Справа № К/9991/3413/12-С
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/3413/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Зайця В.С.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 08
червня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2011 року у справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області звернулось
в суд з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області про
стягнення виплачених пенсій по
трудовому каліцтву та професійному
захворюванню, державної адресної
допомоги і витрат на виплату та
доставку пенсій за період з 01 квітня 2009
року по 31 березня 2010 року в сумі 19 855,31
грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем в порушення норм чинного
законодавства безпідставно не
відшкодовано суми понесених витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві стосовно 4
потерпілих осіб.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 08
червня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
районі Івано-Франківської області
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить його
скасувати та задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, що відповідно
до актів звірок витрат по особових
справах пенсіонерів, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
(профзахворювання), складених
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області, загальна
сума витрат по виплачених пенсіях
пенсіонерам, нещасний випадок на
виробництві (профзахворювання) з якими
стався за межами України, із вказаних
підстав за період з 01 квітня 2009 року по
31 березня 2010 року, включаючи адресну
допомогу, склала 19 855,31 грн.

Зазначені суми пенсій були виплачені
позивачем та не прийняті до заліку
відповідачем з причини одержання
трудового каліцтва (професійного
захворювання) за межами України.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що сторони
на своєму рівні позбавлені права
проведення розрахунків, оскільки
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій із
втрати годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 5-4/4 від 04 березня
2003 року, передбачено здійснення
відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України та
Пенсійним фондом України в той час як
Угодою від 09 вересня 1994 року, укладеною
між державами колишнього Союзу РСР
передбачено, що відшкодування
потерпілому шкоди від нещасного
випадку на виробництві, здійснюється
стороною тієї держави, в якій стався
нещасний випадок.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, пенсійне
страхування та страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
належать до видів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Статтею 12 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначено, що
спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відповідно до
положень якої за пенсійним
страхуванням надаються, зокрема, -
пенсії за віком, по інвалідності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті.

За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, зокрема, - відшкодування
збитків, заподіяних працівникові
каліцтвом чи іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
своїх трудових обов'язків; пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсія у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 9
вересня 1994 року між частиною держав
колишнього СРСР передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті. Роботодавець, відповідальний
за завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

За приписами статті 1, 3 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Всі витрати,
пов'язані зі здійсненням пенсійного
забезпечення за даною Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, або його структурні
підрозділи.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
відповідно до пункту 4 якого суми, що
підлягають відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків, це - суми, що виплачуються
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення", Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, зокрема,
сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; сума витрат Пенсійного
фонду з виплати і доставки
вищезазначених пенсій.

Разом з тим, відносно адресної допомоги
колегія суддів зазначає наступне.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року N 5-4/4, передбачено порядок
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій, що виплачується
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та визначено
механізм відшкодування на
централізованому рівні.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не передбачено
можливість відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань витрат по оплаті державної
адресної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 р. за № 265 "Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян" запроваджена щомісячна
державна адреса допомога, яка
сплачується у разі, коли розмір пенсії
не досягає певного відсотка
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків передбачений
статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", відповідно до
положень якої відповідач зобов'язаний
у встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії по втраті годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, при настанні страхового
випадку.

Державна адресна допомога, яка
встановлена постановою Кабінету
Міністрів України № 265 від 26 березня 2008
року, не передбачена у вказаному
переліку соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України № 265 від 26 березня 2008 року
передбачено, що виплата державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога, але ж даною постановою
Кабінету Міністрів України не
передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати по
сплаті вказаних виплат.

З огляду на наведене, враховуючи, що
приймаючи оскаржувані рішення, суди
попередніх інстанцій не визначили
розмір адресної допомоги, який
включений до загальної суми витрат 19
855,31 грн., відтак дане питання підлягає
встановлення при новому розгляді
справи.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи..

Керуючись статтями 220, 222, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 08
червня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 листопада 2011 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:
(підписи)