Справа № 805/14576/13-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2014 р.
Справа № 805/14576/13-а

Колегія суддів Донецького окружного
адміністративного суду в складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

Судді Логойди Т.В.

Судді Чучка В.М.

при секретарі Кутафіній К.Ю.

за участю

представника відповідача 1 - ОСОБА_1

представника відповідача 5 - Волкова
Р.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління освіти і науки
Донецької обласної державної
адміністрації (відповідач 1),
Управління у справах сім'ї та молоді
Донецької державної адміністрації
(відповідач 2), Служби у справах дітей
Донецької державної адміністрації
(відповідач 3), Головного управління
праці та соціального захисту населення
Донецької державної адміністрації
(відповідач 4), Департаменту охорони
здоров'я Донецької державної
адміністрації (відповідач 5),
Міністерства освіти та науки України
(відповідач 6), Міністерства охорони
здоров'я України (відповідач 7),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області (відповідач 8) про
визнання дії протиправними,
відновлення права на отримання
інформації - зобов'язання надати в
п'ятиденний термін запитувану
інформацію в повному обсязі, та
стягнення суму моральної шкоди у
розмірі 700,00 грн. солідарно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною
заявою до Управління освіти і науки
Донецької обласної державної
адміністрації (відповідач 1),
Управління у справах сім'ї та молоді
Донецької державної адміністрації
(відповідач 2), Служби у справах дітей
Донецької державної адміністрації
(відповідач 3), Головного управління
праці та соціального захисту населення
Донецької державної адміністрації
(відповідач 4), Департаменту охорони
здоров'я Донецької державної
адміністрації (відповідач 5),
Міністерства освіти та науки України
(відповідач 6), Міністерства охорони
здоров'я України (відповідач 7),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області (відповідач 8) про
визнання дії протиправними,
відновлення права на отримання
інформації - зобов'язання надати в
п'ятиденний термін запитувану
інформацію в повному обсязі, та
стягнення суму моральної шкоди у
розмірі 700,00 грн. солідарно.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що 03 вересня 2013 року
він звернувся до відповідачів 1, 2, 3, 4, 5, 6
та 7 з письмовим запитом на отримання
інформації за № 50/1 від 03.09.2013р., в якому
просив надати йому належним чином
засвідчені копії наступних документів:

- документи, що підтверджують
відповідність ч. 4 ст. 22 Закону України
«Про загальну середню освіту» наказу
Міністра освіти та науки України з
узгоденням Міністерства охорони
здоров'я;

- документи Донецької обласної
державної адміністрації, що
підтверджують відповідність наказу
Міністра освіти та науки України до ч. 4
ст. 22 Закону України «Про загальну
середню освіту» з узгодженням
місцевими органами охорони здоров'я;

- документи, що підтверджують
відповідність ч. 4 ст. 22 Закону України
«Про загальну середню освіту» наказу
Міністра освіти та науки України з
узгоденням Міністерства юстиції
України;

- документи Донецької обласної
державної адміністрації, що
підтверджують відповідність наказу
Міністра освіти та науки України до ч. 4
ст. 22 Закону України «Про загальну
середню освіту» з узгодженням
місцевими органами юстиції;

- документи, що підтверджують
відповідність до Закону України «Про
загальну середню освіту» наказу
Міністра освіти та науки України з
узгоденням із профспілками освіти
через довжиний робочий тиждень у 13 діб;

- надати інформацію в термін,
передбачний ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Однак запитувана позивачем інформація
йому не була надана. За твердженням
позивача, надаючи відповіді на
вказаний інформаційний запит,
відповідачі 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7 порушили його
право на доступ до публічної
інформації, оскільки отримані ним
відповіді не відповідали суті
інформаційного запиту, що є
неправомірною відмовою в наданні
інформації; відповідачі умисно та
свідомо відходили від відповідей на
питання, порушені у запиті, тобто
повністю відмовили в його задоволенні;
порушили строки надання відповіді, не
роз'яснили підстав відмови.

