Справа № 9101/117836/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2013 р. справа № 2а-2134/2011
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Межівському районі Дніпропетровської
області на постанову Межівського
районного суду Дніпропетровської
області від 15 серпня 2011 року. у справі №
2а-2134/2011 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Межівському
районі Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни",-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Межівському районі Дніпропетровської
області, в якому просила поновити строк
для звернення до суду. Визнати
бездіяльність відповідача
протиправною. Зобов'язати відповідача
перерахувати та виплатити позивачу
недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу згідно довідці
відповідача (а.с.6).

Постановою Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 15 серпня
2011 року, прийнятою за результатами
розгляду справи в порядку скороченого
провадження, позов задоволено. Визнано
бездіяльність відповідача
неправомірною. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу підвищення до пенсії згідно
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 01.02.2011 по 31.07.2011 в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням проведених виплат за цей
період. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а.с.11), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовної
заяви відмовити повністю.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Межівському районі
Дніпропетровської області, відповідно
до ст. 1 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», який набрав
чинності з 01.01.06, набув статусу «дитина
війни», що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених цим
Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Задовольняючи позовні вимоги з 01.02.2011
по 31.07.2011, суд першої інстанції виходив
з вимог ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», проте
ним не прийнято до уваги що, Законом
України від 14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, згідно з яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вказаний Закон України набрав
чинності, як в ньому зазначено, з дня,
наступного за днем його опублікування,
тобто з 19.06.2011.

На виконання вимог вказаного вище
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» № 745 від 06.07.2011,
відповідно до п.6 якої установлено, що
дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань") до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні. Означена постанова
набрала чинності з моменту її
офіційного опублікування 23.07.2011
(Урядовий кур'єр N133) та діє до 01.01.2012.

Таким чином, виходячи з заявлених
позовних вимог, фактичних обставин
справи, позовні вимоги підлягають
задоволенню за період з 01.02.2011 по 22.07.2011,
коли дія ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не була
обмежена, підлягала застосуванню.

На час розгляду цієї справи розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відсутність грошових коштів на виплату
підвищення до пенсії в даному випадку
не позбавляє позивача, як особу, що має
статус дитини війни, права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
адміністративної справи ухвалено
правильне рішення в частині позовних
вимог, пред'явлених за період з 01.02.2011 по
22.07.2011. Приймаючи до уваги, що в частині
позовних вимог за період після 22.07.2011
суд першої інстанції зробив висновки,
які не відповідають нормам
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
скасування судового рішення в цій
частині згідно ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
та ухвалення нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Межівському
районі Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Межівського районного суду
Дніпропетровської області від 15 серпня
2011 року у справі № 2а-2134/2011 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Межівському районі Дніпропетровської
області щодо не проведення нарахування
та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1
відповідно до ч.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 01.02.2011 по 22.07.2011.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Межівському районі
Дніпропетровської області провести
нарахування та здійснити виплати
ОСОБА_1 підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» за період з 01.02.2011 по 22.07.2011
з урахуванням раніше проведених виплат
за відповідний період.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко