Справа № 818/8188/13-а
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 р.
Справа №818/8188/13-a

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання
- Прімової О.В.,

представника позивача - Паламаренко
Т.І.,

представника відповідача - Сороколіт
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
"Сумихімпром" до Сумської митниці
Міндоходів про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Сумихімпром" (далі по тексту - позивач,
ПАТ "Сумихімпром") звернулося до
Сумського окружного адміністративного
суду з позовом до Сумської митниці
Міндоходів (далі по тексту - відповідач,
Сумська митниця) про скасування
рішення від 04.04.2013 р. № 805130000/2013/000069/1 про
коригування митної вартості товарів,
та стягнення з Державного бюджету
України суму надмірно сплаченого
податку на додану вартість в розмірі 215
901,19 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
04.04.2013 р. Сумською митницею прийнято
рішення № 805130000/2013/000069/1 про коригування
митної вартості товарів на рівні 0,7168
доларів США за 1 тону метричну,
другорядним методом - за ціною договору
щодо ідентичних товарів (а) (ст. 57 МК
України). Позивач вважає, що норми ч. 1 та
2 ст. 53 Митного кодексу України ним
виконано в повному обсязі. Жодних
обставин та доказів на підтвердження
того, що позивач в декларації митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів митним органом
не наведено. Таким чином, митним
органом безпідставно витребувано у
позивача додаткові документи, а тому
вказане вище рішення митного органу
підлягає скасуванню.

Митна вартість товару визначена
позивачем у митній декларації від
04.04.2013 р. №805130000/2013/003660 склала 5 768 955,74
грн. при курсі долара США 7,993.
Визначений підприємством до сплати ПДВ
склав 1 153 791,15 грн. (5 768 955,74 х 20%). Митна
вартість товару згідно рішення митного
органу від 04.04.2013 р. №805130000/2013/000069/1
склала 6 848 461,70 грн. при курсі долара США
7,993. Визначений Сумською митницею до
сплати ПДВ склав 1 369 692,34 грн. (6 848 461,70 х
20%). Різниця між ПДВ визначеним до
сплати відповідачем та ПДВ визначеним
до сплати позивачем склала 215 901,19 грн. (1
369 692,34-5 768 955,74), яку позивач і просить
стягнути з державного бюджету.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував з
підстав, викладених у письмовому
запереченні (а.с.114-121), в якому зазначив,
що з метою здійснення митного
оформлення товару позивачем до митного
органу було подано декларацію від
04.04.2013 р. №805130000/2013/003660 з додатковими
документами. Під час митного
оформлення товару "калій хлористий
дрібний рожевий" був опрацьований
пакет документів та встановлено ряд
розбіжностей. Враховуючи той факт, що
під час митного оформлення декларантом
не були подані всі документи на
підтвердження числового значення
складових митної вартості товарів, а
саме документів на підтвердження
проплати за рахунками, митний орган мав
всі підстави на затребування
додаткових документів від позивача.
Враховуючи всі викладені вище
обставини, відповідач прийняв рішення
про коригування митної вартості
товарів від 04.04.2013 р. № 805130000/2013/000069/1.

Суд, заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 03
січня 2013 року між ПАТ "Сумихімпром"
(Покупець) та ЗАТ "Білоруська калійна
компанія" (Продавець) укладено контракт
№2013-0004, відповідно до якого Продавець
зобов'язується поставити калій
хлористий на умовах поставки DAF кордон
Білорусь/Україна (а.с.9-15).

Відповідно до умов договору (п. 1
Додаткової угоди №3 від 04.03.2013 р.) ЗАТ
"Білоруська калійна компанія"
здійснювало поставку ПАТ "Сумихімпром"
калію хлористого по контрактній ціні 365
доларів за 1 метричну тону протягом
березня 2013 року (а.с.19).

Доказами такої поставки є
рахунки-фактури на оплату калію
хлористого від 12.03.2013 р. №4, від 25.03.2013 р.
№377-380, від 27.03.2013 р. №389-402, від 29.03.2013 р.
№406-420, платіжні доручення в іноземній
валюті від 28.03.2013 р. №168, від 02.04.2013 р. №175
на загальну суму 651 879,07 євро (оплата в
євро передбачена додатковою угодою) ЗД
накладні від 25.03.2013 р., від 27.03.2013 р., від
29.03.2013 р. на загальну кількість товару 1
977 400 кг. (а.с.20-81).

З метою митного оформлення позивачем
04.04.2013 р. подана митна декларація (МД)
№805130000/2013/003660, згідно якої було
заявлено до декларування калій
хлористий дрібний рожевий (ГОСТ 4568-95)
сорт І, вагою 1 977 400 кг., вартістю 5 768 955,74
грн. (при курсі долара США 7,993) (а.с.82).