Крім того, вказаними протиправними
діями відповідачів 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7
позивачу була завдана моральна шкода,
яка виявилася у фактичному зниженні
життєвого рівня родини позивача,
порушенні його звичайного способу
життя і нормальних життєвих стосунків
тощо.

З урахуванням наведеного позивач
наполягав на задоволенні позовних
вимог.

В судове засідання позивач не прибув,
про дату, час і місце судового розгляду
повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог на підставі того, що на підставі
наказу Міністерства освіти і науки
України від 04.07.2013р. № 894, 19.08.2013р.
департаментом освіти і науки була
надана телефонограма шляхом
розсилання електронного повідомлення
управлінням (відділам) освіти міських
(раонних) держадміністрацій у якій
рекомендовано проводити свято «День
знань» залежно від рішення органів
місцевого самоврядування 1-го вересня
або 2-го вересня 2013р.

Департамент освіти і науки Донецької
облдержадміністрації зазначає, що не
може надати інформацію на запит на
отримання публічної інформації від
03.09.2013р. № 50/3 у зв'язку з тим, що
запитувана позивачем інформація це
результат аналітичної роботи
безпосередньо за зверненням, а не
задокументована інформація, що була
створена в процесі виконання
обов'язків.

Таким чином, документи, що
підтверджують відповідність наказів
Міністрества освіти і науки Закону
України «Про загальну середню освіту»
та документи, що підтверджують
відсутність шкоди за довгий тиждень не
є задокументованою будь-якими засобами
та на будь-яких носіях інформацією, яка
була створена в процесі виконання
суб'єктом владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством України.

До дого ж, відповідач вказує на те, що
наказ Міністра освіти і науки України
від 04.07.2013р. № 894 «Про підготовку до
2013/2014 навчального року» це
задокументована інформація, яка була
створена в процесі виконанн обов'язків
Міністерством освіти і науки України,
тобто департамент освіти і науки
Донецької облдержадміністрації не є
розпорядником даної інформації, та у
відповідності до Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
затвердженого постановою КМУ від
28.12.1992р. № 731, зазначений наказ не
потребує державної реєстрації.
Узгодженню з
санітарно-епідеміологічною службою,
відповідно до ст. 16 Закону України «Про
загальну середню освіту» підлягає
режим роботи загальноосвітнього
навчального закладу, визначений ним
самим.

Зазначив, що дата початку навчального
року закріплена нормами Закону України
«Про загальну середню освіту», тому
наказом Міністерства освіти і науки
України від 04.07.2013р № 894 було
рекомендовано урочисте проведення 01
вересня 2013 року виключно свята «День
знань». Виходячи з наведеного, ніякого
довгого навчального тижня у молодших
школярів та особливо першокласників,
не було. Просив відмовити у задоволенні
позову.

Представник відповідача 2 у судове
засідання, призначене на 09.01.2014р. не
прибув, через канцелярію суду надав
письмову заяву, в якій просив
розглядати справу без його участі. У
попередній судовових засіданнях
заперечував проти позовних вимог,
оскільки 03 вересня 2013р. Управлінням у
справах сім'ї та молоді Донецької
облдержадміністрації було отримано
запит на публічну інформацію, який
надійшов від громадянина ОСОБА_3
електронною поштою. Відповідно до п.1 ч.
1 ст. 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» запит було
залишено без розгляду через
відсутність в адресаті найменування
Управління та запитуваної інформації,
що входила би до компетенції
Управління. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Представник відповідача 3 у судове
засідання, призначене на 09.01.2014р. не
прибув, через канцелярію суду надав
письмову заяву, в якій просив
розглядати справу без його участі. У
попередній судовових засіданнях
заперечував проти позовних вимог,
оскільки 03 вересня 2013р. на електронну
адресу Служби у справах дітей
Донецької облдержадміністрації
надійшов лист від громадянина ОСОБА_3 №
50/1, проте в зназначеному листі
відсутній адресат Служба у справах
дітей Донецької облдержадміністрації.
Тому відсутні повноваження для надання
відповіді. Просив відмовити у
задоволенні позову.

