Справа № 2-а-6980/11/1527
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 2-а-6980/11/1527

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Позняк Віктор Степанович

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.Одеси
на постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 15 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.Одеси
про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
перерахунок пенсії.

В обґрунтування позову зазначив, що він
є учасником ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, інвалідом ІІ групи, його
захворювання пов'язане з наслідками
ліквідації аварії на ЧАЕС, у зв'язку з
чим відповідачем йому було призначено
пенсію. Вважає, що при нарахуванні йому
пенсії відповідачем порушуються
вимоги Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» оскільки пенсія йому
повинна нараховуватися в залежності
від мінімальної пенсії за віком.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 15 липня 2011 року
адміністративний позов задоволено.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси щодо відмови ОСОБА_2 в
перерахунку пенсії відповідно до
ст..ст. 50,54,67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси провести перерахунок
призначеної ОСОБА_2 пенсії за період з
01.01.2004 року, виходячи з 8 мінімальних
розмірів пенсій за віком відповідно до
ст..ст. 54,67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст.. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Від 09 липня 2003
року, як інваліду ІІ групи з
урахуванням проведених виплат та
виплатити йому нараховану суму коштів.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси нарахувати ОСОБА_2 додаткову
пенсію відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та ст.. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року в
розмірі 75% від мінімальної пенсії за
віком за період з 01.01.2004 року, з
урахуванням проведених виплат, та
виплатити йому нараховану суму коштів.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що позивач є інвалідом 2 та
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії. Його інвалідність
пов'язана з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що позивач має право на
нарахування та виплату пенсії по
інвалідності у розмірах, визначених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону (в
редакції до 28 грудня 2007 року), особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»у вказаній
редакції встановлено, що розмір пенсії
для інвалідів другої групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, в усіх випадках не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»статтю 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»викладено в новій редакції,
відповідно до якої особам, віднесеним
до категорії 1 - інвалідам II групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 20 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Цим же Законом
викладено в новій редакції і статтю 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до якої у всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по II групі інвалідності - 120
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10 рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
що стосуються виплат, встановлених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) та втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Із врахуванням викладеного позивач, як
постраждалий від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії та
інвалід ІІ групи, з 22 травня 2008 року мав
право на отримання державної пенсії в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, передбаченому ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(в редакції до 28 грудня 2007
року), та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
передбаченому ч. 1 ст. 50 зазначеного
Закону у названій редакції.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Однак, колегія суддів звертає увагу на
те, що судом першої інстанції не взято
до уваги положення ст. 99 КАС України
відповідно до якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи, що позивач звернувся з
адміністративним позовом 30 червня 2011
року, його позовні вимоги підлягають
задоволенню з 30 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
аміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Також колегія суддів погоджується із
позицією суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для зазначення на
момент судового розгляду справи у суді
першої інстанції кінцевої дати
періоду, за який позов підлягає
задоволенню.

Колегія суддів виходить з того, що з
самого визначення поняття пенсії
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк. У
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або календарного строку виплати
пенсії, до настання обставин, з якими
закон пов'язує припинення виплати
такої пенсії чи виплату її в іншому
розмірі.

Зазначена позиція суду апеляційної
інстанції узгоджується із позицією
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 19 березня 2013 року у
справі №21-53а13.

Згідно ч. 4 ст.202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що судом першої інстанції
допущено порушення норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
по справі.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 207,212,254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси -
задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 15 липня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.Одеси
про перерахунок пенсії,- скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м.Одеси про
перерахунок пенсії - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси щодо відмови ОСОБА_2 в
перерахунку пенсії відповідно до
ст..ст. 50,54,67 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси провести перерахунок
призначеної ОСОБА_2 пенсії за період з 30
грудня 2010 року, виходячи з 8
мінімальних розмірів пенсій за віком
відповідно до ст..ст. 54,67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ст.. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Від 09 липня 2003 року, як
інваліду ІІ групи з урахуванням
проведених виплат та виплатити йому
нараховану суму коштів.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси нарахувати ОСОБА_2 додаткову
пенсію відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та ст.. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року в
розмірі 75% від мінімальної пенсії за
віком за період з 30 грудня 2010 року, з
урахуванням проведених виплат, та
виплатити йому нараховану суму коштів.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.