Справа № 805/16962/13-а
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2014 р.
Справа №805/16962/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючий суддя: Буряк І.В.

при секретарі: Дзюбі А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Арсентьєвої В.В.
(дов.)

відповідача: Буцілової А.А.
(дов.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

позовну заяву Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі

Донецької області

до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від

нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань

України в
Волноваському районі

про відшкодування
понесених витрат

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області (надалі - позивач, Управління)
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі (надалі - відповідач, Фонд) про:

- стягнення відшкодування витрат по
виплаті пенсій по втраті годувальника
за період з 01.06.2013 по 31.10.2013 в розмірі 750,00
грн.;

- стягнення відшкодування витрат по
виплаті пенсій громадянами
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво за межами
України за період з 01.06.2013 по 31.10.2013 в
розмірі 6 117,95 грн.;

- стягнення відшкодування витрат по
сплаті допомоги на поховання за період
з 01.06.2013 по 30.06.2013 в розмірі 1 067,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до підпунктів
«г», «д» пункту 1 статті 21 Закону
України 1105-XIV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» на
органи Фонду соціального страхування
покладено обов'язки по своєчасному та
повному відшкодуванню шкоди,
заподіяної застрахованій особі
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до статті
2 Закону України 1105-XIV. При цьому праве
на таке забезпечення, встановлене в
Україні, не залежить від того, в якій з
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням особою трудових обов'язків.

У судовому засіданні позивач надав
заяву про зміну позовних вимог,
відповідно до якої просить:

- стягнення відшкодування витрат по
виплаті пенсій по втраті годувальника
за період з 01.06.2013 по 31.12.2013 в розмірі 1
050,00 грн.;

- стягнення відшкодування витрат по
виплаті пенсій громадянами
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво за межами
України за період з 01.06.2013 по 31.12.2013 в
розмірі 7 752,62 грн.

Позивач надав заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
просить:

- стягнення відшкодування витрат по
виплаті пенсій по втраті годувальника
за період з 01.06.2013 по 31.12.2013 в розмірі 1
050,00 грн.;

- стягнення відшкодування витрат по
виплаті пенсій громадянами
держав-учасниць СНД та членам їх сімей,
які отримали каліцтво за межами
України за період з 01.06.2013 по 31.12.2013 в
розмірі 7 752,65 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні від 22.01.2014 позовні вимоги, з
урахуванням заяв про збільшення
позовних вимог та про уточнення
позовних вимог, підтримав та просив суд
задовольнити їх.

Відповідач надав до суду письмові
заперечення, відповідно до яких
зазначив, що відшкодування потерпілому
шкоди, завданої внаслідок нещасного
випадку на виробництві, здійснюється
Стороною тієї держави, де стався
страховий випадок, а від так Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не зобов'язаний
приймати до відшкодування вказані суми
витрат та проводити їх відшкодування.

Крім того, нормами «Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» визначено механізм
таких розрахунків тільки на
централізованому рівні, а саме між
Пенсійним фондом України та Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

У судовому засіданні від 22.01.2014
представник відповідача проти позову,
з урахуванням заяв про збільшення
позовних вимог та про уточнення
позовних вимог, заперечував та просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи адміністративного
позову, дійшов наступних висновків.

В період з 01 червня 2013 року по 31 грудня
2013 року позивачем виплачені:

- пенсія по втраті годувальника
ОСОБА_3 в сумі 1 050,00 грн.;

- пенсії громадянам держав -
учасниць СНД членам їх сімей, які
отримали каліцтво за межами України,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 за період з 1 червня 2013 року по 31
грудня 2013 року в сумі 7 752,65 грн.

В період з 1 червня 2013 року по 31 грудня
2013 року позивачем виплачена:

- допомога на поховання ОСОБА_10 в
сумі 277,62 грн.;

- допомога на поховання ОСОБА_11 в сумі
302,37 грн.;

- допомога на поховання ОСОБА_12 в сумі
302,37 грн.;

- допомога на поховання ОСОБА_13 в сумі
185,05 грн.

Вказані суми були включені позивачем
до відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Як вбачається з
інформації по наданим та прийнятим до
заліку спискам пенсіонерів Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, зазначені
суми відповідачем до заліку не
прийняті.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
здійснюється органами Пенсійного
фонду України, при цьому стаття 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд.

За змістом пункту 2 статті 7 Закону
України від 22 лютого 2001 року №2272-III «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105-XIV)
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом частини другої статті 2
Закону №1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону №1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту
установлено, що вся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як убачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону №1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року №
2694-XII «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 щодо відшкодування витрат на
виплату пенсій яким виник спір.

13 листопада 2012 року постановою
Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0570/12950/2012, яка набрала законної сили
17 грудня 2012 року згідно ухвали
Донецького апеляційного
адміністративного суду, в спорі між
тими самими сторонами, були стягнуті
витрати на виплату пенсій ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Судовими рішеннями було встановлено,
що пенсія по інвалідності ОСОБА_4
призначена на підставі «Акту №10 про
нещасний випадок на виробництві»,
згідно якого ОСОБА_4 у жовтні 1985 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР, пенсія по інвалідності
ОСОБА_5 призначена на підставі «Акту №1
про нещасний випадок на виробництві»,
згідно якого ОСОБА_5 у жовтні 1990 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР, пенсі по інвалідності
ОСОБА_6 призначена на підставі «Акту №7
про нещасний випадок на виробництві»,
згідно якого ОСОБА_6 у жовтні 1984 року
отримав трудове каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території СРСР.