Представник відповідача 4 - Головне
управління праці та соціального
захисту населення Донецької державної
адміністрації у судове засідання не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся судом належним
чином. Заяв про відкладення розгляду
справи або про розгляд справи за його
відсутності до суду не надходило.

Представник відповідача 5 у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог, оскільки департаментом охорони
здоров'я облдержадміністрації 09.09.2014р.
була надана відповідь позивачеві, про
що свідчить картка обліку вхідних
документів. Крім того, зазначив, що на
погодження до департаменту наказ
Міністерства освіти і науки України
про проведення у 2013 році свята знань не
надходив. Також вказував на те, що
відповідь ОСОБА_3 була направлена
простою кореспонденцією. Просив
відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача 6 у судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог. Просив відмовити у задоволенні
позову.

Представник відповідача 7 у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Через канцелярію
суду надав письмові заперечення проти
позову, в яких зазначив, що відповідно
до ст. 20 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Запит позивача надійшов до МОЗ України
03.09.2013р. Міністерством охорони здоров'я
України 10.09.2013р. була надана відповідь
на запит, таким чином строки надання
відповіді на отримання публічної
інформації не порушено.

До того ж, зазначив, що до МОЗ України не
надходило проекту наказу Міністерства
освіти та науки України про проведення
у 2013 році свята знань, тому узгодження
зазначеного проекту МОЗ України не
проводило. Просив розглядати справу за
його відсутності та відмовити у
задоволенні позову.

Представник відповідача 8 у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином. Через канцелярію
суду надав клопотання про розгляд
справи за його відсутності та
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що позивачем не надано
доказів факту заподіяння останньому
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, а також не
надав обґрунтування з чого він
виходить при оцінці заподіяної йому
шкоди. Просив відмовити у задоволенні
позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників відпвоідачів, з'ясувавши
фактичні обставини, повно, всебічно та
об'єктивно дослідивши в судовому
засіданні всі обставини справи та
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Як вбачається з позову ОСОБА_3, останній
зазначив, що звенувся з письмовим
запитом на отримання інформації за №
50/2 від 03.09.2013р., з якого вбачається, що
адресати є Міністерства освіти і науки
України, Міністерство юстиції України,
Міністерство охорони здоров'я України,
Головне управління юстиції у Донецькій
області, Управління освіти і науки
Донецької облдержадміністрації,
Департамент охорони здоров'я Донецької
облдержадміністрації, Управління у
справах сім'ї та молоді Донецької
облдержадміністрації, Служба у справах
дітей Донецької облдержадміністрації
на отримання публічної інформації, в
якому на підставі ст. 34 Конституції
України, п. 6 ч. 1 ст. 14, ч.ч. 2, 3 ст. 19 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» просив надати на його
адресу засвідчені належним чином копії
наступних документів:

- документи, що підтверджують
відповідність ч. 4 ст. 22 Закону України
«Про загальну середню освіту» наказу
Міністра освіти та науки України з
узгоденням Міністерства охорони
здоров'я;

- документи Донецької обласної
державної адміністрації, що
підтверджують відповідність наказу
Міністра освіти та науки України до ч. 4
ст. 22 Закону України «Про загальну
середню освіту» з узгодженням
місцевими органами охорони здоров'я;

- документи, що підтверджують
відповідність ч. 4 ст. 22 Закону України
«Про загальну середню освіту» наказу
Міністра освіти та науки України з
узгоденням Міністерства юстиції
України;

- документи Донецької обласної
державної адміністрації, що
підтверджують відповідність наказу
Міністра освіти та науки України до ч. 4
ст. 22 Закону України «Про загальну
середню освіту» з узгодженням
місцевими органами юстиції;

- документи, що підтверджують
відповідність до Закону України «Про
загальну середню освіту» наказу
Міністра освіти та науки України з
узгоденням із профспілками освіти
через довжиний робочий тиждень у 13 діб;

