Справа № 820/10250/13-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 р.Справа № 820/10250/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013р.
по справі № 820/10250/13-а

за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2

до Державної виконавчої службо
України Відділу примусового виконання
рішень

про визнання незаконними дій та
бездіяльності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень, в якому з
урахуванням збільшення розміру
позовних вимог, просили суд визнати
незаконною бездіяльність і дії
Державної виконавчої служби України
Відділу примусового виконання рішень
щодо виконання рішення Європейського
суду з прав людини по стягненню коштів
на користь ОСОБА_3 з держави і виплату
їх його спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
такими, що призвели до невиконання
рішення Європейського суду з прав
людини протягом трьох місяців з дня
набрання рішенням чинності.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013р. по
справі № 820/10250/13-а позов залишено без
задоволення.

Позивачі не погодились з судовим
рішенням, та подали апеляційну скаргу,
в якій просять скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013р. та
прийняти нову, якою позов задовольнити
в повному обсязі.

Позивачі та представник відповідача в
судове засідання суду апеляційної
інстанції не прибули, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
сповіщені належним чином, причину
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що Урядовим
уповноваженим у справах Європейського
суду з прав людини листом від 20.06.2013р. за
№2854-0-30-13-13-12.0.1/5580 повідомлено ОСОБА_2
про ухвалення Європейським судом з
прав людини 06.06.2013 року остаточного
рішення у справі «Кононова та інші
проти України».

З посиланням на приписи ст. 7 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» ОСОБА_2 також
повідомлено, що для отримання коштів,
присуджених вказаним рішенням
Європейського суду, їй необхідно
подати до Державної виконавчої служби
України документи, зазначені у
переліку документів, які необхідні для
виконання рішення Європейського суду з
прав людини та виплати присуджених ним
коштів.

До вказаного листа додано стислий
виклад рішення суду та перелік
документів, які необхідно для
виконання рішення Європейського суду з
прав людини.

Окрім того, у листі Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини від
20.06.2013р. роз'яснено, що у разі ненадання
у зазначений строк Державній
виконавчій службі України документів,
визначених у переліку, або в інших
випадках, які перешкоджають
перерахунку коштів на рахунок
позивача, відповідно до статті 9 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» сума відшкодування
за рішенням Європейського суду буде
перерахована на відповідний рахунок
Державної виконавчої України. Після
надання необхідних документів сума
відшкодування, яка знаходиться на
згаданому рахунку Державної
виконавчої служби України, буде
перерахована на рахунок позивача.

З матеріалів справи також слідує, що
Державна виконавча служба України
25.06.2013р. отримала службову записку в.о.
керівника Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини разом
із додатками: рішенням Європейського
суду з прав людини від 06.06.2013р. за №11770/03
англійською мовою разом із перекладом,
копія повідомлення Європейського суду
з прав людини про рішення та копії
повідомлень заявників про рішення
разом із переліком адрес заявників.

04.07.2013р. на адресу ОСОБА_2, Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України та
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини збоку Державної виконавчої
служби надійшла копія постанови про
відкриття виконавчого провадження від
03.07.2013р. ВП №38662946 по рішенню
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. №11770/03.

До Державної виконавчої служби України
22.07.2013р. надійшла заява за підписом
позивачів від 15.07.2013р, в якій вказано, що
ОСОБА_3 (стягувач) помер 29.05.2008 року, його
спадщина була прийнята його батьками
(ОСОБА_1, ОСОБА_2.), посилаючись на
довідку Першої нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області від 04.12.2008р. №19/4796. Також
заявники вказали особистий рахунок для
перерахунку коштів та надали копію
свідоцтва про смерть від 02.06.2008р.

Державна виконавча служба України
26.07.2013р. листом, який адресовано
Департаменту планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України, Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини та
позивачам по справі (до відома),
направлено для виконання та відома
заяву та банківські реквізити
спадкоємців ОСОБА_3 по рішенню
Європейського суду з прав людини від
06.06.2013р. по справі №11770/03 для
перерахунку коштів.

Окремо, листом від 11.10.2013р. повідомлено
позивачів, що Державним виконавцем на
адресу Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України
заправлена заява з банківськими
реквізитами, однак, вказаним
Департаментом 11.09.2013р. на спеціальний
реєстраційний рахунок Державної
виконавчої служби України
перераховані кошти за вищевказаним
рішенням розмірі 31657,08 грн. (еквівалент
3000 євро) призначені для виплати ОСОБА_3.

Також Державним виконавцем вказано на
те, що позивачами не надано свідоцтво
про право на спадщину та запропоновано
терміново надати до відділу належним
чином завірену копію свідоцтва про
право на спадщину, для виплати належних
коштів.

Позивачі, не погоджуючись з діями та
бездіяльністю, яка допущена
відповідачем, на їх думку, оскаржили їх
в судовому порядку, посилається на
неправомірність дій відповідача в
частині не інформування позивачів щодо
надання свідоцтва про право на
спадщину; повідомлення не центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, а Департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності
Міністерства юстиції України та
несвоєчасне повідомлення позивачів
про перерахування коштів на депозитний
рахунок Державної виконавчої служби
України.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що відповідач по справі діяв у
відповідності до ст.19 Конституції
України та підстав для задоволення
позовних вимог немає.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», а саме ст. 7, протягом десяти
днів від дня отримання повідомлення
Суду про набуття Рішенням статусу
остаточного Орган представництва
надсилає Стягувачеві повідомлення з
роз'ясненням його права подати до
державної виконавчої служби заяву про
виплату відшкодування, в якій мають
бути зазначені реквізити банківського
рахунка для перерахування коштів;
надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.
Автентичність перекладу засвідчується
Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж
десяти днів з дня надходження
документів, зазначених у пункті "б" цієї
частини, відкриває виконавче
провадження.

Неподання Стягувачем заяви про виплату
відшкодування не є перешкодою для
виконання Рішення.

Стаття 8 вказаного Закону передбачає,
що виплата Стягувачеві відшкодування
має бути здійснена у тримісячний строк
з моменту набуття Рішенням статусу
остаточного або у строк, передбачений у
Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в
частині першій цієї статті, на суму
відшкодування нараховується пеня
відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня
відкриття виконавчого провадження за
Рішенням Орган представництва
надсилає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
постанову про відкриття виконавчого
провадження та документи, передбачені
у пункті "б" частини першої статті 7
цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, протягом 10 днів від
дня надходження зазначених у частині
третій цієї статті документів здійснює
списання на вказаний Стягувачем
банківський рахунок, а в разі його
відсутності - на депозитний рахунок
державної виконавчої служби коштів з
відповідної бюджетної програми
Державного бюджету України. Порядок
збереження коштів на депозитному
рахунку державної виконавчої служби
визначається Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно ст. 9 вказаного Закону якщо
встановити місцеперебування
(місцезнаходження) Стягувача - фізичної
особи неможливо, а також у разі смерті
Стягувача - фізичної особи чи
реорганізації або ліквідації
Стягувача - юридичної особи сума
відшкодування перераховується на
депозитний рахунок державної
виконавчої служби. Аналогічна
процедура застосовується у випадку,
передбаченому частиною другою статті 7
цього Закону.

Сума відшкодування, яка знаходиться на
депозитному рахунку державної
виконавчої служби, перераховується: а)
на рахунок Стягувача після подання ним
відповідної заяви; б) на рахунки
спадкоємців Стягувача - фізичної особи
після подання ними належним чином
оформлених документів, які надають їм
право на отримання спадщини; в) на
рахунок правонаступника
реорганізованого Стягувана - юридичної
особи після подання ним належним чином
оформлених документів, які
підтверджують його правонаступництво;
г) на рахунки засновників (учасників,
акціонерів) ліквідованого Стягувача -
юридичної особи після подання ними
рішень суду, які підтверджують їхній
статус засновників (учасників,
акціонерів) ліквідованого Стягувача -
юридичної особи на момент ліквідації
та визначають частку відшкодування, що
належить до виплати кожному із
засновників (учасників, акціонерів).

Протягом трьох днів з моменту
перерахування на депозитний рахунок
державної виконавчої служби суми
відшкодування державна виконавча
служба повідомляє про це Стягувача.

Стаття 2 Закону передбачає, що порядок
виконання Рішення визначається цим
Законом, Законом України "Про виконавче
провадження", іншими
нормативно-правовими актами з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Законом.

Згідно із Законом України «Про
виконавче провадження», а саме ст.17,
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини".

Відповідно ст.45 вказаного Закону
грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби. За письмовою заявою
стягувача - фізичної особи чи його
представника (за наявності відповідних
повноважень) стягнуті грошові суми
можуть бути перераховані державним
виконавцем на зазначений ним рахунок у
банку або в іншій фінансовій установі
чи надіслані на адресу стягувача
поштовим переказом, що здійснюється за
його рахунок, крім переказу аліментних
сум.