Митна вартість вищевказаного товару
визначалась позивачем за методом 1,
відповідно до ст. 57 МК України, за ціною
договору щодо товару, який
імпортується (365 євро за 1 метричну
тону).

04.04.2013 р. Сумською митницею прийнято
рішення №805130000/2013/000069/1 (а.с.99-100) про
коригування митної вартості товарів на
рівні 0,7168 доларів США за 1 тону
метричну, другорядним методом - за
ціною договору щодо ідентичних товарів
(ст. 57 МК України).

04.04.2013 р. Сумською митницею видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№805130000/2013/00065 (а.с.95-98).

За заявою позивача придбаний товар
(калій хлористий) митним органом було
випущено у вільний обіг у
відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України з
визначенням митної вартості в розмірі
365 євро за 1 метричну тону, що
підтверджується митною декларацією
від 04.04.2013 р. №805130000/2013/003698.

Митна вартість товару визначена
позивачем у митній декларації від
04.04.2013 р. №805130000/2013/003660 склала 5 768 955,74
грн. при курсі долара США 7,993.
Визначений підприємством до сплати ПДВ
склав 1 153 791,15 грн. (5 768 955,74 х 20%).

Митна вартість товару згідно рішення
митного органу від 04.04.2013 р.
№805130000/2013/000069/1 склала 6 848 461,70 грн. при
курсі долара США 7,993. Визначений
Сумською митницею до сплати ПДВ склав 1
369 692,34 грн. (6 848 461,70 х 20%).

Різниця між ПДВ визначеним до сплати
відповідачем та ПДВ визначеним до
сплати позивачем склала 215 901,19 грн. (1 369
692,34-5 768 955,74), яку позивач і просить
стягнути з державного бюджету.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд керувався
наступним.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Глава 9 Митного кодексу України регулює
методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування

Так, ст. 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

д) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

З аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу
України вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Норми ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу
України позивачем виконано у повному
обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема з картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 04.04.2013 р. №805130000/2013/00065 (а.с.95-98)
декларантом до митного органу були
надані наступні документи:

попередня митна декларація,

накладні УМВС,

рахунки фактури від 12.03.2013 р. №4, від
25.03.2013 р. №377-380, від 27.03.2013 р. №389-402, від
29.03.2013 р. №406-420,

зовнішньоекономічний контракт №2013-004
від 03.01.2013 та доповнення до
зовнішньоекономічного контракту №2
від 30.01.2013 р. та №3 від 04.03.2013 р.,

довідка про проведення декларування
валютних цінностей доходів майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами,

інформація про позитивні результати
санітарно-епідеміологічні
екологічного контролю товару,

інформація про позитивні результати
здійснення екологічного контролю
товару,

сертифікати про походження товару СТ-1,

копія митної декларації країни
відправлення.

Крім того, з врахуванням вимоги
відповідача позивачем також були
надані додаткові документи, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме:

лист ЗАТ «Білоруська калійна компанія»
від 02.11.12 №05/4098,

лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від
22.03.13 №1217,

копія Указу Президента Республіки
Білорусь від 25.08.05 №398,

копія платіжного доручення в іноземній
валюті від 28.03.13 №168 та від 02.04.13 №176.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що в разі якщо документи,
зазначені частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (утоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару, 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З наведеного вбачається, що
витребування додаткових документів
може мати місце тільки у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Таку позицію висловив Верховний Суд
України у своїх постановах від 29.05.2012 р.
у справі №21-91а12, від 05.06.2012 р. у справі
№21-142а12, від 03.07.2012 р. та у справі №21-197а12.

При цьому, ч. 4 ст.54 Митного кодексу
України передбачено обов'язок митного
органу письмово надавати інформацію
декларанту про причини, за яких
заявлена ним митна вартість не може
бути визнана.

Жодних обставин та доказів на
підтвердження того, що позивач в
декларації митної вартості зазначив не
всі складові числового значення митної
вартості, неправильно здійснив
розрахунок, вніс до декларації
недостовірні або неточні відомості,
або що надані митному органу документи
містили розбіжності, ознаки підробки
або не всі відомості, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості задекларованих товарів
митним органом до прийняття
оскарженого рішення не наведено.

При цьому, в ході судового розгляду
справи, на вимогу суду представником
відповідача було надано письмові
пояснення про причини прийняття
оскарженого рішення, в якому
відповідач зазначає, що на момент
декларування позивачем товару згідно
МД №805130000/2013/003660 від 04.04.2013 р. було
надано платіжне доручення від 28.03.2013
року №168 по рахункам - фактури 329- 343,
377-381, від 02.04.2013 №176 по рахункам - фактури
388-402. Однак, платіжне доручення по
рахункам - фактури 403 - 426 до митного
оформлення надано не було.

