняшникової
нерафінованої покупцю, що підтверджено
видатковими та податковими накладними,
оформленими відповідно до вимог
чинного законодавства України та
підписані уповноваженими особами.

Придбаний Позивачем товар було
експортовано, відповідно до укладених
договорів комісії з ТОВ "Югекотоп"
№24/11/10-К від 24.11.2010 року, № 2301М від 23
січня 2011 року, № 1205/1М від 12 травня 2011
року, № 0111О від 01.11.2011 року.

На виконання умов договору комісії ТОВ
"Клас і К" передавало на комісію ТОВ
"Югекотоп" олію нерафіновану, що
підтверджується Актами приймання
товару по кількості та якості від 17.12.2010
року, 31.01.2011 року, 30.06.2011 року, 06.01.2012 року.

Виконуючи зобов'язання, взяті перед ТОВ
"Клас і К", ТОВ "Югекотоп" для продажу
переданого на комісію товару, укладало
експортні контракти з з OREXIM LIMTED (71,Brunswick
str. Edinburgh, EH75HS, United Kingdom) №0069/10 від 29.11.2010
року, № 0085/11 від 27.01.2011 року, № 0156/11 від
17.05.2011 року, №0231/11 від 21.11.2011 року.

На підтвердження виконаних умов
договору комісії в частині
реалізованого товару, до звіту
комісіонера, товариством "Югекотоп"
додано ВМД №3450 від 31.12.2010 року, ВМД №539
від 23.02.2011 року, ВМД № 275 від 05.08.2011 року,
ВМД №054 від 06.01.2012 року.

Вказані первинні документи були
досліджені судами першої та
апеляційної інстанції, на підставі
чого колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
реальність операцій Позивача щодо
придбання товару у ТОВ "Саноіл Торг",
оскільки ці операції призвели до зміни
майнового стану платника податків,
метою придбання було їх подальше
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності.

Судом на підставі оцінки наявних у
справі матеріалів та доказів у їх
сукупності встановлено, що факт
поставки товарів Позивачу зі сторони
його контрагента документально
підтверджується. Твердження
податкового органу про відсутність
факту поставки товарів, а тому і
відсутність будь-яких витрат на
зазначені операції не були доведені, а
надані Позивачем докази є
переконливими і достатніми для
беззаперечного висновку суду щодо
реальності господарських операцій.

Враховуючи відсутність зауважень
податкового органу щодо змісту
первинних документів, які
підтверджують витрати Позивача та
будь-яких інших доводів щодо не
підтвердження витрат Позивача, крім
встановлення безтоварності операцій
на підставі акта перевірки
контрагента, суд приходить до висновку
про безпідставність висновків
податкового органу щодо збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 1319528,50 грн.

Окремо суд зауважує, що Відповідачем
право Позивача на формування
податкового кредиту поставлено в
залежність від добросовісності його
контрагента, що суперечить приписам
податкового законодавства. Так, якщо
такий контрагент не виконав своїх
зобов'язань по належному формуванню
первинних документів для
підтвердження податкового кредиту або
зобов'язання з ПДВ, то це може тягнути
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
зменшення суми податкового кредиту
Позивача.

До того ж, про неприпустимість
притягнення до відповідальності
одного суб'єкта господарювання, у
випадку неправомірних дій іншого
зазначено в практиці Європейського
Суду з прав людини. Так, в пункті 71
рішення у справі "Булвес" АД проти
Болгарії" Європейський Суд з прав
людини дійшов такого висновку: "…Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре
проти Болгарії", пунктом 23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом.

Рішення Європейського Суду з прав
людини згідно зі статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського Суду з прав людини при
вирішенні справ.

Колегія суддів вважає, що висновки
Відповідача про відсутність
договірних відносин між Позивачем та
ТОВ «Саноіл Торг» та нікчемність
укладених правочинів є
необґрунтованими з огляду на наступні
положення законодавства.

Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним, а
відповідно до ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним (презумпція правомірності).

Таким чином, головною підставою
вважати правочин нікчемним є його
недійсність, встановлена законом, а не
актами податкової перевірки. Вказані ж
в актах податкових органів недоліки,
допущені суб'єктами господарювання при
укладенні та виконанні договорів, не є
підставою для визнання правочинів
нікчемними, оскільки чинне
законодавство не встановлює таких
підстав нікчемності правочину.

Враховуючи, що належними та
допустимими доказами Відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість висновків
акту перевірки, суддівська колегія
дійшла висновку, що правочини, укладені
Позивачем з ТОВ «Саноіл Торг»
відповідають нормам чинного
законодавства України, фактичні
обставини об'єктивно засвідчують
здійснення дослідженої судом
господарської діяльності Позивача із
вказаним підприємством, що
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами та
податковими накладними, які виписані
на виконання умов викладених вище
договірних відносин.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Чернівцях
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Чернівецькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
10 лютого 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.