Справа № 2-а-3085/10/1070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року м.
Київ К/9991/4599/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Миронівському районі Київської
області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29.06.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011

у справі №2-а-3085/10/1070

за позовом Комунального підприємства
теплових мереж «Миронівкатепломережа»

до Державної податкової інспекції у
Миронівському районі Київської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29.06.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.01.2011, позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Миронівському районі Київської
області від 20.01.2010 №/0.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового рішення про відмову в позові, з
підстав невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що сума податку на додану
вартість у розмірі 45910,00 грн. за
декларацією з податку на додану
вартість, яка подана позивачем до
податкового органу 15.12.2008 та
зареєстрована останнім за №25181,
сплачена згідно платіжного доручення
від 24.12.2008 №574, з призначенням платежу -
податок на додану вартість за листопад
2008 року.

Відповідачем самостійно змінено
призначення платежу, визначеного
позивачем у вищезазначеному
платіжному дорученні, та сплачені
грошові кошти спрямовано на погашення
податкового боргу, що виник раніше.
Тому лише з 17.07.2009 відповідачем
розпочато погашення заборгованості
по задекларованим сумам зобов?язань з
податку на додану вартість за
декларацією від 15.12.2008 №25181.

Вищезазначене стало підставою для
висновків про порушення позивачем
строків сплати узгоджених сум
податкових зобов?язань з податку на
додану вартість за декларацією від
15.12.2008 №25181, викладених в акті перевірки
від 20.01.2010 №2/1601, та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій на
підставі пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» згідно
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 20.01.2010 в сумі 2641,09 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 9 Закону
України «Про систему оподаткування»
платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) зобов'язані
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових) платежів у
встановлені законами терміни.

Обов'язок юридичної особи щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів) припиняється із сплатою
податку, збору (обов'язкового платежу)
або його скасуванням або списанням
податкової заборгованості відповідно
до Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Виходячи із змісту пп. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4, пп.
5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, та
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації.

Згідно із пп. 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 цього ж Закону
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фонами»
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою визначено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Разом з тим, Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», який є
спеціальним законом з питань
оподаткування і який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначені заходи, які вживаються
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу
і які не передбачають можливості зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Таким чином, податковий орган не має
права самостійно змінювати
призначення платежу визначеного
платником податків при здійсненні
розрахунків зі сплати податків,
зокрема, з метою погашення податкового
боргу змінювати період, за який
сплачується податкове зобов'язання.

З огляду на викладене, правильними є
висновки суду першої та апеляційної
інстанції, що позивач, самостійно
визначивши та перерахувавши податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість відповідно до призначення
платежу зазначеного в платіжному
дорученні, виконав своє зобов'язання по
його сплаті, що виключає застосування
до нього штрафних санкцій на підставі
пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Вищенаведеним спростовуються доводи
податкового органу, які наведені ним в
касаційній скарзі, як підставу для
скасування постановлених у справі
рішень судів попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, висновки суду
першої та апеляційної інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Миронівському районі
Київської області відхилити, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29.06.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун