Справа № 2а-295/12
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-295/12
інстанції: Кричина А.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва на
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 26 квітня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання призначення пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Оболонського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва (далі -
УПФУ в в Оболонському районі) про
визнання протиправними дій щодо
відмови в призначенні пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу України" та
зобов'язання призначення такої пенсії
з 26.09.2011 р.

Постановою Оболонського
районного суду м. Києва від 26 квітня 2012
року позов задоволено, визнано
протиправними дії УПФУ в в
Оболонському районі щодо відмови
позивачу в призначенні пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу України" та зобов'язано
призначити таку пенсію з 26.09.2011 р.

На вказану постанову УПФУ в
Оболонському районі подало апеляційну
скаргу, в якій просить її скасувати та
ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

У зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється, та
згідно п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
підлягає розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
позивач працював у Ізмаїльській
митниці: з 27.06.1975 р. по 16.08.1980 р. та з 24.11.1982
р. по 28.03.1983 р. на посаді інспектора, з
29.03.1983 р. по 19.06.1986 р. на посаді старшого
інспектора, з 20.06.1986 р. по 07.09.1987 р. на
посаді начальника оперативного
відділу №4, з 08.09.1987 р. по 23.07.1990 р. на
посаді начальника пасажирського
відділу, з 24.07.1990 р. по 15.04.1997 р. на посаді
заступника начальника, а також та у
Придунайській митниці: з 16.04.1997 р. по
25.12.2003 р. на посаді заступника
начальника, з 26.12.2003 р. по 09.08.2004 р. на
посаді тимчасового виконуючого
обов'язки начальника митного контролю
митної вартості та номенклатури.

Загальний стаж роботи позивача в
митних органах складає 28 роки і 11
місяців. За час роботи в Ізмаїльській
митниці позивачу присвоєно
персональне звання «Радник митної
служби І рангу» та на Придунайській
митниці «Радник митної служби ІІ
рангу».

Звертаючи до відповідача із
заявою від 26.09.2011 р. позивач просив
перевести його з пенсії за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" яку отримує з 25.08.2011 р. на
пенсію державного службовця.
Листом від 10.10.2011 р. №18360 відповідач в
призначенні такої пенсії позивачу
відмовив, мотивуючи тим, що посади на
яких працював позивач в період з 27.06.1975
р. по 16.08.1980 р., з 24.11.1982 р. по 31.03.1997 р. та з
15.04.1997 р. по 09.08.2004 р. не відносяться до
категорії посад державних службовців,
передбачених ст. 25 Закону України "Про
державну службу", а тому підстави для
призначення такої пенсії відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону
України «Про державну службу»
віднесення існуючих посад державних
службовців не перелічених у цій статті,
а також віднесення до відповідної
категорії нових посад державних
службовців проводиться Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
відповідним державним органом.

Згідно п. 5 розпорядження Кабінету
Міністрів України «Про віднесення
посад керівних працівників апарату
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних підрозділів та
місцевих державних адміністрацій до
відповідних категорій посад державних
службовців» від 09.08.2005 р. №333-р, посади
спеціалістів територіальних органів
центральних органів виконавчої влади
віднесено до шостої категорії посад
державних службовців відповідно до ст.
26 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну митну службу України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 18.07.2007 р. №940,
Державна митна служба України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів.
Державна митна служба є спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи.

Статтею 15 Митного кодексу України
визначено, що митниця є митним органом,
який безпосередньо забезпечує
виконання законодавства України з
питань митної справи, справляння
податків і зборів та виконання інших
завдань, покладених на митну службу
України. Митниця підпорядковується
регіональній митниці та спеціально
уповноваженому центральному органу
виконавчої влади в галузі митної
справи або спеціально уповноваженому
центральному органу виконавчої влади в
галузі митної справи безпосередньо.
Митниця діє в межах території, що
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі митної справи.

Отже, митниця є територіальним
підрозділом спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади в
галузі митної справи - Державної митної
служби України.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення
стажу державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.05.1994 р. №283 до стажу державної
служби зараховується як робота на
посадах державних службовців у
державних органах, передбачених у ст. 25
Закону України «Про державну службу», а
також на посадах, віднесених Кабінетом
Міністрів України до відповідної
категорії посад державних службовців,
так і робота (служба) на посадах
керівних працівників і спеціалістів в
апараті митного контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про державну службу»
регулювання правового становища
державних службовців, що працюють в
апараті органів митного контролю,
служби безпеки, внутрішніх справ та
інших, здійснюються відповідно до
цього Закону, якщо інше не передбачено
законом України.

Згідно з ст. 408 Митного кодексу
України правовий статус посадових осіб
митної служби України, їх права та
обов'язки визначаються Конституцією
України, цим Кодексом, а в частині, що не
регулюються ним, - Законом України «Про
державну службу».

Відповідно до ст. 430 Митного
кодексу України пенсійне забезпечення
посадових осіб митної служби України
здійснюється відповідно до умов і
порядку, встановлених Законом України
«Про державну службу».

Згідно ст. 558 Митного кодексу
України пенсійне забезпечення
посадових осіб митної служби України
здійснюється відповідно до умов і
порядку, встановлених Законом України
«Про державну службу». Час служби
зазначених осіб в митних органах
зараховується до стажу державної
служби, необхідного для призначення
пенсії державного службовця.

Статтею 37 Закону України «Про
державну службу» встановлено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорії посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія особам, які на
час звернення за призначенням пенсій
не є державними службовцями, -
нараховується у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором.

Таким чином, оскільки позивач має
понад двадцять років стажу роботи на
посадах, віднесених до категорій посад
державних службовців, він має право на
пенсію державного службовця незалежно
від місця роботи на час досягнення
пенсійного віку згідно ст. 37 Закону
України «Про державну службу».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо задоволення
позову, а тому апеляційну скаргу УПФУ в
Оболонському районі необхідно
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 26 квітня 2012 року - без змін, оскільки
постанова ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205,
206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва залишити
без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 26 квітня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.