Справа № 569/19351/13-а
Суддя: Харечко С.П. С. П.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Рівненський
міський суд Рівненської області у
складі:

головуючого судді - Харечка С.П.

при секретарі - Калетинець Т.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Давидовича
Р.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Рівне
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
постанови - ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Рівненський
міський суд з адміністративним позовом
до Державної фінансової інспекції в
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування постанови.

В судовому засіданні позивача позов та
обґрунтування позовних вимог
підтримала повністю з підстав
викладених у позовній заяві. Просила
суд, визнати протиправною та скасувати
постанову про накладення
адміністративного стягнення серії
ДКРС №17-0496/2013 від 16.10.2013 р. на ОСОБА_1 у
вигляді штрафу в розмірі 170 грн.,
винесену заступником начальника
Держфінінспекції в Рівненській
області Шевчук Н.В.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову в повному обсязі.
Вважає його необґрунтованим та
недоведеним.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до задоволення.

Судом встановлено, що заступником
начальника Держфінінспекції в
Рівненській області Шевчук Н.В.
розглянувши акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
Управління земельних відносин
виконавчого комітету Рівненської
міської ради від 09.09.2013 №06-07-09/080 та
протокол про адміністративне
правопорушення серії ДКРС №17-0177/2013 від
10.10.2013, винесена постанова про
накладення адміністративного
стягнення серії ДКРС №17-0496/2013 від
16.10.2013, згідно якої на ОСОБА_1 накладено
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170
грн.

Із дослідженого в судовому засіданні
протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення,
вбачається, що ОСОБА_1, працюючи
головним бухгалтером Управління
земельних відносин виконавчого
комітету Рівненської міської ради,
скоїла порушення вимог п.7 ст.8, п.8 ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», недотрималась вимог
розпоряджень міського голови від 25.02.2013
№122-р «Про преміювання працівників за
підсумками роботи за січень 2013 року» та
від 25.03.2013 №192-р «Про преміювання
працівників за підсумками роботи за
лютий 2013 року» та п.6 ч.2 «Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон», затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 №59, що передбачає
відповідальність згідно з ч.1 ст.164-2
КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що
належних, допустимих, відповідно до ст.
ст. 70-72 КАС України, доказів, якими
підтверджується склад правопорушення
в діях позивача, до протоколу про
адміністративне правопорушення не
надано, за таких обставин суд визнає, що
постанова підлягає скасуванню з
наступних підстав.

Зі змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
порушення вимог згідно з ч.1 ст.164-2
КУпАП.

Відповідно до приписів ст.9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Притягнення особи до відповідальності
можливе лише при наявності в її діях
складу адміністративного проступку.

Частиною 1 ст. 164-2 КУпАП визначено, що
приховування в обліку валютних та
інших доходів, непродуктивних витрат і
збитків, відсутність бухгалтерського
обліку або ведення його з порушенням
установленого порядку, внесення
неправдивих даних до фінансової
звітності, неподання фінансової
звітності, несвоєчасне або неякісне
проведення інвентаризацій грошових
коштів і матеріальних цінностей,
несвоєчасне подання на розгляд,
погодження або затвердження річного
фінансового плану підприємства
державного сектору економіки та звіту
про його виконання, перешкоджання
працівникам органу державного
фінансового контролю у проведенні
ревізій та перевірок, невжиття заходів
по відшкодуванню з винних осіб збитків
від недостач, розтрат, крадіжок і
безгосподарності тягнуть за собою
накладення штрафу від восьми до
п'ятнадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.3.1 плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції
України на ІІІ квартал 2013 року з 29.07.2013
року по 09.09.2013 року посадовими особами
Державної фінансової інспекції
України проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Управління земельних відносин
виконавчого комітету Рівненської
міської ради за 2011-2012 року та з 01.01.2013 по
01.08.2013 року.