- надати інформацію в термін,
передбачний ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Зазначений інформаційний запит
позивач надіслав електронною поштою
03.09.2013р. о 17:35 год. зі своєї адреси
на електронні адреси
Міністерства освіти і науки України
(), Міністерства охорони
здоров'я України (), Управління
освіти і науки Донецької
облдержадміністрації (),
Департамента охорони здоров'я
Донецької облдержадміністрації
(), Управління у справах сім'ї
та молоді Донецької державної
адміністрації (), Служби у
справах дітей Донецької державної
адміністрації (), що
вбачається зі змісту звіту про
надіслання електронного листа (а.с. 23-25).

За результатами розгляду
інформаційного запиту ОСОБА_3 від 03
вересня 2013 року № 50/2 відповідачі 1, 5, 6
та 7 надали наступні відповіді.

Листом від 10 вересня 2013 року за №
вх.01/20-2306 Департамент освіти і науки
Донецької обласної державної
адміністрації повідомив ОСОБА_3 про те,
що наказу Міністерства освіти і науку
України щодо дати проведення святи
Першого дзвоника не отримував.
Зазначив, що оскільки питання
організації навчально-виховного
процесу в загальноосвітніх навчальних
закладах належить до компетенції
місцевих органів влади, департаментом
була передана телефонограма щодо
проведення свята Першого дзвоника
залежно від рішення органів місцевого
самоврядування 1 або 2 вересня 2013 року. В
результаті чого в Донецькій області в
50% міст та районів свято пройшло 1
вересня, в інших 50% - 2 вересня (а.с. 13).

Відповідач 1 надіслав зазначену
відповідь на електронну адресу
позивача 10 вересня 2013 року об 11:05, що
підтверджено звітом про отримання
електронного листа (а.с. 12, 13), тобто на
п'ятий робочий день від дня отримання
запиту.

В подальшому ОСОБА_3 отримав поштою
лист відповідача 1 від 10 вересня 2013 року
№ 01/20-2306 (а.с. 14).

Листом від 09.09.2013р. № 01/35-7206
Департаменту охорони здоров'я
Донецької державної адміністрації
була надана відповідь на запит № 50/2 від
03.09.2013р., в якій відповідач 5 вказує на
те, що дане питання не належить до
компетенції департаменту, тому за
роз'ясненнями необхідно звернутися до
департаменту освіти і науки
облдержадміністрації (а.с. 87).

Зазначена відповідь направлена 09.09.2013р.
позивачеві, про що свідчить картка
обліку вхідних документів (а.с. 86).

Листом від 05 вересня 2013 року № 2/6-15-2131
Департамент загальної та дошкільної
освіти Міністерства освіти і науки
України повідомив ОСОБА_3 про те, що на
виконання ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
загальну середню освіту», а також
згідно з п. 2.20 наказу Міністерства
освіти і науки України від 04 липня 2013
року № 894 «Про підготовку до 2013/2014
навчального року», Міністерство освіти
і науки, молоді та спорту Автономної
Республіки Крим, департаменти
(управління) освіти і науки обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій повинні були
забезпечити урочисте проведення 1
вересня 2013 року виключно Дня знань, що в
свою чергу не передбачало проведення
навчальних занять чи інших видів
педагогічної діяльності.

Таким чином, вищевказаний наказ
відповідно до Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств, інших органів виконавчої
влади, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 1992 року № 731, не потребував
державної реєстрації та попереднього
погодження з Центральним комітетом
профспілки працівників освіти і науки
України.

Додатково відповідач 6 повідомив, що
тривалість навчального тижня
встановлюються загальноосвітнім
навчальним закладом у межах часу,
передбаченого робочим навчальним
планом, за погодження з відповідним
органом управління освітою. Режим
роботи визначається загальноосвітнім
навчальним закладом на основі
нормативно-правових актів за
погодженням з відповідним органом
державної санітарно-епідеміологічної
служби (а.с. 15).

Відповідач 6 надіслав вказану
відповідь на запит позивача на його
електронну адресу, що підтверджено
наявним в матераілах справи
електронним листом (а.с. 15).

В подальшому ОСОБА_3 отримав поштою
лист відповідача 6 від 05 вересня 2013 року
№ 2/6-15-2131 (а.с. 16, 17).

Міністерство охорони здоров'я України
надало відповідь № 04.01.11-17/995 на запит
ОСОБА_3, в якій зазначив, що до МОЗ
України не надходило проекту наказу
Міністерства освіти та науки України
про проведення у 2013 році свята знань,
тому узгодження зазначеного проекту
МОЗ України не проводило

Відповідач 7 надіслав зазначену
відповідь на електронну адресу
позивача, що підтверджено електронним
листом (а.с. 11).

В подальшому ОСОБА_3 отримав поштою
лист відповідача 7 від 10 вересня 2013 року
№ 04.01.11-17/995/27822 (а.с. 18, 19).

Як зазначив представник відповідача 2 у
своїх запереченнях, 03 вересня 2013р.
Управлінням у справах сім'ї та молоді
Донецької облдержадміністрації було
отримано запит на публічну інформацію,
який надійшов від громадянина ОСОБА_3
електронною поштою. Відповідно до п.1 ч.
1 ст. 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» запит було
залишено без розгляду через
відсутність в адресаті найменування
Управління та запитуваної інформації,
що входила би до компетенції
Управління.

Представник відповідача 3 зазначив, що
03 вересня 2013р. на електронну адресу
Служби у справах дітей Донецької
облдержадміністрації надійшов лист
від громадянина ОСОБА_3 № 50/1, проте в
зназначеному листі відсутній адресат
Служба у справах дітей Донецької
облдержадміністрації. Тому відсутні
повноваження для надання відповіді.

Докази, які б спростовували наведені
вище обставини, суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Частиною 2 ст. 34 Конституції України
гарантоване право кожного вільно
збирати, зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес,
визначає Закон України «Про доступ до
публічної інформації» від 13 січня 2011
року № 2939-VI (далі - Закон № 2939).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2939 метою
цього Закону є забезпечення прозорості
та відкритості суб'єктів владних
повноважень і створення механізмів
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації.

Право на доступ до публічної
інформації, крім іншого, гарантоване
обов'язком розпорядників надавати та
оприлюднювати інформацію, за винятком
випадків, передбачених законом, а також
юридичною відповідальністю за
порушення законодавства про доступ до
публічної інформації, що визначено п.п.
1, 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 2696.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
№ 2939 одним із шляхів забезпечення
доступу до інформації є її надання за
інформаційними запитами.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у ст.13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації, що визначено ст.12 Закону №
2939.

Коло розпорядників інформації
визначено ст.13 Закону № 2939.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №
2939 розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Отже, в розумінні Закону № 2939 позивач
та відповідачі 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7 є
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації.

Будучи розпорядниками інформації,
відповідачі 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7 зобов'язані
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, що слідує зі змісту п.6 ч.1
ст.14 Закону № 2939.

Порядок реалізації права на доступ до
публічної інформації за інформаційним
запитом регламентований положеннями
розділу IV Закону № 2939.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 19 Закону № 2939 запит
на інформацію - це прохання особи до
розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

Запит на інформацію може бути
індивідуальним або колективним. Запити
можуть подаватися в усній, письмовій чи
іншій формі (поштою, факсом, телефоном,
електронною поштою) на вибір
запитувача.

Письмовий запит подається в довільній
формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я
(найменування) запитувача, поштову
адресу або адресу електронної пошти, а
також номер засобу зв'язку, якщо такий
є; 2) загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за
умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. У разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

За приписами ч. 1 ст. 22 Закону № 2939
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: 1) розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону; 3)
особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені ст. 21 цього
Закону фактичні витрати, пов'язані з
копіюванням або друком; 4) не дотримано
вимог до запиту на інформацію,
передбачених ч. 5 ст. 19 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону № 2939 відповідь
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником, що передбачено
ч. 3 ст. 22 Закону № 2939.

