Справа № 2а-15944/12/2670
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/800/39802/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Калашнікової О.В., Конюшка К.В.,

секретаря - Наумця О.В.,

за участю ОСОБА_1, представника
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області - Сапсай М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі № 2а-15944/12/2670 за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, в якому просив
визнати протиправними та скасувати
постанови від 06.11.2012 р. №№117,118,119,120 про
накладення штрафів за порушення у
сфері містобудівної діяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
порушення, вчинені позивачем у 2008 - 2009
роках, до позивача вже були застосовані
санкції, крім того позивач не є
суб'єктом господарювання, а також з
часу виявлення правопорушень пройшов
трирічний строк для застосування
штрафних санкцій за порушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
січня 2012 року позовні вимоги
задоволені, визнані протиправними та
скасовані постанови інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Київській області від 06.11.2012
р. №№ 117,118,119,120.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року скасоване рішення суду першої
інстанції та відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
рішенням ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що начальником
інспекційного відділу у Центральному
регіоні Інспекційного управління №1
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
Київській області на підставі
направлення на здійснення
позапланової перевірки від 19.06.2012р.
була проведена повторна перевірка
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил.
Перевіркою встановлено, що без
затвердження проектно-кошторисної
документації і отримання документу,
який дає право на виконання
будівельних робіт, фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 побудував
автомайстерню та здійснює її
експлуатацію без прийняття в
експлуатацію згідно встановленого
порядку; окрім того, фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 не забезпечене
здійснення авторського та технічного
нагляду під час будівництва
автомайстерні та фундаменту за
адресою: АДРЕСА_1 про що був складений
Акт від 20.06.2012 р.

На підставі вказаного Акту
відповідачем були складені протоколи
про відповідні правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та винесені
постанови, якими до позивача були
застосовані штрафні санкції, а саме:
постановою №117 від 06.11.2012 р. позивач
визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого п.7 ч.2
ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", що
полягає в незабезпеченні замовником
здійснення технічного нагляду під час
будівництва одноповерхової
автомайстерні 2009 року загальною площею
93,2 кв.м та фундаменту розмірами 15,0х5,3 м
в 2012 році та накладений штраф у сумі
40248,00 грн.; постановою №118 від 06.11.2012 р.
позивач визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого п.8 ч.2
ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", що
полягає в незабезпеченні замовником
здійснення авторського нагляду під час
будівництва одноповерхової
автомайстерні 2009 року загальною площею
93,2 кв.м та фундаменту розмірами 15,0х5,3 м
в 2012 році та накладений штраф у сумі
50310,00 грн.; постановою №119 від 06.11.2012 р.
позивач визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз.3 п.6
ч.2 ст.2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності", що
полягає в здійсненні експлуатації до
прийняття в експлуатацію згідно
встановленого порядку одноповерхової
автомайстерні 2009 року та накладений
штраф у сумі 50310,00 грн.; постановою №120
від 06.11.2012 року позивач визнаний винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 3 п.4 ч.2 ст.2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності", що полягає в спорудженні
одноповерхової автомайстерні 2009 року
загальною площею 93,2 кв.м та фундаменту
розмірами 15,0х5,3 м в 2012 році без
документу, який дає право на виконання
будівельних робіт та накладений штраф
у сумі 40248,00 грн.

Вищеозначені порушення містобудівних
норм стали підставою для винесення
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області припису №212 від 20
червня 2012 року про усунення порушень
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
яким відповідач вимагав не проводити
експлуатацію до прийняття
автомайстерні в експлуатацію згідно
встановленого порядку; затвердити
проектно-кошторисну документацію,
отримати документ, що надає право на
виконання будівельних робіт, прийняти
об'єкт в експлуатацію згідно
встановленого порядку в термін до
31.12.2012 р. Даний припис позивачем
виконаний не був.

Судами попередніх інстанцій також
встановлено, що відповідач постановою
№1858 від 22.07.2009 р. притягував позивача до
адміністративної відповідальності на
підставі ч.3 ст.96 КУпАП за порушення ст.22
Закону України "Про основи
містобудування" та ст.29 Закону України
"Про планування і забудову територій", а
саме: за побудову авто майстерні без
розробки і затвердження проектної
документації та без одержання дозволу
на виконання будівельних робіт.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
датою зведення споруди, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 є 2009 рік, про
існування такого об'єкту Інспекції
було відомо з липня 2009 року, що
підтверджується постановою №1858 від
22.07.2009 р. та свідчіть про обізнаність
Інспекції з приводу наявності порушень
містобудівних норм за даним об'єктом.
Таким чином, з моменту вчинення
встановлених відповідачем порушень
минуло більше ніж 3 роки, а тому,
відповідно до положень п.11 ст.2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" він не може бути
притягнутий до відповідальності.
Новозбудований фундамент 2012 року суд
першої інстанції не визнав окремим
об'єктом вчинених правопорушень та
зазначив про неможливість
виокремлення розміру відповідальності
пропорційно кожному з порушень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд апеляційної
інстанції виходив з того, що в 2009 році
відповідачем був притягнутий ОСОБА_1 до
відповідальності, як фізична особа на
підставі ч.3 ст.96 КУпАП. В той час, як у 2012
році, позивач був притягнутий до
відповідальності як суб'єкт
господарювання, тобто фізична
особа-підприємець, на підставі Закону
України "Про відповідальність у сфері
містобудівної діяльності". В даному
випадку тотожність вчинених
правопорушень та застосування
подвійної відповідальності
виключаються.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
суду першої інстанцій виходячи з
наступного.

Вищезазначеними постановами до
позивача були застосовані штрафні
санкції за здійснення будівництва та
експлуатації автомайстерні. Матеріали,
надані відповідачем не містять жодних
доказів щодо дати здійснення
будівництва.

Разом з тим, судом першої інстанції
встановлено, що згідно паспорту на
нежитлове приміщення, виданого
комунальним підприємством "Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області", датою побудови
автомайстерні та прибудови є 2009 рік.

Відповідно до пункту 11 статті 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" штраф може бути накладений
на суб'єктів містобудування протягом
шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніш як через
три роки з дня його вчинення.

Постановою №1858 від 22.07.2009р. у справі про
адміністративне правопорушення,
начальник інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області, на підставі
протоколу від 22.07.2009 р. №81 встановив, що
позивач без розробки і затвердження
проектної документації та одержання
дозволу інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
виконання будівельних робіт побудував
автомайстерню розмірами 6,20x13,80 м.

Зазначеною постановою
підтверджується, що про зазначене
порушення відповідачу було відомо у
липні 2009 року, і будівля в той час
існувала.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірних висновків про те, що
відповідачем пропущені строки,
встановлені пунктом 11 статті 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності".

Суд вірно не прийняв до уваги посилання
відповідача на наявність посилань у
технічному паспорті на залиття
позивачем фундаменту у 2012 році,
оскільки сам по собі фундамент не є
окремим об'єктом, а у спірних рішеннях
визначений разом з автомайстернею, про
існування якої позивач знав з липня 2009
року. Суд не може відокремлювати
об'єкти порушень, вирішуючи питання
часткового скасування рішень, оскільки
рішення не містять пропорціонального
застосування відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними та скасування постанов
від 06.11.2012 р. №№117,118,120 про накладення
штрафів за порушення у сфері
містобудівної діяльності.

Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправною та скасування постанови
від 06.11.2012 р. №№119 про накладення штрафу
за порушення у сфері містобудівної
діяльності за здійснення експлуатації
авто майстерні без прийняття в
експлуатацію згідно встановленого
порядку, слід зазначити, що судами
попередніх інстанцій не встановлено чи
на час прийняття постанови був
прийнятий в експлуатацію об'єкт
забудови чи ні, чи дотриманий порядок
її прийняття в експлуатацію, що має
суттєве значення для правильного
вирішення спору та законності
постанови про накладення штрафу за
порушення у сфері містобудівної
діяльності.

Виходячи з вищенаведеного рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
постанов інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Київській області від 06.11.2012 р. №№
117,118,120.

Разом з тим, справа в частині позовних
вимог про визнання протиправною та
скасування постанови від 06.11.2012 р. №№119
про накладення штрафу за порушення у
сфері містобудівної діяльності
підлягає направленню на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції,
оскільки судками попередніх інстанцій
не встановлені обставини справи, що не
дає можливості суду касаційної
інстанції визначитися в законності та
обґрунтованості прийнятих рішень
судами відносно вказаної постанови.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної
інстанції має право скасувати судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, ухвалене відповідно до
закону але помилково скасоване судом
апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновків, що обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суд апеляційної інстанції при
ухваленні судового рішення порушив
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до ухвалення
необґрунтованого рішення, яке підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню в силі в
частині позовних вимог про визнання
протиправними та скасування постанов
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Київській області від 06.11.2012 р. №№
117,118,120. Разом з тим, постанова суду
першої інстанції в частині позовних
вимог про визнання протиправною та
скасування постанови від 06.11.2012 р. №№119
підлягає скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року скасувати.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 січня 2012 року в
частині задоволення позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
постанови інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Київській області від 06.11.2012 р.
№№117,118,120 залишити без змін.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 січня 2012 року в
частині задоволення позовних вимог про
визнання протиправною та скасування
постанови інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Київській області від 06.11.2012 р. №119
скасувати та направити справу на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції в цій частині.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст. 237-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: