Справа № 807/3959/13-а
Суддя: Гебеш С. А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 рокум. Ужгород№ 807/3959/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С. А.

при секретарі судових засідань -
Приходько Т.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представників позивача - Немеш П.С.,
Білащинець І.І.

представників відповідача - Данканич
О.В., Миголинець С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою Виконивчого комітету
Мукачівської міської ради до Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області про визнання частково
незаконною та скасування вимоги
Державної фінансової інспекції в
Закарпатській області від 01.06.2013 року №
07-08-6-14/3549, -

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий комітет Мукачівської
міської ради звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області про визнання незаконним та
скасування пункту 4 вимоги від 01.06.2013р.
№07-08-6-14/3549.

Свої позовні вимоги позивач мотивує
тим, що проведеною Державною
фінансовою інспекцією в Закарпатській
області ревізією з питання законності
та цільового використання коштів на
виконання заходів Програм розвитку
футболу на 2010,2011,2012 роки, виконавцем
яких був одержувач бюджетних коштів
Мукачівський міський футбольний клуб
«Мукачево», в ході якої проведено
зустрічну звірку з питань використання
коштів спрямованих на виконання
Програми розвитку футболу в м. Мукачево
у Громадській організації
Мукачівський міський футбольний клуб
«Мукачево» за 2010-2012 роки та
січень-лютий 2013 року, за результатами
якої встановлено, що в порушення вимог
п. 1 (згідно з додатком 1) Постанови
Кабінету Міністрів України «Про суми
та склад витрат на відрядження
державних службовців, а також інших
осіб, що направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011
року № 98 та п.п. 7,16 «Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон», затвердженої наказом
Міністерства Фінансів України від
13.03.1998 року № 59 із змінами та
доповненнями в частині відшкодування
витрат на відрядження (добових),
протягом 2011 року добові витрати
гравцям дорослої команди та команди
юнаків, які брали участь у
навчально-тренувальних зборах у м.
Свалява, с. Макарєво, с. Ракошино, с.
Давидково, с. Пістрялово, виплачувались
в завищених сумах (за травень по 167,50
грн. та 188,20 грн., за червень по 188,20 грн.
та 140,86 грн., за липень по 188,20 грн. та 140,86
грн., за серпень по 188,20 грн. та 140,86 грн.,
за вересень по 176,50 грн., за жовтень по
176,50 грн. та 153,00 грн., за листопад по 174,50
грн., 174,73 грн., та 154,30 грн.), ніж
встановлено вищезазначеними
законодавчими документами (в сумі 30
гривень), що призвело до зайвих
видатків на загальну суму - 159 347,88 грн.,
чим порушено вимоги п.п. 5 ч.4 ст. 22, ч.З ст.
26 Бюджетного Кодексу України від
21.06.2001р. № 2542-ІП, п.п., 7, п.п. 9 ч.5 ст. 22 та
ч.З ст. 26 Бюджетного Кодексу України від
08.07.2010р. № 2456- VI та відповідно до ст. 116
Бюджетного кодексу України від 08.07.2010р.
№ 2456- VI (із змінами) є порушенням
бюджетного законодавства від 21.06.2001 №
2542-ІІІ та від 08.07.2010р. № 2456- VI.

За вищевикладених у позовній заяві
обставин, позивач вважає
неправомірним застосування
відповідачем бюджетного
законодавства, а тому просить суд
визнати незаконним та скасування
пункту 4 вимоги Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області від
01.06.2013 року № 07-08-6-14/3549.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали з підстав
викладених у позовній заяві, письмових
поясненнях та просили суд позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача заперечили
проти задоволення позову з підстав, які
наведені у письмових запереченнях від
09.12.2013р., та просили суд відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі
виходячи з наступного.

Так, представник відповідача у своїх
письмових запереченнях керується тим,
що відповідно до ст. 20 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
відповідальний виконавець бюджетної
програми забезпечує виконання та несе
відповідальність за виконання однієї
або декількох бюджетних програм. На
всіх стадіях бюджетного процесу його
учасники в межах своїх повноважень
здійснюють оцінку ефективності
бюджетних програм, що передбачає
заходи з моніторингу, аналізу та
контролю за цільовим та ефективним
використанням бюджетних коштів. Згідно
ст. 22 Бюджетного кодексу України,
головний розпорядник бюджетних коштів
здійснює внутрішній контроль за
повнотою надходжень, взяттям бюджетних
зобов'язань розпорядниками бюджетних
коштів нижчого рівня та одержувачами
бюджетних коштів і витрачанням ними
бюджетних коштів. Розпорядник
бюджетних коштів може уповноважити
одержувача бюджетних коштів на
виконання заходів, передбачених
бюджетною програмою, та надати йому
кошти бюджету (на безповоротній чи
поворотній основі) в межах відповідних
бюджетних асигнувань. Одержувач
бюджетних коштів використовує такі
кошти на підставі плану використання
бюджетних коштів, що містить розподіл
бюджетних асигнувань, затверджених у
кошторисі цього розпорядника
бюджетних коштів. Відповідач також
керується тим, що у спірних
правовідносинах до обов'язкового
застосування підлягала Постанова
Кабінету міністрів України від 02.02.2011р.
№98 «Про суми та склад витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів».

Листом Міністерства фінансів України
від 03.06.2011 року №31-07230-16-25/13720 визначено,
що суб'єкти господарювання, які не
мають статусу бюджетної установи, але є
одержувачами бюджетних коштів, при
направленні осіб у відрядження, які
здійснюються за рахунок бюджетних
коштів у рамках виконання заходів,
передбачених бюджетною програмою,
повинні дотримуватися норм
«Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон»,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів від 13.03.1998 №59. Якщо суб'єкт
господарювання, громадська чи інша
організація, яка не має статусу
бюджетної установи, є одержувачем
бюджетних коштів, при направленні у
відрядження гравців дорослої команди
та команди юнаків, видатки на які
здійснюються за рахунок бюджетних
коштів у рамках виконання заходів,
передбачених бюджетною програмою,
повинна дотримуватися норм цієї
Інструкції.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В ході проведення ревізії у
Виконавчому комітеті Мукачівської
міської ради встановлено, що для
виконання Програм розвитку футболу,
які затверджувалися на кожний рік
окремими рішеннями сесій Мукачівської
міської ради одержувачу бюджетних
коштів - Мукачівський міський
футбольний клуб «Мукачево» (далі ММФК
«Мукачево») спрямовано 615400,00 грн.

Програму розвитку футболу затверджено:

на 2010 рік рішенням 54 сесії 5 скликання
Мукачівської міської ради від 23 грудня
2009 року №1112;

на 2011 рік - рішенням 3 сесії 6 скликання
Мукачівської міської ради від 23 грудня
2010р. №32 зі змінами внесеними рішенням 17
сесії скликання Мукачівської міської
ради від 11 листопада 2011р. № 359;

на 2012 рік - рішенням 19 сесії 6-го
скликання Мукачівської міської ради
від 8 грудня 2011 року №385.

З метою виконання Програми розвитку
футболу на відповідні бюджетні
періоди, головним розпорядником коштів
- Виконавчим комітетом Мукачівської
міської ради, громадську організацію
ММФК «Мукачево» включено до мережі, як
виконавця програми та надано їй статус
одержувача бюджетних коштів, що
відповідає ч.6 ст.22 Бюджетного кодексу
України.

Такий механізм згідно бюджетного
законодавства (ст.22 та 43 Бюджетного
Кодексу України) передбачає
використання коштів одержувачами
через формування плану використання
бюджетних коштів та
розрахунково-касового обслуговування
таких операцій через відкриття
рахунків в органах держказначейства.

Водночас твердження позивача, що
органи державного казначейства ведуть
контроль за дотриманням бюджетного
законодавства та несуть
відповідальність за дотриманням
учасниками бюджетного процесу
бюджетного законодавства відповідає
дійсності тільки на наступних етапах:

- перевірка відповідності поданої
мережі;

- наявність плану використання
бюджетних коштів;

- реєстрація фінансових та бюджетних
зобов'язань;

- перевірка цільового використання;

- здійснення платежів на підставі
платіжних доручень, поданих
одержувачами бюджетних коштів за
відповідними кодами економічної
класифікації.

Натомість, за правильність нарахування
відрядних (їх розмір та складову)
органи держказначейства
відповідальність не несуть, на відміну
від одержувача та розпорядника
бюджетних коштів, що зазначено у п. 4.8.5
Порядку казначейського обслуговування
місцевих бюджетів, від 04.11.2002 №205 та п.13.3
Порядку казначейського обслуговування
місцевих бюджетів, затвердженому
наказом Міністерства фінансів України
від 23.08.2012 № 938.

Зустрічною звіркою встановлено, що
протягом 2011р. ММФК «Мукачево» при
відшкодуванні витрат на відрядження
(добових) не дотримано вимог п.1 (згідно
з додатком 1) постанови Кабінету
Міністрів України „Про суми та склад
витрат на відрядження державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 №98
та п.п.7, 16 „Інструкції про службові
відрядження в межах України та за
кордон", затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998р. №59, зі змінами та доповненнями,
в частині відшкодування витрат на
відрядження (добових).

Так, згідно вищезазначених Норм
встановлено, що сума добових витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів повинна складати 30 гривень.

Однак, проведеною перевіркою щодо
правильності виплати відряджень
встановлено, що добові витрати гравцям
дорослої команди та команди юнаків, які
брали участь у навчально-тренувальних
зборах у м.Свалява, с.Макарєво,
с.Ракошино, с.Давидково, с.Пістрялово
протягом 2011р. ММФК «Мукачево»
виплачувались в завищених сумах, а
саме:

- за травень по 167,50 грн. та 188,20 грн.,

- за червень по 188,20 грн. та 140,86 грн.,

- за липень по 188,20 грн. та 140,86 грн.,

- за серпень по 188,20 грн. та 140,86 грн.,

- за вересень по 176,50 грн.,

- за жовтень по 176,50 грн. та 153,00 грн.,

- за листопад по 174,50 грн., 174,73 грн. та 154,50
грн.

Внаслідок вищезазначеного, гравцям
дорослої команди та команди юнаків, які
брали участь у навчально-тренувальних
зборах у м.Свалява, с.Макарєво,
с.Ракошино, с.Давидково, с.Пістрялово,
с.Ракошино за травень, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень та листопад
2011 року виплачено добових витрат в
завищених розмірах на загальну суму
159347,88 грн., що є порушенням вимог п. 1
(згідно з додатком 1) постанови Кабінету
Міністрів України «Про суми та склад
витрат на відрядження державних
службовців, а також інших осіб, що
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, які повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011р.
№98 та п.7, 16 «Інструкції про службові
відрядженні в межах України та за
кордон», затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998р. №59 із змінами та доповненнями в
частині відшкодування витрат на
відрядження (добових) і призвело до
завищених витрат бюджетних коштів в
загальній сумі - 159347,88 грн.

Листом Міністерства фінансів України
від 03.06.2011 року №31-07230-16-25/13720 визначено,
що суб'єкти господарювання, які не
мають статусу бюджетної установи, але є
одержувачами бюджетних коштів, при
направленні осіб у відрядження, які
здійснюються за рахунок бюджетних
коштів у рамках виконання заходів,
передбачених бюджетною програмою,
повинні дотримуватися норм
«Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон»,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів від 13.03.1998 №59.

В даному випадку, «Норми Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон», затвердженої наказом
Міністерства фінансів від 13.03.1998р. №59 (у
редакції наказу Міністерства фінансів
від 17.03.2011р. №362) (далі інструкція),
визначають порядок направлення у
відрядження та відшкодування витрат,
понесених у зв'язку з таким
відрядженням, для державних
службовців, а також інших осіб, які
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, що повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів.

Виходячи з норм Бюджетного кодексу
України розпорядник бюджетних коштів
може уповноважити одержувача
бюджетних коштів на виконання заходів,
передбачених бюджетною програмою та
надати йому кошти бюджету в межах
відповідних асигнувань.

Одержувач бюджетних коштів
використовує такі кошти на підставі
плану використання бюджетних коштів,
що містить розподіл бюджетних
асигнувань, затверджених у кошторисі
цього розпорядника бюджетних коштів.
При цьому, таке використання має
здійснюватися із дотриманням вимог
бюджетного законодавства.

Тому, якщо суб'єкт господарювання,
громадська чи інша організація, яка не
має статусу бюджетної установи, є
одержувачем бюджетних коштів, при
направленні у відрядження гравців
дорослої команди та команди юнаків,
видатки на які здійснюються за рахунок
бюджетних коштів у рамках виконання
заходів, передбачених бюджетною
програмою, повинна дотримуватися норм
цієї Інструкції.

Одночасно слід звернути увагу, що
головним органом у системі
центральних органів виконавчої влади з
формування та реалізації державної
фінансової політики є Міністерство
фінансів України.

Відповідно до ч. 2 ст.4 Бюджетного
Кодексу України, бюджетна система
України і Державний бюджет України
встановлюються виключно даним
Кодексом та законом про Державний
бюджет України. Якщо іншим
нормативно-правовим актом бюджетні
відносини визначаються інакше, ніж у
даному Кодексі, застосовуються
відповідні норми цього Кодексу.

Отже, згідно з діючим законодавством
України норми Бюджетного кодексу
України у сфері правового регулювання
бюджетних відносин мають пріоритетний
характер.

З огляду на вищевикладене Громадська
організація ММФК «Мукачево» при
направленні у відрядження гравців
дорослої команди та команди юнаків, які
брали участь у навчально-тренувальних
зборах у м.Свалява, с.Макарєво,
с.Ракошино, с.Давидково, с.Пістрялово
протягом 2011 року, видатки на які
здійснюються за рахунок бюджетних
коштів у рамках виконання заходів
передбачених бюджетною програмою,
зобов'язана була дотримуватись норм
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів від 13.03.98 №59. Як наслідок,
кошти використані громадською
організацією ММФК «Мукачево» у
завищених розмірах підлягають
відшкодуванню до міського бюджету,
шляхом перерахування їх в дохід
міського бюджету м. Мукачева.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
головним завданням органу державного
фінансового контролю є здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Відповідно до п.7 ст.10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право:
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Дії або бездіяльність посадових осіб
органу державного фінансового
контролю можуть бути оскаржені в
судовому або адміністративному
порядку (ч.1 ст.13 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»).

Стаття 15 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
визначає, що законні вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення

З огляду на викладені обставини та
враховуючи приписи ч. ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в силу яких в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, суд
констатує, що відповідачем в даному
випадку доведено перед судом належним
та допустимими доказами правомірність
прийнятих ним рішень.

На підставі викладеного, суд приходить
до переконання що в задоволенні даного
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

Судові витрати по справі згідно ч.4 ст.94
КАС України з відповідача не
стягаються.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 6, 9-11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Виконивчого комітету
Мукачівської міської ради до Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області про визнання незаконним та
скасування пункту 4 вимоги Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області від 01.06.2013 року № 07-08-6-14/3549 -
відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

СуддяC.А. Гебеш