Справа № 826/14487/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Головань О.В.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Костюк Л.О., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Золотоверх І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Територіальної державної
інспекції з питань праці в
Івано-Франківській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 жовтня 2012 року у задоволені позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Як свідчать обставини справи, позивач
працював у Закритому акціонерному
товаристві «Коломийська швейна
фабрика» з 21.12.1998 на посаді юриста.

13 серпня 2001 року ОСОБА_2 наказом №103-К
звільнено з роботи за власним бажанням.

10 травня 2013 року позивач звернувся до
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Івано-Франківській
області зі зверненням про порушення
ПрАТ «Коломийська швейна фабрика»
вимог законодавства про працю, у якому
просив: провести позапланову перевірку
ПрАТ «Коломийська швейна фабрика»; за
результатами перевірки скласти акт
перевірки; голові правління внести
припис про усунення виявлених порушень
законодавства про працю, яким
приписати: провести перерахунок
заробітної плати ОСОБА_2 за період
роботи з червня 1999 року включно
виходячи з розміру посадового окладу 146
грн 09 коп. на місяць; провести
перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за
період роботи з серпня 2000 року по
січень 2001 року включно, виходячи з
розміру посадового окладу 191 грн 01 коп.
на місяць; провести перерахунок
заробітної плати ОСОБА_2 за період
роботи з лютого 2001 року по липень 2001
року включно, виходячи з розміру
посадового окладу 209 грн 03 коп. на
місяць; виплатити середній заробіток у
обчисленому Інспекцією розмірі за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку, тобто, за період з 13.08.2001 по
08.01.2013.

Однак, 20 травня 2013 року Територіальна
державна інспекція з питань праці в
Івано-Франківській області надала
відповідь ОСОБА_2 листом за №01-21/1311, у
якому повідомлено про те, що відповідно
до наданих повноважень інспектори
праці не мають права здійснювати
нарахування заробітної плати, оскільки
це належить до компетенції
роботодавця; в ході проведеної 11-15
травня 2007 року перевірки дотримання
вимог трудового законодавства на ЗАТ
«Коломийська швейна фабрика»
встановлено, що заборгованості із
виплати заробітної плати перед
працівниками фабрики за минулий період
(до 2002 року) станом на день проведення
перевірки не було; до компетенції
державних інспекторів праці не входить
проведення оперативно-слідчих заходів
для встановлення тих чи інших фактів,
вони не мають права виступати
посередниками, арбітрами чи
експертами.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
даного державного органу та з метою їх
відновлення ОСОБА_2 звернувсь за
захистом до суду.

Відмовляючи у задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що межах
своїх повноважень посадові особи
відповідача не мають права
зобов'язувати роботодавця проводити
перерахунок заробітної плати, тим
більше, що матеріалами попередньо
проведених перевірок наявність
заборгованості не підтверджено.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Процедуру проведення Державною
інспекцією України з питань праці та її
територіальними органами перевірок
додержання законодавства з питань
праці у межах повноважень встановлено
Порядком проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженим
Наказом Міністерства соціальної
політики України від 2 липня 2012 року №
390, Законом України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
листопада 2010 року № 1059 «Про
затвердження критеріїв, за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності
суб'єктами господарювання у частині
додержання вимог законодавства про
працю та визначається періодичність
здійснення планових заходів
державного нагляду (контролю)»,
Положенням про Державну інспекцію
України з питань праці, затвердженим
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 386 (Порядок № 390).

Згідно частини першої ст. 6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» підставами
для здійснення позапланових заходів є,
в тому числі, звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Водночас п. 7 частини першої наведеної
статті, визначено, що під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Відтак, наведені правові норми, а також
та обставина, що відповідачем в травні
2007 року проведено перевірку
зазначеного вище суб'єкта
господарювання, дають змогу одностайно
стверджувати, що підстав для
проведення позапланової перевірки
немає, адже період за який позивач
просить здійснити виплату середнього
заробітку був предметом даної
перевірки.

Більше того, на думку судової колегії
слід також зауважити і те, що згідно п. 3
Порядку проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженого
наказом міністерства соціальної
політики України від 02.07.12 р. №390
інспекторам забороняється виступати
посередниками, арбітрами чи експертами
під час розгляду трудових спорів.

Натомість, як встановлено судом першої
інстанції та не заперечується самим
скаржником, за наслідками розгляду
трудових спорів, що виникли між ОСОБА_2
та ЗАТ «Коломийська швейна фабрика»
Оболонським районним судом м. Києва та
Апеляційним судом міста Києва прийнято
ряд судових рішень, якими у задоволені
заявлених вимог щодо: стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 17929
грн 73 коп.; стягнення грошової
компенсації за невикористану
відпустку та середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні; стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні - відмовлено.

Отже, наведена обставина позбавляє
відповідача в будь-якому випадку,
можливості виконання заявлених до
нього ОСОБА_2 прохань, адже вказані
судові рішення згідно ст. 124
Конституції України є обов'язковими до
виконання на всій території України.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до переконання, що
відповідачем жодним чином не порушено
охоронювані законом права та інтереси
позивача.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права та ухвалено
законне і обґрунтоване рішення у
відповідності до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Троян Н.М.

Судді:
Костюк Л.О.

Твердохліб В.А.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Твердохліб В.А.

Костюк Л.О.