Справа № 2а-11282/10/1370
Суддя: Кравчук Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді
за участі секретаря судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова до ОСОБА_3, за участю
третіх осіб, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Управління державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області та Закритого
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Приватбанк" про стягнення податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин, -
01.12.2010 р. Державна податкова інспекція у
Залізничному районі м. Львова,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
звернулась до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 є
власником трьох автомобілів; від його
імені здійснено їх першу реєстрацію
автомобілів. Однак відповідно до
Закону України "Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів" при
першій реєстрації не сплатив податок з
власників транспортних засобів до
місцевого бюджету, що всього становить
тому він фактично не сплачений та
підлягає стягненню податковим органом
в примусовому порядку.
В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав.
Представник ОСОБА_3 позовні вимоги
заперечував. Пояснив, що дійсно в 2009 р.
на прохання свого знайомого за
винагороду видав від свого імені
нотаріально посвідчену довіреність на
купівлю, реєстрацію та розпорядження
транспортними засобами. Визнає, що
внаслідок цього за ним представником
було зареєстровано VOLKSWAGEN Т4,
д.н.з.НОМЕР_1, 2001 р.в., VOLKSWAGEN Т4,
д.н.з.НОМЕР_5, 2000 р.в., VOLKSWAGEN Т4,
д.н.з.НОМЕР_2, 1997 р.в. Про те, що особа,
якій він видав довіреність не сплатила
податок не знав, хоча визнає, що такий
мав бути сплачений, оскільки
реєстрація без цього не може
проводитись. Вважає, що його було
введено в оману, вчинено відносно нього
злочин, а тому звернувся до
правоохоронних органів. Фактично
ніколи цих транспортних засобів не
бачив, не користувався ними. Крім того,
вважає, сума податку повинна становити
значно менше, ніж нараховано, оскільки
рік випуску транспортних засобів є
більшим ніж 8 років. З цих підстав
просив в позові відмовити.
Треті особи в судове засідання не
з'явилися, пояснень по суті спору не
Суду не надали.
Дослідивши надані докази, Суд
встановив наступні факти та відповідні
Львівський відділ реєстраційно -
екземенаційної роботи Управління ДАІ
Головного УМВС України у Львівській
області надав інформацію ДПА у
Львівській області про фізичних осіб,
якими протягом 2008 р.- 2010 р.
здійснювалась перша реєстрація
вантажних автомобілів в Україні та
інформація про сплату податку по яких
підлягає перевірці органами державної
податкової служби. Серед зазначених
фізичних осіб вказано і ОСОБА_3.
Згідно з даними Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області на
ім'я ОСОБА_3 зареєстрував такі
20.10.2009 р. - VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_1, 2001 р.в., №
09.10.2009 р. - VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_5, 2000 р.в.,
09.10.2009 р. - VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_2, 1997 р.в.,
ідентифікатор НОМЕР_8, податок 18 960 грн.
Управління Державтоінспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області надало копію реєстраційної
справи т.з. VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_1, 2001 р.в.,
№ кузова НОМЕР_6, зареєстрований 20.10.2009
р. в якій наявні: заява № 56 від 20.10.2009 р.
про видачу тимчасового талону та д.н.з.,
накладна № 163001 від 08.12.2009 р.,
посвідчення ТЗ серії НОМЕР_9, видане
Львівською митницею 16.10.2009 р., про
ввезення на територію України ОСОБА_4
т.з. для ОСОБА_3, ВМД від 16.10.2009 р.,
свідоцтво від 26.06.2001 р. рахунок-фактура,
витяг з Центрального сервера ДДАІ МВС
України з відмітною «Погашено»,
сертифікат відповідності, висновок
спеціаліста, копія квитанції № 371.1008.1
від 21.10.2009 р. на суму 346,00 грн.
Крім того, надано протокол виїмки
слідчим відділом прокуратури
Львівської області 10.05.2011 р.
реєстраційних справ, серед яких
реєстраційна справа на зареєстрований
09.10.2009 р. т.з. VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_5, 2000
р.в., ідентифікатор НОМЕР_7, в якій
наявні заява № 8038 від 09.10.2009 р., накладна
№ 137867 від 10.10.2009 р., посвідчення про
реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_10, бриф 014602764,
сертифікат відповідності НОМЕР_11,
купча, висновок спеціаліста від 09.10.2009
р., оригінал квитанції № 9474.839.4, № 9474.109.4.
До матеріалів справи слідчий відділ
прокуратури Львівської області
долучив копію квитанції № 9474.109.4 від
Також проведено виїмку реєстраційної
справи зареєстрованого 09.10.2009 р. т.з.
VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_2, 1997 р.в.,
ідентифікатор НОМЕР_8, в якій наявні
заява № 8039 від 09.10.2009 р., накладна № 137866
від 10.10.2009 р., посвідчення про
реєстрацію ТЗ, бриф, купча, сертифікат
відповідності, висновок спеціаліста,
оригінал квитанції № 9474.840.4, № 9474.112.4.
До матеріалів справи слідчий відділ
прокуратури Львівської області
долучив копію квитанції від 12.10.2009 р. №
Незважаючи на наявність в матеріалах
реєстраційних справ транспортних
засобів копій квитанцій про сплату
податку, сума податку за три
фактично не надійшли на рахунок
відповідного місцевого бюджету.
Листом від 04.11.2010р. № 5949 ЗАТ "КБ
"Приватбанк" повідомило ДПА у
Львівській області, що за даними ЗАТ "КБ
"Приватбанк", квитанції про сплату
податку з власників транспортних
засобів від імені ОСОБА_3 не знайдено.
Листом від 15.03.2011 р. № 61-9/2002 Головне
Управління Державного казначейства
України підтвердило, що кошти сплачені
ОСОБА_3 згідно квитанцій не надходили.
В свою чергу, ОСОБА_3 не заперечує факту
реєстрації на свої ім'я зазначених вище
транспортних засобів. В судовому
засіданні він визнав, що в 2009 р. на
прохання свого знайомого за винагороду
видав від свого імені нотаріально
посвідчену довіреність на купівлю,
реєстрацію та розпорядження
транспортними засобами, хоча в
дійсності цими автомобілями не
користувався. Припускав, що особи, яким
він довірив транспортні засоби
З метою доведення незаконності
реєстрації т.з. за ним без сплати
податків ОСОБА_3 звернувся до
Прокуратури Львівської області із
заявою про вчинення відносно нього
Судом встановлено, що слідчим відділом
прокуратури Львівської області
порушено кримінальну справу № 181-0311та
№ 181-0290 щодо службових осіб Львівського
ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській
області за ознаками злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК
України (зловживання службовим
становищем та перевищення службових
повноважень, використання
невстановленими особами підроблених
документів). З цієї підстави
провадження у справі зупинялось.
Вироком Шевченківського районного
суду м. Львова від 01.07.2013 р. (справа №
1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_6,
начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області встановлено що, «….протягом
січня 2009 - березня 2010 років у
Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у
Львівській області проведено
реєстрацію транспортних засобів без
сплати та із частковою сплатою податку
з власників транспортних засобів на
наступних фізичних осіб…серед яких
т.з.VOLKSWAGEN T4, 1998 р.в., зареєстровано
10.10.2009р., ОСОБА_3, несплата податку 18960,00
грн.; т.з.VOLKSWAGEN T4, 2000 р.в., зареєстровано
10.10.2009р., ОСОБА_3, несплата податку 18960,00
грн.; т.з.VOLKSWAGEN T4, 2002 р.в., зареєстровано
08.12.2009р., ОСОБА_3, несплата податку 13272,00
грн.».

