Справа № 872/6021/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2013 р. справа № 405/1223/13-а
(6-а/405/3/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 лютого 2013 р. у справі
№ 405/1223/13-а за заявою ОСОБА_1 про зміну,
встановлення іншого способу і порядку
виконання судового рішення №405/1223/13-а
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді про перерахунок та виплату
щомісячної державної соціальної
допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2010 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді щодо нездійснення
перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
щомісячну державну соціальну допомогу
як «дитині війни», відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» від 18 листопада 2004 р.
№2195-ІУ, за період з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08
по 31.12.08, з 01.01.09 по 31.12.09, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеного залежно від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність відповідно до ст.. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням виплачених
сум.(а.с.15)

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 08 червня 2011 року постанову суду
першої інстанції залишено без
змін.(а.с.25)

Ленінським районним судом м.
Кіровограда 26 січня 2012 року видано
виконавчий лист.(а.с.57)

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області Родченков В.В.
від 14 березня 2012 року виконавчий лист
повернуто стягувачу, з огляду на
неможливість виконання рішення суду в
частині здійснення виплати, у зв'язку з
відсутністю коштів з відповідним
призначенням.

З цих підстав, ОСОБА_1 11 лютого 2013 року
звернулася до суду з заявою про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, в якій просила змінити спосіб
виконання судового рішення з
зобов'язання на стягнення сум.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21.02.13 відмовлено в
задоволені заяви ОСОБА_1 про зміну,
встановлення іншого способу і порядку
виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
просила скасувати ухвалу та прийняти
нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, оскільки ухвала суду
постановлена без повного з'ясування
обставин справи, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами. Зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних призначень на
відповідний рік цілком залежить
виконання рішень судів, за якими
боржником виступає орган державної
влади. Відсутність належних бюджетних
асигнувань або коштів та відсутність
відповідних процедур, які б дозволяли
забезпечити фінансування одразу ж, як
тільки постала проблема відповідних
виплат, призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

Із контексту рішення суду чітко
встановлюється необхідність
зобов'язання боржника особисто вчинити
певні дії, а вчинення визначених дій не
може бути проведено без участі
боржника, тому державний виконавець не
може організувати виконання
самостійно у відповідності до
повноважень, наданих йому законом.

З огляду на вищевказане, до боржника
неможливо застосувати передбачені
Законом штрафні санкції та направити
подання про притягнення винних осіб до
кримінальної відповідальності за
умисне невиконання рішення суду через
те, що у діях боржника або його
посадових осіб відсутній прямий умисел
або невиконання вимог виконавчого
документу без поважних причин,
оскільки коштів на виконання боржником
рішень суду зазначеної категорії
Законом України «Про Державний Бюджет
України на 2013 рік» або бюджетними
програмами не передбачено. Таким чином
зазначені обставини унеможливлюють
виконання рішення суду в цілому.

Так, з 1 січня 2013 року набрав чинності
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ,
який встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень»держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

В той же час, судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат.

Оскільки відповідачем здійснено
перерахунок спірного підвищення до
пенсії, про що зазначено в листі
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської
області, від 08 лютого 2012 року № 667/08-2, а
саме: згідно листа боржника - УПФУ в м.
Кіровограді Кіровоградської області
здійснено нарахування гр.. ОСОБА_1 за
період з 09.07.07 по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08, з
01.01.09 по 31.12.09, але через відсутність
фінансування управління не має змоги
сплатити дану суму, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
можливість заміни способу виконання
судового рішення.

Посилання суду першої інстанції на
факт того, що ОСОБА_1 в своїй заяві
ставить питання фактично про зміну
предмету спору, оскільки просить
стягнути нараховані, але не виплачені
суми з УПФУ в м. Кіровограді
Кіровоградської області
спростовуються вищевикладеним.

З огляду на викладені обставини,
оскаржену ухвалу суду першої інстанції
не можливо визнати законною та
обґрунтованою, як того вимагає ст..159
КАС України, у зв'язку з чим вона
підлягає скасуванню з прийняттям нової
ухвали про задоволення заяви про зміну
порядку виконання судового рішення.

Керуючись п.6 ч.1 ст.199, ст..ст.202, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Іванівни-
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 21 лютого 2013 у справі
№405/1223/13-а - скасувати та прийняти нову
ухвалу.

Змінити спосіб і порядок виконання
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровоградаі в частині зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської області
здійснити перерахунок та виплати
ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст.6
Закону України « Про соціальний захист
дітей війни» та ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з 09.07.07
по 31.12.07, з 22.05.08 по 31.12.08, з 01.01.09 по 31.12.09 в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
з урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Стягнути з Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
на користь ОСОБА_1 підвищення пенсії
згідно ст.6 Закону України « Про
соціальний захист дітей війни» та ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 09.07.07 по 31.12.07, з
22.05.08 по 31.12.08, з 01.01.09 по 31.12.09 в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко