Справа № 1170/2а-4347/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м.
Київ К/800/43896/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Кіровського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
судді Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2013 року,

встановив:

У грудні 2012 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до Кіровського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції (далі -
ВДВС) про визнання протиправними і
скасування постанови від 12 липня 2012
року в частині арешту та заборони
відчуження легкового автомобіля та
постанови про розшук майна боржника
від 18 липня 2012 року, зобов'язання
відповідача винести постанову про
зняття арешту з автомобіля та вилучити
з опису дані щодо нього, вилучення з
Єдиного державного реєстру виконавчих
проваджень інформацію про розшук та
звернення стягнення на зазначене
майно.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані
постанови прийнято ВДВС в ході
здійснення заходів з примусового
виконання виконавчого листа, виданого
Кіровським районним судом міста
Кіровограда 11 січня 2012 року, про
стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6
грошових коштів. При цьому не було
враховано, що ОСОБА_4 на підставі
договору про відступлення права
вимоги, укладеного між нею, ТОВ «Мир
Агро Світ», ОСОБА_5, а також договору
застави, набула право на звернення
стягнення на зазначений автомобіль.

Ухвалою судді Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 квітня 2013 року, відмовлено у
відкритті провадження у справі з тих
підстав, що даний спір не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, оскільки, відповідно до
статті 60 Закону України від 21 квітня 1999
року № 606-XII «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-XII) особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції. Скарга обґрунтована
доводами, аналогічними викладеним у
позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

З матеріалів позовної заяви
вбачається, що у провадженні ВДВС
перебуває виконавчий лист, виданий в
цивільній справі про стягнення боргу,
на виконання якого державним
виконавцем вчинені певні дії та
прийняті рішення, що оскаржуються до
суду особою, яка не є стороною
виконавчого провадження.

Згідно із статтею 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до статті 181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною четвертою статті 82 Закону №
606-ХІV встановлено, що рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

У розумінні статті 8 Закону № 606-ХІV
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Позич не є стороною виконавчого
провадження, однак, на її думку, діями і
рішеннями державного виконавця
порушено її законні права та інтереси
як особи, яка набула право на звернення
стягнення на автомобіль, на який
державним виконавцем накладено арешт
та заборонено його відчуження.

Посилання судів першої та апеляційної
інстанцій на статтю 60 Закону № 606-XII, за
якою особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту,
є безпідставним, оскільки ОСОБА_4 не
обґрунтовує позов належністю їй на
праві власності автомобіля, що
перебуває у заставі.

З огляду на зазначене, суди попередніх
інстанцій дійшли помилкового висновку,
що дану позовну заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу судді Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29 квітня 2013
року скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.