В документі ревізії зазначено:
«Внаслідок не дотримання вимог
розпоряджень міського голови від 25.02.2013
р. №122-р та від 25.03.2013 №192-р в лютому та
березні 2013 року зайво нараховано та
виплачено 1 працівнику управління
премії в загальній сумі 1228,93 грн. та
відповідно зайво перераховано єдиного
соціального внеску в сумі 446,1 грн.
Вищевикладене порушення призвело
відповідно до невірного обрахунку
середньоденного заробітку при
розрахунку водію управління ОСОБА_5
суми матеріальної допомоги та суми
компенсації за невикористану щорічну
основну відпустку. Встановлено зайве
нарахування та виплату у травні 2013 року
матеріальної допомоги в сумі 104,13 грн., а
також зайве нарахування та виплати
компенсації за невикористану щорічну
основну відпустку в сумі 108,80 грн., та
відповідно зайвого перерахування
єдиного соціального внеску в сумі 39,49
грн. Вищевказані порушення призвели до
нанесення управлінню матеріальної
шкоди на загальну суму 2214,31 грн.»

Згідно п.2 наказу Міністерства праці
України від 02.10.1996 №77 «Про умови оплати
праці робітників, зайнятих
обслуговуванням органів виконавчої
влади, місцевого самоврядування та їх
виконавчих органів, органів
прокуратури, судів та інших органів»
надається право керівнику в межах
установлених фондів оплати праці та
граничної чисельності працівників
визначати робітникам розмір премії
залежно від їхнього вкладу в кінцеві
результати роботи. Конкретний розмір
премії робітників граничним розміром
не обмежується. В даному випадку
визначив, керівник - начальник
управління земельних відносин Парчук
В.Я., який прийняв на роботу водія
згідно наказу від 04.01.2013 р. №1 «Про
прийнятті водія ОСОБА_5» на підставі
заяви ОСОБА_5

Відповідно до п.3.9 Положення «Про
преміювання та надання матеріальної
допомоги працівникам управління
земельних відносин», затвердженого
наказом начальника управління
відповідно до наказу Міністерства
праці України від 02.10.1996 №77
нараховується у відсотковому або в
абсолютному розмірі, який визначає
начальник управління земельних
відносин залежно від особистого
трудового вкладу працівника, в межах
фонду преміювання з урахуванням
економії фонду оплати праці, що
створилась з початку року.

Відповідно до даного наказу
Міністерства праці України від 02.10.1996
№77 розмір премії водію визначив
начальник управління, що є підставою
для наказів від 25.02.2013 №10 «Про
преміювання водія за підсумками роботи
за січень 2013» та від 27.03.2013 №15 «Про
преміювання водія за підсумками роботи
за лютий 2013» начальника управління
Парчука В.Я.

Підставою розпорядження міського
голови від 25.02.2013 р. №122-р «Про
преміювання працівників за підсумками
роботи за січень 2013» та від 25.03.2013 №192-р
«Про преміювання працівників за
підсумками роботи за лютий 2013» є
Постанова Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів», якою керуються
при нарахуванні заробітної плати
посадовим особам місцевого
самоврядування, і водій до цієї
категорії осіб не відноситься, а є
працівником, оплата праці якого
здійснюється відповідно до наказу
Міністерства праці України від 02.10.1996
№77.

Крім цього, адміністративний позов
начальника управління земельних
відносин Парчука В.Я., який також
звернувся до суду з вищенаведених
підстав про скасування постанови
ДКРС№17-0500/2013 від 07.11.2013 р. Державної
фінансової інспекції в Рівненській
області щодо накладення на нього
адміністративного стягнення -
задоволено, постанова суду набрала
законної сили.

Враховуючи викладене, вказане в
протоколі та постанові «недотримання
вимог розпоряджень міського голови від
25.02.2013 №122-р та від 25.03.2013 №192-р, щодо
зайво нарахованої та виплаченої в
лютому та березні 2013 року працівнику
управління премії в загальній сумі 1228,93
грн. та відповідно зайво
перерахованого єдиного соціального
внеску в сумі 446,1 грн.» є безпідставним.

В Документі ревізії (Розділ 6. «Ведення
касових операцій. Розрахунки з
підзвітними особами, в тому числі щодо
видатків на відрядження» зазначено: «в
порушення вимог п.6 ч.2 «Інструкції про
службові відрядження в межах України
та за кордон», затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 №59, управлінням в червні 2012 року,
згідно звіту ОСОБА_7 про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт від 13.06.2012 №25, здійснено
відшкодування витрат на проїзд в таксі
в сумі 26, 00 гривень, тоді як вищевказані
витрати не підлягають відшкодуванню».

