Справа № 2а-16/10/1111
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/9991/65221/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у справі № 2а-16/10/1111 за позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області про
перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2009 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області, в якому
просив з урахуванням уточнення
позовних вимог, визнати дії та рішення
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області та Головного управління
Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області пов'язані з
призначенням пенсії, виходячи з
вислуги років, підрахованої станом на 20
травня 1999 року незаконними, зобов'язати
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області надати Головному управлінню
Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області документи для
призначення пенсії виходячи з вислуги
років, підрахованої станом на 21 травня
2003 року та зобов'язати Головне
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області призначити
пенсію на підставі вислуги років,
підрахованої станом на 21 травня 2003
року, дату з якої належить призначити
присуджену пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 16.03.2007 року позивач звернувся до
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
області і на виконання рішення суду
була призначена пенсія. Станом на 20.05.1999
року стаж складав 29 років і саме з
даного часу була нарахована пенсія, при
нарахуванні пенсії не зарахували стаж
з 1999 року по 16.03.2007 року, тобто вісім
років.

Постановою Ленінського районного суду
міста Кіровограда від 5 жовтня 2010 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2012 року скасоване рішення
суду першої інстанції, позовні вимоги
задоволені. Визнані незаконними дії та
рішення Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області при
призначенні пенсії ОСОБА_1, виходячи із
вислуги років станом на 20.05.1999 року;
зобов'язано управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області надати
Головному управлінню Пенсійного фонду
України в Кіровоградській області
документи для призначення ОСОБА_1
пенсії, виходячи із вислуги років,
підрахованої станом на 21 травня 2003
року; зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в
Кіровоградській області призначити
ОСОБА_1 пенсію на підставі вислуги
років, підрахованої станом на 21 травня
2003 року.

Не погоджуючись з ухваленим по справі
рішенням апеляційного суду управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області звернулося
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
рішення суду апеляційної інстанції, а
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ з
17.04.1975 року по 26.06.1986 року, що складає 13
років 2 місяці 20 днів з урахуванням
служби в Збройних Силах, звільнився з
посади слід чого Ленінського РВВС
м.Кіровограда в зв'язку з переходом на
роботу в інше відомство. По досяг ненню
45 років в липні 2003 року він звернувся із
заявою до відповідача УМВС України в
Кірово градській області про
призначення йому пенсії за вислугою
років, в чому йому було відмовлено.

Відповідно до п. "б" ст.12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбов ців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редак ції, що діяла на
04.02.2002 року, пенсія за вислугою років
військовослужбовцям та особам, які
мають право на пенсію згідно з цим
Законом, раніше звільненим зі служи, на
підставі цього Закону, почи наючи з
серпня 2002 року (дати набуття чинності)
незалежно від підстав і часу
звільнення, може бути призначена за
умови, що цим особам виповнилося 45
років і що вони мають загальний
трудовий стаж 25 років та більше, з яких
не менше 12 років і 6 місяців становить
військова служба та служба в органах
внутрішніх справ.

Відмову відповідача УМВС України
в Кіровоградській області в
нарахуванні пенсії за вислугою років
він оскаржив в судовому порядку.
Постановлені по справі судові рішення
скасовані Вищим адміністративним
судом України, постановою якого від
02.11.2006 року, та додатковою постановою
суду від 09.10.2008 року зазначено, що УМВС
України в Кіровоградській області
зобов'язане призна чити пенсію ОСОБА_1
за вислугу років у відповідності до п.
"б" ст.12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" в редакції, що діяла на
04.02.2002 року, з дня звернення за призна
ченням пенсії, тобто з 21.05.2003 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позов поданий з пропуском
строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позовні вимоги виходив з
того, що позов заявлено в межах
встановленого річного строку
звернення до суду, а позовні вимоги є
обґрунтованими.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Оскільки роз'яснення Вищого
адміністративного суду України були
прийняті 9 жовтня 2008 року, а позивач
звернувся до суду з позовом 2 березня 2009
року, то останнім дотримано річний
строк звернення до суду.

Враховуючи те, що управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області при
виконанні постанови Вищого
адміністративного суду України від
02.11.2006 року помилково призначило пенсію
позивачу, виходячи із вислуги років
станом на 20.05.1999 року замість належної
дати з 21.05.2003 року, що не відповідає
наведеному рішенню Вищого
адміністративного суду України, тому
дії відповідача не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов до вірного висновку
про неправомірність дій відповідачів
щодо відмови позивачу у здійсненні
перерахунку пенсії та наявності
підстав задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: