Справа № 2а-4824/10/2370
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року м.
Київ К/9991/11914/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Островича С.Е.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Підприємця ОСОБА_2

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.02.2011

у справі №2а-4824/10/2370

за позовом Підприємця ОСОБА_2

до 1) Державної податкової
адміністрації в Черкаській області, 2)
Державної податкової інспекції у
Монастирищенському районі Черкаської
області

про визнання дій протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.11.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про задоволення позовних вимог,
з підстав невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

ДПА у Черкаській області проведено
перевірку дотримання позивачем
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявністю торгових
патентів і ліцензій в закусочній, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за
результатами якої складено акт від
13.09.2010 №1360/23/23/23/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п.п.1, 9, 11 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операції у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі Закон
№265/95-ВР) внаслідок проведення
розрахункової операції через
незареєстрований в установленому
порядку РРО, не роздрукування
щоденного фіскального звітного чеку за
03.07.2010, проведення розрахункових
операцій без попереднього
програмування найменування товарів;
ст.3 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» (далі - Закон №98/96-ВР) у
зв?язку з тим, що торгівля
здійснювалась на підставі торгового
патенту, виданого на адресу: АДРЕСА_2

На підставі акта перевірки прийнято
рішення № від 08.10.2010 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 3336,66 грн., відповідно до
ч.1 ст.8 Закону №98/96-ВР, та № від
08.10.2010 про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 765 грн.,
відповідно до п.п.2, 4, 6 ст.17 Закону
№265/95-ВР.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Статтею 3 Закону №265/95-ВР передбачено,
що суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або безготівковій формі при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг зобов'язані проводити
розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуг) через
реєстратори розрахункових операції з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункової
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок (п.1);
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій (п.9); проводити
розрахункові операції через
реєстратори розрахункових операцій з
використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості
(п.11).

Відповідальність за порушення
вищезазначених вимог Закону №265/95-ВР
встановлена у ст. 17 зазначеного Закону,
за порушення якої до суб'єктів
підприємницької діяльності за
рішенням відповідних органів
державної податкової служби України
застосовуються штрафні санкції у
двадцяти неоподаткованих мінімумів
доходів громадян у разі застосування
при здійснені розрахункових операцій
непереведеного у фіскальний режим
роботи, незареєстрованого,
неопломбованого або опломбованого з
порушенням встановленого порядку
реєстратора розрахункових операцій,
двадцять неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - у разі невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку або його незберігання; п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій
без використання режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Згідно п. 2.2 Порядку реєстрації,
опломбування та застосування
реєстраторів розрахункових операцій
за товари (послуги), зареєстрованого
Наказом № 614 від 01.12.2000 Державної
податкової адміністрації України (далі
Порядок), реєстрація РРО здійснюється в
органі державної податкової служби за
місцезнаходженням (місцем проживання)
суб'єкта господарювання, а якщо суб'єкт
господарювання обслуговується в
інспекції по роботі з в великими
платниками податків, - то за місцем
податкового обліку. У разі
використання РРО на території іншої
адміністративно-територіальної
одиниці його необхідно до початку
використання взяти на облік в органі
державної податкової служби за місцем
використання, крім РРО, що
застосовуються на об'єктах виїзної
торгівлі (надання послуг), та резервних
РРО. Реєстрація та взяття на облік
здійснюються безоплатно, реєстрація -
не пізніше двох робочих днів з моменту
подання, а взяття на облік -у день
подання суб'єктом господарювання усіх
необхідних документів.

Реєстрація РРО здійснюється на
підставі письмової заяви суб'єкта
господарювання довільної форми, у якій
зазначені сфера застосування та
реквізити РРО (модифікація, заводський
номер, версія програмного
забезпечення, виробник або
постачальник, дата виготовлення), а
також надання ним передбачених
законодавством документів та їх копій,
завірених підписом керівника і
печаткою суб'єкта господарювання -
юридичної особи або особистим підписом
суб'єкта господарювання - фізичної
особи.

РРО вважається зареєстрованим після
виконання всіх дій, передбачених
пунктами 2.3 - 2.7, а при здійсненні
підприємницької діяльності не за
місцем реєстрації РРО - після виконання
дій, передбачених пунктами 2.3 -2.8, а в
разі перереєстрації - дій за пунктом 2.9
цього Порядку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем отримано
реєстраційне посвідчення про
реєстрацію РРО «ЕРА 201.01» заводський
№ЕД005072, фіскальний № для
використання в господарській одиниці:
закусочна, розташованій у АДРЕСА_2 який
фактично використовувався у
господарській одиниці позивача,
розташованій за адресою: АДРЕСА_3 при
цьому перереєстрація зазначеного РРО
за іншою адресою позивачем не
здійснювалась, у зв?язку з чим
застосування штрафних санкцій,
передбачених п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР є
правомірним.

Відповідно до підпункту 7.5 пункту 7
Порядку реєстрації та ведення книг
обліку розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом ДПА України від 01.12.2000 № 614,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.02.2001 за № 106/5297 (зі
змінами та доповненнями), у разі виходу
з ладу РРО чи відключення
електроенергії здійснення записів за
обліком розрахункових квитанцій
здійснюється з використанням книги
обліку розрахункових операцій,
зареєстрованої на реєстратор
розрахункових операцій.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що 03.07.2010 позивачем
фіскальний звітний чек роздрукований
не був із-за відключення
електроенергії, однак записи в книзі
обліку розрахункових операцій
позивачем не здійснювались, що ним не
заперечується, дійшли вірного висновку
про правомірне застосування штрафних
(фінансових) санкцій за п.4 ст.17 Закону
№265/95-ВР.