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 22 Закону № 2939 у
відмові в задоволенні запиту на
інформацію має бути зазначено: 1)
прізвище, ім'я, по батькові та посаду
особи, відповідальної за розгляд
запиту розпорядником інформації; 2)
дату відмови; 3) мотивовану підставу
відмови; 4) порядок оскарження відмови;
5) підпис. Відмова в задоволенні запиту
на інформацію надається в письмовій
формі.

Як встановлено судом, з метою
реалізації свого права на доступ до
публічної інформації 03 вересня 2013 року
ОСОБА_3 звернувся до Міністерства
освіти і науки України, Міністерства
охорони здоров'я України, Управління
освіти і науки Донецької
облдержадміністрації, Департамента
охорони здоров'я Донецької
облдержадміністрації, Управління у
справах сім'ї та молоді Донецької
державної адміністрації, Служби у
справах дітей Донецької державної
адміністрації з інформаційним запитом.

За результатами розгляду вказаного
запиту відповідачі 1, 2, 3, 5, 6 та 7 надали
позивачу відповіді, які за своєю
сутністю зводилися до інформування
запитувача про вжиті ними заходи щодо
підготовки до початку нового 2013-2014
навчального року та організації
святкування «Дня знань» та відповіді
надані в межах своїх компетанцій,
водночас запитувані ОСОБА_3 документи
йому надані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону № 2939
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 23 Закону №
2939 запитувач має право оскаржити: 1)
відмову в задоволенні запиту на
інформацію; 2) відстрочку задоволення
запиту на інформацію; 3) ненадання
відповіді на запит на інформацію; 4)
надання недостовірної або неповної
інформації; 5) несвоєчасне надання
інформації; 6) невиконання
розпорядниками обов'язку
оприлюднювати інформацію відповідно
до статті 15 цього Закону; 7) інші
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації, що порушили
законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України, що передбачено ч. 3 ст. 23 Закону
№ 2939.

При цьому завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових
осіб, інших суб'єктів при здійсненні
ними владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ, що передбачено
ч. 1 ст. 2 КАС України.

Отже, у справах цієї категорії
визначальним є встановлення факту
порушення права особи на доступ до
публічної інформації внаслідок рішень,
дій чи бездіяльності розпорядника
інформації, які є предметом спору по
справі.

Визначення поняття «публічна
інформація» наведено у ст. 1 Закону №
2939. Так, відповідно до ч. 1 цієї статті
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

За цим визначенням можна виокремити
такі ознаки публічної інформації: 1)
готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством; 2)
заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація; 3) така
інформація знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень або
інших розпорядників публічної
інформації; 4) інформація не може бути
публічною, якщо створена суб'єктом
владних повноважень не під час
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків; 5)
інформація не може бути публічною, якщо
створена не суб'єктом владних
повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в
інформації, така інформація не
належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
лише суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.
Щодо несуб'єктів владних повноважень,
то вони можуть бути тільки
розпорядниками такої інформації.

Відповідні роз'яснення наведені у
постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 30
вересня 2013 року № 11 «Про практику
застосування адміністративними судами
положень Закону України від 13 січня 2011
року № 2939-VI «Про доступ до публічної
інформації».

Як слідує зі змісту письмових
заперечень відповідачів, запитувані
ОСОБА_3 копії документів не були надані
останньому, оскільки такі документи не
були створені або отримані
відповідачами як суб'єктами владних
повноважень в процесі виконання ними
своїх обов'язків, передбачених чинним
законодавствам.

Надаючи оцінку цим доводам
відповідачів, суд дійшов висновку, що
запитувана позивачем інформація не
може вважатися публічною в розумінні
Закону № 2939, оскільки вона не є
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
відповідачами як суб'єктами владних
повноважень в процесі виконання ними
своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 3 КАС України
адміністративний позов - це звернення
до адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів або на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Позивачем заявлена вимога про визнання
дій відповідачів 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7
протиправними, тобто в контексті
спірних правовідносин такими, що
порушують право позивача на доступ до
публічної інформації.