Не допускається виплата стягувачу
стягнутих сум готівкою або виплата
стягнутих сум іншим особам, які не є
стягувачами (крім виплати грошових сум
заставодержателю, який не є стягувачем,
згідно із статтею 54 цього Закону).
Забороняється використовувати
стягнуті з боржників грошові суми, що
підлягають виплаті стягувачам, на цілі,
не передбачені цією статтею, а також
звертати на них стягнення для виплати
іншим особам, які не є стягувачами за
виконавчими документами, під час
примусового виконання яких ці суми
стягнуто (крім випадків, коли стягувач
є одночасно боржником у іншому
виконавчому провадженні).

У разі якщо державному виконавцю
відомий рахунок стягувача, на який
необхідно перерахувати стягнуті з
боржника кошти, або якщо відповідно до
частини другої цієї статті кошти
підлягають перерахуванню на адресу
стягувача поштовим переказом, то сума
виконавчого збору, пропорційна
стягнутій сумі, перераховується після
перерахування стягувачу належної йому
суми. В іншому разі сума виконавчого
збору, пропорційна стягнутій сумі,
перераховується після надходження
стягувачу повідомлення про наявність
на відповідному рахунку органу
державної виконавчої служби суми
коштів, що підлягає виплаті стягувачу.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
Урядовий уповноважений у справах
Європейського суду з прав людини
листом від 20.06.2013р. повідомив позивачів
про необхідність подання до Державної
виконавчої служби документи, зазначені
у переліку та надіслав вказаний
перелік на адресу позивача. У вказаному
переліку вказується необхідність
надання до установи відповідача,
зокрема у разі смерті стягувача,
нотаріально засвідчені копії
документів, що підтверджують право на
спадщину та довідки банку, в якому
відкрито рахунок стягувача. Також таке
повідомлення було отримане позивачами
збоку Державної виконавчої служби
України листом від 11.10.2013р.

Вказаних документів позивачами по
справі до Державної виконавчої служби
України надано не було.

Крім того, слід звернути увагу на те, що
відповідно до Глави 89 Цивільного
кодексу України документ, що
підтверджує право на спадщину є
свідоцтво про право на спадщину, яке
позивачами по справі надано до
відповідача лише в ході розгляду даної
справи.

Отже, державним виконавцем виконані
вимоги Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" в
частині направлення на адресу
Центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів відомостей стосовно
банківських реквізитів позивачів по
справі. Дії вказаного Центрального
органу щодо скерування коштів на
рахунок Державної виконавчої служби
України, позивачами по справі не
оскаржуються.

З приводу доводів позивачів про
несвоєчасне повідомлення позивачів
про надходження коштів на рахунок
Державної виконавчої служби України,
колегія суддів зазначає, що в
матеріалах справи відсутні відомості
щодо дати отримання інформації
відповідачем від Державної
казначейської служби України про
нарахування сум по рішенню
Європейського суду з прав людини, а
отже неможливо вирахувати три дні з
моменту перерахування на депозитний
рахунок державної виконавчої служби
суми відшкодування.

Крім того, це не призвело до порушення
прав позивачів та доказів цього не
міститься в матеріалах справи.

Колегія суддів також вважає за
потрібне відзначити, що статтею 20-1
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачена
підвідомчість виконавчих проваджень
відділам примусового виконання рішень,
та вказано, що на відділ примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України
покладається виконання рішень, за
якими: боржниками є Апарат Верховної
Ради України, Адміністрація Президента
України, вищі чи центральні органи
виконавчої влади, Конституційний Суд
України, Верховний Суд України, вищі
спеціалізовані суди, апеляційні суди,
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізовані
прокуратури на правах обласних, Вища
рада юстиції, Національний банк
України, Рахункова палата, Управління
справами Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська і Севастопольська міські ради
або обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, інші органи державної
влади та їх посадові особи та інші
виконавчі провадження, що перебувають
на виконанні в органах державної
виконавчої служби, можуть передаватися
до відділів примусового виконання
рішень в установленому Міністерством
юстиції України порядку.

Щодо посилання позивачів на те, що
Департамент планово-фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України не є Центральним органом
виконавчої влади колегія суддів не
бере до уваги, оскільки вказаний
Департамент є підрозділом
Міністерства юстиції України.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доведення
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги наведене вище, позовні
вимоги необґрунтовані та не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013р. по
справі № 820/10250/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Тацій Л.В.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.