Справа № 805/15494/13-а
Суддя: Арабей Т. Г.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Толстолуцька
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
справа №805/15494/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючої Арабей Т.Г.

суддів Геращенка І.В., Губської Л.В.,

при секретарі: Борисовій А.А.

за участю:

представника відповідача Єгорової О.Ю.,
діючої за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
р. у справі № 805/15494/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області про
визнання протиправними та скасування
вимог про сплату боргу з єдиного внеску
на загальнообов`язкове державне
соціальне страхування від 09.08.2013 № ф 701
на суму 1 194,03 гривень, від 04.04.2013 № ф 244
від 5 872,65 гривень та визнання
протиправною бездіяльність,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області про визнання протиправними та
скасування вимог про сплату боргу з
єдиного внеску на загальнообов`язкове
державне соціальне страхування від
09.08.2013 № ф 701 на суму 1 194,03 гривень, від
04.04.2013 № ф 244 від 5 872,65 гривень та
визнання протиправною бездіяльність.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
р. у справі № 805/15494/13-а
адміністративний позов задоволено
частково, внаслідок чого, визнано
протиправною та скасовано вимогу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області від
09.08.2013 № ф 701 про сплату боргу з єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі 1
194,03 гривень, в іншій частині позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись з судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати Донецького
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 р. у справі № 805/15494/13-а та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримала доводи
апеляційної скарги та просила
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, заслухавши пояснення
сторони, перевіривши матеріали справи
і обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вважає за необхідне вимоги,
викладені в апеляційній скарзі,
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін, з наступних підстав.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за
віком, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області,
зареєстрований у якості фізичної особи
- підприємця, перебуває на спрощеній
системі оподаткування - єдиний податок.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області 04 квітня
2013 року за № Ф 244у на суму 5872 грн. 65 коп.
та 09 серпня 2013 року за № Ф 701у на суму 1
194,03 гривень прийнято вимоги про сплату
недоїмки, в якій відповідач зобов'язує
позивача сплатити суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.8-11).

Спірні вимоги від 04 квітня 2013 року за
№ Ф 244у на суму 5872 грн. 65 коп. та від 09
серпня 2013 року за № Ф 701у скеровані на
виконання до відділу держаної
виконавчої служби Димитровського
міського управління юстиції , по яким
постановами від 25.04.2013 року та 16.09.2013
року відкриті виконавчі провадження
(а.с.23-24).

Як встановлено у судовому засіданні,
борг за вимогою від 04.04.2013 року за № Ф244у
на суму 5872 грн. 65 коп., є складовою боргу
за вимогою від 14.05.2013 року №Ф-319 на суму
6466,68гривень,яка визнана протиправною
та скасована постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
17.06.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.07.2013 року
у справі №805/7864/13а за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області, про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу №Ф-319 від
14.05.2013року (а.с.18-22).

Листом від 28.10.2013р. № 14054/02, вимога від
04.04.2013р. № Ф 244у відкликана відповідачем
з Відділу Державної виконавчої служби
Димитровського міського управління
без виконання (а.с.58).

Отже спірним питанням по справі є
правомірність винесеної вимоги від 09
серпня 2013 року за № Ф 701у на суму 1 194,03
гривень щодо заборгованості по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за 2
квартал 2013 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції,
апелянт вказує на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, а апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

За Преамбулою Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» цей Закон, розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на
Пенсійний фонд покладене керівництво
та управління солідарною системою,
збір, акумуляція та облік страхових
внесків, призначення пенсії та
підготовка документів для її виплати,
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, здійснення
контролю за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду, вирішення
питань, пов'язаних з веденням обліку
пенсійних активів застрахованих осіб
на накопичувальних пенсійних рахунках,
здійснення адміністративного
управління Накопичувальним фондом та
інші функції, передбачені Законом і
статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 1 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№ 384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України (далі - Міністр). Пенсійний фонд
України входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок).

За приписами п. 5 ст. 4 вказаного
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань організовує, координує та
контролює роботу головних управлінь
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, управлінь у районах,
містах і районах у містах (далі -
територіальні органи) щодо:
забезпечення додержання
підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення і законодавства про збір
та ведення обліку єдиного внеску;
повного і своєчасного обліку платників
єдиного внеску; забезпечення збору та
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства;
здійснення контролю за додержанням
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, правильністю нарахування,
обчислення, повнотою і своєчасністю
сплати єдиного внеску, страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (далі -
страхові внески) та інших платежів,
призначенням (перерахунком) і виплатою
пенсій, щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
та іншими виплатами, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, інших джерел, визначених
законодавством; стягнення у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених сум єдиного внеску,
страхових внесків та інших платежів;
застосовування фінансових санкцій,
передбачених законом; призначення
(перерахунку) і виплати пенсій та
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці;
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та інших
джерел, визначених законодавством;
обліку коштів Пенсійного фонду
України, ведення статистичної та
бухгалтерської звітності; надання
страхувальникам та застрахованим
особам інформації, визначеної
законодавством.

Тобто, позивач у справі - орган владних
повноважень, уповноважений відповідно
до Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 № 2464-VI вести облік платників
єдиного внеску, забезпечувати збір та
ведення обліку страхових коштів,
контролювати повноту та своєчасність
їх сплати, вести Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та виконувати
інші функції, передбачені законом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Тобто, позивач в розумінні зазначеної
норми Закону є платником єдиного
внеску.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років. На пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах. При
наявності стажу на підземних роботах
менше 10 років у чоловіків за кожний
повний рік цих робіт пенсійний вік,
передбачений статтею 12 цього Закону,
знижується на 1 рік.

Статтею 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначене поняття
«пенсія» як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

За приписами ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» умови призначення пенсій
за віком наступні: особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування» (далі - Закону № 2464), в
преамбулі якого зазначено, що ним
визначено правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Прикінцевими та перехідними
положеннями Закону № 2464 встановлено,
що стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464 визначено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що системний аналіз
викладеного вказує на те, що під
пенсіонерами за віком, указаними в
частині четвертій статті 4 Закону №
2464-VІ, необхідно розуміти всіх осіб,
яким призначено пенсію у зв'язку з
досягненням віку і незалежно від
законів, якими таке право на пенсію за
віком встановлено.

Таким чином, колегія суддів не приймає
до уваги доводи апелянта, що позивач не
підпадає під дію статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і тому
не звільняється від сплати єдиного
внеску на підставі частини четвертої
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки він є
пенсіонером за віком і має всі інші
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску.

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позовних вимог, оскільки позивач має
передбачене частиною 4 статті 4 «Про
збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» право на
звільнення від сплати єдиного внеску,
адже позивач обрав спрощену систему
оподаткування та отримує пенсію за
віком, а тому оскаржувана вимога
підлягає скасуванню.

За таких підстав апеляційний
адміністративний суд вважає, що
постанова суду першої інстанції
прийнята при вірному застосуванні норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, тому не вбачає підстав для
скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», ст. 2, ст.160, ст.
167, ст. 195, ст. 196, п. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст.
205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
р. у справі № 805/15494/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
р. у справі № 805/15494/13-а - залишити без
змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали
постановлені у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 05
лютого 2014 р. Ухвала в повному обсязі
складена 07 лютого 2014 року.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до статті 160 цього Кодексу - з дня
складення в повному обсязі.

Судді
Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Л.В.Губська