В той же час, відповідно до декларації
митної вартості (а.с.85-87), в зазначеному
переліку документів, які відповідач
пропонував надати позивачу для
визначення митної вартості, не
зазначено платіжні доручення по
рахункам - фактури 403 - 426.

Як зазначалось вище, до митного органу
позивачем було надано залізничні
накладні за березень 2013 року на
загальну кількість калію хлористого 1
977 400 кг. Рахунки - фактури на оплату
калію хлористого від 12.03.2013 р. №4, від
25.03.2013 р. №377-380, від 27.03.2013 р. №389-402, від
29.03.2013 р. №406-420 з зазначенням номерів
залізничних накладних за березень 2013
року. Платіжні доручення в іноземній
валюті від 28.03.13 №168 та від 02.04.13 №176. МД
від 04.04.2013 р. №805130000/2013/003660 згідно якої
було заявлено до декларування калій
хлористий дрібний рожевий (ГОСТ 4568-95)
сорт І, вагою 1 977 400 кг.

Надані до митного оформлення документи
не містять розбіжностей, наявних ознак
підробки, містять всі відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена.

У свою чергу п. 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства.

Документи, які витребувано митним
органом (перелік наведено у декларації
митної вартості) не є необхідними для
визначення митної вартості товарів,
задекларованої в митній декларації від
04.04.2013 р. №805130000/2013/003660, оскільки
контракт від 03.01.2013 №2013-0004 не містить
положень стосовно третіх осіб (їх прав
чи обов'язків) пов'язаних з його
виконанням (а.с.85-87).

ЗАТ "Білоруська калійна компанія" не є
виробником товару. Свою діяльність
продавець здійснює на підставі Указу
Президента Білорусь № 398 від 25.08.2005
(а.с.91-94), що слідує з копії листа №05-4098
від 02.11.2012 (а.с.90).

Відповідно до вказаного вище Указу ЗАТ
"Білоруська калійна компанія" фактично
є первинним ціноутворювачем при
експорті калійний добрив виробництва
ВАТ "Беларуськалій". Прейскурантів,
каталогів, калькуляцій експортного
ціноутворення ВАТ "Білоруська калійна
компанія" на калійні добрива, що
поставляються на експорт, не існує,
оскільки експортна ціна визначається
двохстороннім контрактом між ЗАТ
"Білоруська калійна компанія" та
закордонним покупцем і залежить
виключно від умов і обсягу поставки,
виду товару і кон'юнктури світового
ринку.

Отже, ненадання витребуваних митним
органом додаткових документів
зумовлено об'єктивними причинами -
відсутністю таких документів.

Відповідно до ст. 318 Митного кодексу
України митний контроль передбачає
виконання митними органами мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Безпідставне витребування
відповідачем додаткових документів,
які не мають відношення до
задекларованої позивачем митної
вартості товарі, є порушенням
принципів ст. 318 Митного кодексу
України.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що оскаржене рішення
про коригування митної вартості
товарів не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України, у зв'язку з чим воно
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню, а тому сума надмірно
сплаченого податку на додану вартість
за даним рішенням в розмірі 215 901,19 грн.
підлягає стягненню на користь ПАТ
"Сумихімпром".

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, судовий збір, сплачений
позивачем при поданні позову до суду,
що підтверджується платіжним
дорученням №44859 від 04.10.2013 р. (а.с.2),
підлягає відшкодуванню ПАТ
"Сумихімпром" з Державного бюджету
України в сумі 2 159 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
до Сумської митниці Міндоходів про
скасування рішення -задовольнити.

Скасувати рішення Сумської митниці
Державної митної служби України від
04.04.2013 р. № 805130000/2013/000069/1 про коригування
митної вартості товарів.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"
(ідентифікаційний код 05766356, вул.
Харківська, п/в 12, м. Суми, Сумська
область, 40012, р/р 0003 в СФ АКБ
"Індустріалбанк", МФО 337892) суму надмірно
сплаченого податку на додану вартість
у розмірі 215 901,19 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"
(ідентифікаційний код 05766356, вул.
Харківська, п/в 12, м. Суми, Сумська
область, 40012, р/р 0003 в СФ АКБ
"Індустріалбанк", МФО 337892) судовий збір
у розмірі 2 159 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.М. Глазько

З оригіналом згідно

Суддя
С.М. Глазько

Повний текст постанови складено 03
лютого 2014 року