Справа № 2а-51/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м.
Київ К/800/38706/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко
Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 7 лютого 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2013
року у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва,

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Деснянському районі м. Києва
(далі - УПФУ) про зобов'язання УПФУ з
1 січня 2002 року до 2011 року здійснити
перерахунок та виплату щомісячної
державної пенсії, у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком, а також
додаткову щомісячну пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

7 лютого 2011 року постановою
Деснянського районного суд м. Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року, позов задоволений
частково.

Зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_2 щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи виходячи з
50% мінімальної пенсії за віком та
державної пенсії не менше 6 мінімальних
пенсій за віком починаючи з 26 квітня 2010
року до 7 лютого 2011 року, включно.

ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою
про скасування постанови Деснянського
районного суду м. Києва та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позовних вимог у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 є
інвалідом ІІІ групи та учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії.

ОСОБА_2 перебуває на обліку УПФУ та
отримує пенсію, передбачену ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ) та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
його здоров'ю, як особі віднесеній до 1
категорії, передбачену ст. 50 Закону №
796-ХІІ, у значно менших розмірах,
оскільки виплати проводились з
урахуванням положень постанов
Кабінету Міністрів України №1 від
3.01.2002 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від
16.07.2008 року.

Відповідно до ст.49 Закону № 796-ХІІ
пенсії особам, віднесеним до категорії
1,2,3,4, встановлюються у вигляді:
державної пенсії; додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії І,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком,
інвалідам ІІІ групи - 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначені підстави та
умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії І та у
зв'язку з втратою годувальника.

Розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими для
ІІ групи інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком, а для ІІІ групи
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Вихідним критерієм обрахування
державної і додаткової пенсії за віком,
згідно з ст. 28 Закону № 796-ХІІ
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Судами першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначено, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсії, передбачених ст.,ст. 50,54 Закону
№796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(чинної на час спірних правовідносин)
якщо суд визнає причину пропущення
строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається
і вирішується в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Суди попередніх інстанцій правильно
зазначили, що за період з 1.01.2002 року до
25.04.2010 року ОСОБА_2 пропустив строк
звернення до суду, передбачений ст.99
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про визнання неправомірними
дій УПФУ щодо відмови у перерахунку
пенсії ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 7 лютого 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.