Слід погодитись і з висновками судів
попередніх інстанцій про
правомірність застосування до
позивача відповідальності за п.6 ст.17
Закону №265/95-ВР у зв?язку з
незабезпеченням режиму попереднього
програмування найменування товарів, що
підтверджується відповідними
розрахунковими документами, що
видавались позивачем.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону №98/96-ВР
патентуванню підлягає торговельна
діяльність, що здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами у пунктах продажу
товарів.

Як встановлено ч. 2 ст.2 названого Закону
підставою для придбання торгового
патенту є заявка, оформлена відповідно
до частини четвертої цієї статті, а
саме: заявка на придбання торгового
патенту повинна містити такі
реквізити: найменування суб'єкта
підприємницької діяльності; витяг з
установчих документів щодо юридичної
адреси суб'єкта підприємницької
діяльності, а у випадках, якщо патент
придбавається для структурного
(відокремленого) підрозділу, - довідка
органу, який погодив місцезнаходження
структурного (відокремленого)
підрозділу, із зазначенням цього місця;
вид підприємницької діяльності,
здійснення якої потребує придбання
торгового патенту.

Форма торгового патенту та порядок
його заповнення встановлюються
центральним податковим органом
України (ч. 3 ст. 2 цього Закону).

Згідно з пунктом 2 Порядку заповнення
торгового патенту, затвердженого
наказом ГДПІ України від 25.04.1996 № 33,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 07.05.1996 за № 221/1246,
встановлено, що суб'єктам
підприємницької діяльності, що
провадять торговельну діяльність (крім
пересувної торговельної мережі),
торговий патент заповнюється за
місцезнаходженням пункту продажу
товарів, а згідно пункту 5 на підставі
письмової заяви суб'єкта
підприємницької діяльності щодо зміни
місця розташування до торгового
патенту вносяться відповідні записи,
завірені підписом відповідальної
особи та печаткою державного
податкового органу.

Відповідно і встановлена центральним
податковим органом України форма
торгового патенту на здійснення
торгівлі передбачає зазначення
місцезнаходження пункту продажу
товарів.

Аналогічні за змістом норми містить
також Положення про виготовлення,
зберігання і реалізацію торгових
патентів (пункт 14).

Відомості, наведені в поданій суб'єктом
підприємницької діяльності заявці,
посадова особа органу державної
податкової служби звіряє з оригіналами
первинних документів, на підставі яких
заповнюється ця заявка, реєструє її в
журналі обліку заявок і заповнює бланк
торгового патенту (пункт 11 Положення
про виготовлення, зберігання і
реалізацію торгових патентів).

З системного аналізу наведених норм
випливає, що для видачі торгового
патенту на такий вид підприємницької
діяльності як торгівельна діяльність,
крім самого виду діяльності, має
значення також місце здійснення цієї
діяльності (пункт продажу), оскільки
від нього залежить який саме
податковий орган заповнює та видає
торговий патент та можливість
здійснення СПД торгівельної
діяльності саме у такому пункті
продажу товарів.

Провадження торгівельної діяльності,
діяльності у сфері торгівлі іноземною
валютою, діяльності з надання послуг у
сфері грального бізнесу та побутових
послуг за адресою (місцезнаходженням),
не зазначеною у торговому патенті,
оцінюється як заняття діяльністю без
патенту (п. 15 Положення про
виготовлення, зберігання і реалізацію
торгових патентів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.07.1998 № 1077).

З огляду на те, що позивачем отримано
торговий патент на здійснення
діяльності за адресою: АДРЕСА_2, його
використання за адресою АДРЕСА_1 є
неправомірним, у зв?язку з чим штрафні
санкції, передбачені ст.8 Закону №
98/96-ВР, застосовані правильно.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для іншого висновку.

Перевірки з питань здійснення контролю
за дотриманням суб'єктами
господарювання встановленого порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, проводяться відповідно до
повноважень органів державної
податкової служби, визначених Законом
України «Про державну податкову службу
в Україні».

Зокрема, пунктом 2 ст. 11 цього Закону
встановлено, що органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги),
наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону.

Загальні умови і порядок контролю за
додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги) встановлені Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Так, статтями 15 та 16 Закону
визначено, що контроль за додержанням
суб'єктами підприємницької діяльності
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

При здійсненні контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги), органи
державної податкової служби керуються
вимогами Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яким контроль за проведенням
готівкових розрахунків покладено на
органи державної податкової служби,
статтею 11-2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні», в
частині дотримання умов допуску
посадових осіб органів державної
податкової служби до проведення
планових та позапланових перевірок та
чинними наказами Державної податкової
адміністрації України.

У разі порушення відповідачем приписів
ст.11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», суб'єкт
підприємницької діяльності мав право
не допустити посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки, чим позивач не скористався,
визнавши проведення перевірки
правомірним.

Враховуючи наведене, висновки суду
першої та апеляційної інстанції
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
підстав для їх скасування, з мотивів
викладених в касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Підприємця ОСОБА_2
відхилити, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
18.11.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.02.2011 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
С.Е.Острович

Н.Г.Пилипчук