Вироком Личаківського районного суду
м. Львова від 13.11.2013 р. (справа № 1/463/51/13)
по обвинуваченню ОСОБА_7, заступника
начальника Львівського відділу
реєстраційно - екзаменаційної роботи
ДАІ ГУМВС України у Львівській області
встановлено, що «…неналежно виконуючи
свої службові обов'язки, через
несумлінне ставлення до них, упродовж
грудня 2009 - березня 2010 років провів
первинну реєстрацію т.з. без сплати
податку (або з частковою сплатою).

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.
367 КК України.

Львівська філія ДП "Інформаційний
центр" Міністерства юстиції України на
запит суду надала витяг з Єдиного
реєстру довіреностей про видання від
імені ОСОБА_3 довіреності іншим особам
на право на право придбання, будь-якого
відчуження належних йому транспортних
засобів. Надано витяг з Єдиного реєстру
довіреностей згідно з яким приватним
нотаріусом посвідчено 30.09.2009 р. від
імені ОСОБА_3 довіреність на
представників ОСОБА_4, ОСОБА_9 на право
придбання за кордоном транспортних
засобів та право реєструвати їх в
органах ДАІ, керувати транспортним
засобом, представляти інтереси,
зокрема в органах Державтоінспекції з
усіх без винятку питань, пов'язаних з
купівлею транспортного засобу,
подавати та отримувати документи,
сплачувати грошові кошти, збори тощо.

