Справа № 808/305/14
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року о 14 год. 00 хв.Справа №
808/305/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Мінаєвої К.В.

за участю секретаря судового засідання
Плєшкова Д.В.

за участю представників

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в м.
Мелітополі Запорізької області

про узгодження сум витрат,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду із
позовом звернулося Управління
Пенсійного фонду України в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області (далі - позивач) до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Мелітополі
Запорізької області (далі - відповідач),
в якому просить суд:

- визнати, що допомога на поховання
померлого ОСОБА_1 підлягає
відшкодуванню відповідачем;

- стягнути з відповідача витрати
УПФУ в м. Мелітополі та
Мелітопольському районі Запорізької
області по виплаті допомоги на
поховання померлого ОСОБА_2 у сумі 302,37
грн., відобразивши цю суму в акті
щомісячної звірки витрат поточного
місяця.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що згідно з Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
за№5-4/4, органи Пенсійного фонду
щомісяця до 10 числа місяця, наступного
за звітним, разом з відділенням
виконавчої дирекції Фонду складають
акт щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в якому визначають
загальну суму витрат. Відповідачем
підписано акти щомісячної звірки, але
не взято до відшкодування витрати,
пов'язані з виплатою допомоги на
поховання в розмірі 302,37 грн. Позивач
зазначає на безпідставність відмови
відповідача на відшкодування
зазначеної витрати, оскільки такий
обов'язок передбачений чинним
законодавством. Просить суд стягнути з
відповідача витрати пов'язаних з
виплатою допомоги на поховання в
розмірі 302,37 грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, проте 28.01.2014 подав
до суду клопотання про розгляд справи
за його відсутності та просив позов
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, 23.01.2014 р. надіслав
до суду заперечення на
адміністративний позов, в
обґрунтування незгоди з позовними
вимогами посилається на те, що
відповідачем правомірно не прийнято до
заліку витрати на поховання
громадянина ОСОБА_2, оскільки відсутній
причинний зв'язок смерті ОСОБА_2 з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Зазначає, що
причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має бути
підтверджено висновком медичного
закладу. Просить відмовити в
задоволенні позовних вимог та
розглянути справу за відсутності
представника відповідача.

За таких обставин та керуючись
приписами ч.4 ст.122, ч.2,4 ст.128 КАС України
суд вважає за можливе розглянути
справу по суті без участі
представників позивача та відповідача.
У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41
КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, їх достатність
і взаємний зв'язок у сукупності, вважає
за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_2 отримав трудове каліцтво,
працюючи слюсарем на ТОВ
«Агропромислова компанія» (акт про
нещасний випадок від 07.04.2004 р. №1),
пенсія виплачувалась ОСОБА_2 по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва на підставі ст.26 Закону
України «Про пенсійне забезпечення». З
наданого до матеріалів справи акту про
нещасний випадок на виробництві, судом
встановлено, що ОСОБА_2, який працював
слюсарем на ТОВ «Агропромислова
компанія» отримав проникаюче
склеральне ураження лівого ока.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим відділом Державної реєстрації
актів цивільного стану по місту
Мелітополю реєстраційної служби
Мелітопольського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, актовий запис №1137 від 18.07.2013 р.

23.07.2013 р. за заявою особи, яка
здійснювала поховання померлого
ОСОБА_2, було видано одноразове
доручення на отримання допомоги на
поховання. 28.01.2013 р. допомога на
поховання була отримана, що
підтверджується талоном до
одноразового доручення, який
повернувся з відділення зв'язку після
оплати допомоги №1436.

Проте, витрати понесені УПФУ в м.
Мелітополі та Мелітопольському районі
Запорізької області відповідачем не
відшкодовуються у зв'язку з чим позивач
звернувся з позовом до суду.

Суд зазначає вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 2008
року №16/98-ВР (далі - Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальна, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
органом, громадянами, а також бюджетних
та інших джерел, передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими поховання;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Види соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням визначені у
статті 25 Основ. Усі види страхування,
крім медичного, включають в себе
допомогу на поховання. Так, зокрема, до
пенсійного страхування входить
допомога на поховання пенсіонерів; до
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням, - допомога на
поховання (крім поховання пенсіонерів,
безробітних та осіб, які померли від
нещасного випадку на виробництві); до
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання - допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

У статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначені соціальні
послуги та виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом. Так, у разі
настання страхового випадку Фонд у
встановленому законом порядку має,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини восьмої статті 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року
№826, регулює питання відшкодування
Фондом таких витрат страхувальнику або
сім'ї застрахованого, чи іншій особі,
яка здійснювала поховання потерпілого,
на організацію поховання та пов'язаних
з цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно до статті 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Причинний зв'язок смерті потерпілого з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту частини четвертої статті 26
Основ, частини другої статті 24 Закону
№1105-XIV вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини
восьмої статті 34 цього Закону, дає
підстави вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Слід зазначити також, що положення
пункту 4 Порядку, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
пенсії.

Вищезазначена позиція суду
узгоджується з практикою Верховного
суду України, висловленою у постанові
від 24 квітня 2013 року у справі №21-108а13.

Згідно з приписами частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їхні посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем не надано
до суду доказів на підтвердження
причинного зв'язку між отриманим
каліцтвом на виробництві ОСОБА_2 у 2004
році та його смертю у ІНФОРМАЦІЯ_1, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
управління Пенсійного фонду України в
м. Мелітополі та Мелітопольському
районі Запорізької області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Мелітополі
Запорізької області про узгодження сум
витрат відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.В. Мінаєва