З огляду на те, що запитувана ОСОБА_3
інформація не є заздалегідь готовим,
зафіксованим продуктом, отриманим або
створеним відповідачами в процесі
виконання ними своїх обов'язків,
оспорюваними діями відповідачів 1, 2, 3, 4,
5, 6 та 7 не було порушено право позивача
на доступ до публічної інформації.

Як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_3 про
визнання дій протиправними та
зобов'язання відповідачів вчинити
певні дії не підлягають задоволенню у
зв'язку з відсутністю предмету
судового захисту.

Крім того, такий спосіб захисту
порушеного права як покладання на
відповідача - суб'єкта владних
повноважень обов'язку вчинити певні
дії, а саме надати певні документи, може
бути застосований лише у разі коли
відповідач володіє запитуваною
інформацією у вигляді готового,
зафіксованого продукту, однак
протиправно відмовив у її наданні.
Водночас суд не може зобов'язувати
суб'єкта владних повноважень надати
інформацію, яка не була створена або
отримана ним в процесі здійснення його
владних управлінських функцій, або
покладати обов'язок надати документи,
які ним не були створені чи отримані.

З приводу вимог про відшкодування
моральної шкоди суд вважає за потрібне
відзначити наступне.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 24 Закону № 2939
особи, на думку яких їхні права та
законні інтереси порушені
розпорядниками інформації, мають право
на відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в порядку, визначеному
законом.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі - ЦК
України) закріплено право особи, якій
завдано моральної шкоди внаслідок
порушення її прав, на її відшкодування.

Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду наведені у ст. 1167 ЦК
України.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній особі незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
посадової або службової особи органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Системний аналіз загальних підстав
відповідальності за завдану моральну
шкоду з урахування особливостей
відповідальності органів державної
влади зумовлює висновок про те, що для
покладання на орган державної влади
обов'язку відшкодувати спричинену
особі шкоду мають існувати у
сукупності такі умови: незаконна
(протиправна) поведінка суб'єкта
владних повноважень, яка виявилася
його рішенні, дії або бездіяльності;
спричинення особі шкоди цим рішенням
(дією або бездіяльністю); наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою органу
державної та завданою особі шкодою.

Відсутність хоча б однієї з цих умов,
виключає можливість покладання на
орган місцевого самоврядування
обов'язку по відшкодуванню
матеріальної і моральної шкоди.

Оскільки дії відповідачів 1, 2, 3, 4, 5, 6 та 7
по відношенню до позивача не були
протиправними, підстави для
відшкодування моральної шкоду
відсутні.

Крім того, відповідно до Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.1995р. під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, позивачем не доведено
наявність факту заподіяння йому
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнових немайнового
характеру.

З урахуванням вищенаведеного, суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні адміністративного позову.

Відповідно ст. 94 КАС України судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-14, 17, 18, 24, 71, 86, 94, 122,
158-163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Управління освіти і науки Донецької
обласної державної адміністрації
(відповідач 1), Управління у справах
сім'ї та молоді Донецької державної
адміністрації (відповідач 2), Служби у
справах дітей Донецької державної
адміністрації (відповідач 3), Головного
управління праці та соціального
захисту населення Донецької державної
адміністрації (відповідач 4),
Департаменту охорони здоров'я
Донецької державної адміністрації
(відповідач 5), Міністерства освіти та
науки України (відповідач 6),
Міністерства охорони здоров'я України
(відповідач 7), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області
(відповідач 8) про визнання дії
протиправними, відновлення права на
отримання інформації - зобов'язання
надати в п'ятиденний термін запитувану
інформацію в повному обсязі, та
стягнення суму моральної шкоди у
розмірі 700,00 грн. солідарно - відмовити
повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 09 січня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
13 січня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя
Кірієнко В.О.

Судді Логойда Т. В. Чучко В.М.