Таким чином, спір виник щодо сплати
фізичною особою податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів. У
зв'язку з цим доказуванню у даній
справі підлягає доведеність факту
сплати податку.

Спір виник щодо сплати фізичною особою
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів. У зв'язку з цим доказуванню
у даній справі підлягає доведеність
факту сплати податку.

Вирішуючи спір, Суд виходить з
наступного. Відповідно до ст. 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Закон України "Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів" від
11.12.1991 р. порушення якого встановлено
податковим органом, та Закон України
від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему
оподаткування", Закон України від 21.12.2000
р. № 2181-III "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" втратили чинність з 01 січня 2011
року, згідно з Податковим кодексом
України від 02.12.2010 р. № 2755-VI.

Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011
року, а тому положення Закону України
"Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів" та "Про систему
оподаткування", "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" застосовуються Судом при
вирішенні спору.

Стаття 14 Закон України "Про систему
оподаткування" передбачала, що до
загальнодержавних належать, зокрема,
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів. Порядок
сплати даного податку до 01.01.2011 р. було
врегульовано Законом України "Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів".

Чинний Податковий кодекс України (ст. 9)
також передбачає сплату даного
податку, як загальнодержавного, який
тепер називається збір за першу
реєстрацію транспортного засобу.
Порядок сплати збору за першу
реєстрацію транспортного засобу
врегульовано розділом 7 ПК України.

Відповідно до ст. 1 Закону платниками
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів є підприємства, установи та
організації, які є юридичними особами,
іноземні юридичні особи (далі -
юридичні особи), а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства (далі - фізичні особи),
які здійснюють першу реєстрацію в
Україні, реєстрацію, перереєстрацію
транспортних засобів та/або мають
зареєстровані в Україні згідно з
чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Відповідно до ст. 2 об'єктами
оподаткування є, зокрема, автомобілі,
призначені для перевезення не менше 10
осіб, включаючи водія, - код 8702;
автомобілі легкові - код 8703; автомобілі
вантажні - код 8704.

Згідно бази даних Львівського відділу
реєстраційно-екземенаційної роботи
ДАІ від імені ОСОБА_3 здійснено першу
реєстрацію транспортних засобів 1)
20.10.2009 р., VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_1, 2001 р.в.,
сума податку 13272,00 грн.; 2) 09.10.2009 р., VOLKSWAGEN
Т4, д.н.з.НОМЕР_5, 2000 р.в., сума податку
18960,00 грн.; 3) 09.10.2009 р., VOLKSWAGEN Т4,
д.н.з.НОМЕР_2, 1997 р.в., сума податку 18 960
грн.

Згідно з Посвідченням про реєстрацію
ТЗ, нотаріально посвідченою 30.09.2009 р.
довіреністю зазначені транспортні
засоби ввезені на територію України
представниками ОСОБА_4, ОСОБА_9, яким
надано усі права пов'язані з купівлею
та реєстрацією транспортних засобів,
їх розпорядженням.

Таким чином, ОСОБА_3 є власником
зазначених транспортних засобів, а
тому є платником податку з власників
транспортних засобів. Як вбачається з
матеріалів справи уповноваженими від
його імені особами на сплату податку
були ОСОБА_4, ОСОБА_9

Оцінюючи доводи сторін в частині
сплати податку, Суд встановив, що такий
не сплачено.

Відповідно до ст. 3, 5, 6 Закону перша
реєстрація в Україні - це реєстрація
транспортного засобу в Україні, яка
здійснюється уповноваженими
державними органами України вперше
щодо цього транспортного засобу, а
фізичні особи-платники податку
зобов'язані пред'явити органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку
за попередній (у разі здійснення
сплати) та за поточний роки. У разі
відсутності документів про сплату
податку, перша реєстрація в Україні
транспортних засобів не проводиться.

Якщо право користування транспортним
засобом передано фізичною особою за
дорученням іншій особі, податок з
власників транспортних засобів
сплачується його власником або від
його імені особою, якій це право
передано, якщо це передбачено в
дорученні на право користування
транспортним засобом, за місцем
реєстрації цього транспортного засобу.

З наведених вище норм вбачається, що
безумовною підставою для першої
реєстрації транспортного засобу є
сплата відповідного податку, і такий
податок сплачується до реєстрації, а не
після.