Згідно наказу від 08.06.2012 №8 «Про
відрядження ОСОБА_7» заступника
начальника управління Мельничука П.В.
вирішено відрядити головного
спеціаліста - юриста управління ОСОБА_7
в м. Київ 11-12 червня 2012 року для
прийняття участі в судових засіданнях
Вищого господарського суду України у
справі №5019/2672/11 та у справі №5019/36/12.

Відповідно до п.7 Постанови
Кабінету Міністрів України від 02.02.2011
№98 «Про суми та склад витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів», державним службовцям, а також
іншим особам, які направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, що
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок коштів
бюджетів, за наявності підтвердних
документів відшкодовуються витрати на
проїзд (у тому числі на перевезення
багажу, бронювання транспортних
квитків) до місця відрядження і назад, а
також за місцем відрядження (у тому
числі на орендованому транспорті).

Також, згідно п.9 Постанови
Кабінету Міністрів України від 02.02.2011
№98 «Про суми та склад витрат на
відрядження державних службовців, а
також інших осіб, що направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, які
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів», витрати на проїзд державних
службовців, а також інших осіб, які
направляються у відрядження
підприємствами, установами та
організаціями, що повністю або
частково утримуються (фінансуються) за
рахунок бюджетних коштів, у м'якому
вагоні, суднами морського та річкового
транспорту, повітряним транспортом за
квитками 1 класу та бізнес-класу,
фактичні витрати, що перевищують
граничні суми витрат на найм житлового
приміщення та на перевезення багажу
понад вагу, вартість перевезення якого
входить до вартості квитка того виду
транспорту, яким користується
працівник, відшкодовуються з дозволу
керівника згідно з підтвердними
документами. Витрати, відшкодовані
згідно з абзацом першим цього пункту,
не є надміру витраченими коштами.

Оскільки справа №5019/36/12 була
призначена до розгляду в судовому
засіданні Вищого господарського суду
України 12.06.2013 о 1020 год., а час
відправлення автобусу з Рівного до
Києва о 500 год., коли міський транспорт
ще не працює, і головний
спеціаліст-юрист управління ОСОБА_7
змушена була скористатися послугами
легкового автомобіля-таксі ПП ОСОБА_9

До звіту про використання коштів,
виданих на відрядження або під звіт від
13.06.2012 №25 підкріплено підтверджуючі
документи - оригінали квитків на
автобус та товарного чеку від 12.06.2012 про
транспортне обслуговування легковим
автомобілем, тому відрядні витрати
були здійснені у межах кошторисних
призначень.

Крім того, на момент складення
протоколу та винесення постанови
вказані витрати в сумі 26 гривень, вже
були усунені шляхом коригування
наявної заборгованості (методом
сторно), про що зазначено в
Бухгалтерській довідці від 5.09.2013.

Як убачається з протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно позивачки, його складання та
оформлення відбувалося у відсутність
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності, що
є порушенням вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП.

При складанні протоколу старшим
фінансовим інспектором
Держфінінспекції в Житомирській
області Попадюком О.М. не дотриманні
вимоги передбачені ст. 268 КУпАП: «особа,
яка притягається до адміністративної
відповідальності має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має
право на надання правової допомоги
особисто чи за дорученням юридичної
особи, виступати рідною мовою і
користуватися послугами перекладача,
якщо не володіє мовою, якою ведеться
провадження; оскаржити постанову по
справі».

В статті 251 КУпАП зазначено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 33
КУпАП при накладенні стягнення повинно
враховуватись уповноваженою особою,
характер вчиненого правопорушення,
особу порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Отже, враховуючи, що постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги слід задовільнити.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160-163, 172-2
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної фінансової інспекції в
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування постанови -
задовільнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про накладення
адміністративного стягнення серії
ДКРС №17-0496/2013 від 16.10.2013 року на ОСОБА_1 у
вигляді штрафу в розмірі 170 гривень,
винесену заступником начальника
Держфінінспекції в Рівненській
області Шевчук Наталією
Володимирівною.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Харечко С.П.