Цими же судовими рішеннями було
відмовлено в задоволені позовних вимог
про відшкодування витрат на виплату
пенсій, призначених ОСОБА_7 та ОСОБА_8, у
зв'язку з тим, що нещасні випадки з
потерпілими сталися на території
Російської Федерації відповідно 21
листопада 2004 року та 22 квітня 2010 року.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 12.12.2013 касаційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області задоволено частково,
скасовано постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
13.11.2012 та ухвалу Донецького
адміністративного апеляційного суду
від 17.12.2012 в чатсині відмови в
задоволенні позову про відшкодування
витрат на виплату пенсій ОСОБА_7 і
ОСОБА_8

Ухвало в цій частині нове рішення, яким
позов задовольнити: стягнуто з
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Волноваському
районі Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському раойні Донецької
обалсті витрати на виплату пенсії по
інвалідності ОСОБА_7 та пенсії ОСОБА_8 у
зв'язку з втратою годувальника за
період з 01.04.2012 по 30.08.2012 в сумі 8 404,00 грн.,
в решті судові рішення залишено без
змін.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлено ці обставини.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлені
наслідки набрання законної сили
судовим рішенням: постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, суд приходить до наступних
висновків.

Страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати,
повинен Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України.

У разі виплати органами Пенсійного
фонду України пенсії по інвалідності
або пенсії по втраті годувальника,
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався на території
Російської Федерації після набуття
чинності Законом №2272-III, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не повинен
відшкодовувати Пенсійному фонду
України понесені витрати.

Вказані висновки суду відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 21
листопада 2011 року №21-361а11, прийнятої в
порядку статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Частиною 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Щодо відшкодування витрат на виплату
пенсії по втраті годувальника ОСОБА_3
суд зазначає наступне.

13 листопада 2012 року постановою
Донецького окружного
адміністративного суду по справі
№2а/0570/12950/2012, яка набрала законної сили
17 грудня 2012 року згідно ухвали
Донецького апеляційного
адміністративного суду, в спорі між
тими самими сторонами, були стягнуті
витрати на виплату пенсії ОСОБА_3

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлено ці обставини.

Статтею 255 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлені
наслідки набрання законної сили
судовим рішенням: постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати позивачу витрати по
виплаті пенсії ОСОБА_3 за період з 01
червня 2013 року по 31 грудня 2013 року в
розмірі 1 050,00 грн..

При вирішення питання про
відшкодування витрат по виплаті
допомоги на поховання, у зв'язку зі
смертю ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
суд керувався наступними приписами
законодавства.

Відповідно до частини 8, 9 статті 34
Закону №1105-XIV у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

«Інструкцією про встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом», затвердженою
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 15 листопада 2005 року № 606,
(надалі - Інструкція) визначено, що
причинний зв'язок смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом - зв'язок, який можна
встановити між перебігом професійних
захворювань (отруєнь) або наслідками
трудового каліцтва з урахуванням
форми, стадії, тяжкості функціональних
порушень, розвитку ускладнень за життя,
патоморфологічними та гістологічними
змінами в органах та системах
організму, що виявлені під час розтину,
та настанням смерті.

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції
висновок про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом оформляється
довідкою у трьох примірниках, що
використовується МСЕК за формою, що
затверджується МОЗ України та
видається: перший - установі, що
надавала направлення до МСЕК, другий -
відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
(форма акта затверджується МОЗ
України).

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Оскільки належних доказів причинного
зв'язку смерті ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 з професійним захворюванням
або трудовим каліцтвом позивачем не
надані, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог в цій
частині.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є частково
обґрунтованими, а тому позовні вимоги
про стягнення витрат на виплату пенсій
пенсіонерам ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в сумі 7 752,65 грн.
та витрат на виплату пенсії у зв'язку з
втратою годувальника ОСОБА_3 в сумі 1
050,00 грн. підлягають задоволенню, в
іншій частині позовних вимог слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі Донецької області (вулиця
Обручева, 17, м. Волноваха, Донецька
область, 85700) на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області витрати по виплаті пенсій по
втраті годувальника за період з 01.06.2013
по 31.12.2013 в розмірі 1 050 (тисяча п'ятдесят)
гривень 00 копійок.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Волноваському
районі Донецької області (вулиця
Обручева, 17, м. Волноваха, Донецька
область, 85700) на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області витрати по виплаті пенсій
громадянам держав - учасниць СНД та
членам їх сімей, які отримали каліцтво
за межами України, за період з 01.06.2013 по
31.12 2013 в розмірі 7 752 (сім тисяч сімсот
п'ятдесят дві) гривні 65 (шістдесят п'ять)
копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

3. Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті, вступна та резолютивна
частина проголошена у судовому
засіданні 22 січня 2014 року, повний текст
виготовлено 27 січня 2014 року.

4. Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на

апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Буряк І. В.