Суд погоджується, що вчинення
державної реєстрації транспортного
засобу повинно відбуватись тільки при
вчиненні іншої дії (тобто, сплата
податку). Разом з тим, суд не може
надавати правової оцінки
правомірності реєстраційних дій,
оскільки це не є предметом спору. Тому
презюмується правомірність державної
реєстрації 1) 20.10.2009 р., VOLKSWAGEN Т4,
д.н.з.НОМЕР_1, 2001 р.в., сума податку 13272,00
грн.; 2) 09.10.2009 р., VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_5, 2000
р.в., сума податку 18960,00 грн.; 3) 09.10.2009 р.,
VOLKSWAGEN Т4, д.н.з.НОМЕР_2, 1997 р.в., сума
податку 18 960 грн.

Сам факт наявності реєстраційної дії
на ім'я ОСОБА_3 не може бути
беззаперечним доказом сплати податку,
враховуючи що платіжний документ не
знайдено. Обставини, за яких ці кошти не
надходили до бюджету і хто з службових
осіб сприяв цьому, не входять до
предмету доказування в межах розгляду
цієї справи.

Та обставина, що при реєстрації за
ОСОБА_3 вказаних транспортних засобів
не сплачено податок, відображена також
у вироку Шевченківського районного
суду м. Львова від 01.07.2013 року. Отже
платник поддатку належним чином свої
обов'язки не виконав, хоча й здійснив
реєстрацію придбаного транспортного
засобу.

У матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надано доказів
визнання недійсною виданої
нотаріально посвідченої 30.09.2009 р.
довіреності чи доказів визнання в
судовому порядку дій представників
згідно з цією довіреністю такими, що
вчинені з перевищенням повноважень чи
скасування в судовому порядку
проведеної першої реєстрації
транспортного засобу, чи доказів
визнання у судовому порядку недійсними
договорів купівлі-продажу автомобілів
(тобто, не спростовано факту придбання
автомобілів), чи доказів оскарження
протиправних дій працівників ДАІ щодо
проведення реєстрації автомобілів
(тобто, не спростовано факт оформлення
права власності на вказані автомобілі)
тощо.

Суд також зазначає, що неправомірні дії
представників за дорученням, яким
видана довіреність і кошти на
придбання автомобілів та третіх осіб,
які для ухилення від сплати податків
ймовірно були залучені одним з
представників за довіреністю при
реєстрації на ім'я ОСОБА_3 придбаних для
неї транспортних засобів, не
звільняють відповідача від
відповідальності за несплату податку,
оскільки він є власником транспортного
засобу придбаного по дорученню, але
такі неправомірні дії можуть бути
підставою для пред'явлення ОСОБА_3 у
подальшому регресних вимог до
представників та інших осіб про
відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог п. 3.4 Положення про
Державну автомобільну інспекцію
Міністерства внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 14.04.97 N 341 (із
змінами), працівниками Центру
здійснюється контроль за внесенням
обов'язкових платежів власниками ТЗ, у
тому числі збору за першу реєстрацію
ТЗ, збору на обов'язкове пенсійне
страхування.

З наведених положень вбачається, що
органи Державтоінспекції повинні
контролювати внесення коштів при
реєстрації автомобіля. Однак, оскільки
кошти сплачуються через банківські
установи, а не через органи
Державтоінспекції, то відповідно
визначити факт надходження чи
ненадходження коштів до бюджету орган
реєстрації позбавлений можливості.
Відтак, спосіб його контролю за сплатою
податку полягає в прийнятті платіжного
документа з усіма необхідними
реквізитами.

Суд враховує, що згідно з даними
Львівського ВРЕВ УДАІ ним квитанції
про оплату на момент реєстрації було
прийнято і такі, як вбачається наявні в
матеріалах реєстраційних справ. Разом
з тим, як зазначено вище органи
Державтоінспекції позбавлені
можливості контролювати їх
надходження до відповідного бюджету.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного
кодексу України від 21.06.2001р. податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету. Оскільки сума
податку з власників транспортних
засобів, яка мала б бути сплачена
відповідачем під час первинної
реєстрації до не зарахована на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету, що підтверджується
інформацією органу Державного
казначейства, Суд вважає, що відповідач
не виконав обов'язку із сплати податку.
При цьому та обставина, що транспортний
засіб було зареєстровано, є лише
припущенням про сплату такого податку,
яке не може бути взяте Судом до уваги,
якщо є дані, які це спростовують.

Оскільки відсутні докази сплати
податку при реєстрації транспортних
засобів, власником яких є ОСОБА_3 та їх
надходження до відповідного бюджету,
Суд вважає, що позовні вимоги про
стягнення податку з власників
транспортних засобів в розмірі 56880,00
грн.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України,
Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на
користь державного бюджету податковий
борг з податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин в сумі 56880 гривень.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено 05
лютого 2014 р.

Суддя
В.М. Кравчук