Справа № 2а-8059/10/1570
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 року м.
Київ К/9991/71029/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Рибченка А.О.

Федорова М.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.10.2011 року та постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
26.01.2011 року по справі № 2а-8059/10/1570 за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Овідіопольському районі
Одеської області про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень №
/0 від 30.07.2010 року про
донарахування податку з доходів
фізичних осіб на суму 58639,50 грн., №
/0 від 30.07.2010 року, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції на суму 137790,10 грн. та №
від 30.07.2010 року, яким позивачу визначено
суму штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 1877200,00 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26.01.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05.10.2011 року у даній справі позов
задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 30.07.2010 року в частині
донарахування податку з доходів
фізичних осіб в сумі 58639,50 грн.,
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 30.07.2010 року та рішення №
від 30.07.2010 року в повному обсязі. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у Овідіопольському районі
Одеської області була проведена
документальна виїзна позапланова
перевірка дотримання вимог
податкового та валютного
законодавства позивачем за період з
01.07.2007 року по 30.06.2010 року.

За результатами вказаної перевірки
прийняті спірні податкові
повідомлення-рішення за порушення п. 1
Указу Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 року №727, Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 року «Про
прибутковий податок з громадян»,
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (далі -
Закон №168/97-ВР), п. 2.6 ст. 2 Положення про
ведення касових операцій в
національній валюті в Україні, п. 6 ст. 9
Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР).

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» встановлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Положеннями Указу визначено, що право
на застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності
мають суб'єкти малого підприємництва
за умови дотримання вимог статей 1 і 7
вказаного Указу, шляхом отримання
Свідоцтва про право сплати єдиного
податку.

Таким чином, у разі перевищення
граничного обсягу виручки,
встановленого законодавцем,
оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування, а саме за
правилами, встановленими 4 розділом
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 року «Про прибутковий податок з
громадян».

Крім того, відповідно до п. 5 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» у разі порушення
вимог, установлених статтею 1 цього
Указу, платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Як вбачається з наданих позивачем
банківських документів, наявних в
матеріалах справи, позивачем не було
допущено порушень п. 1 Указу та
дотримано вимоги щодо граничного
обсягу виручки в розмірі 500 тис. грн.

Так, виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) в розумінні
положень Указу вважається сума,
фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Судами встановлено, що суми коштів,
визначені податковим органом як
перевищення гранично допустимих
обсягів виручки вносились на
банківський рахунок самим позивачем.

Отже, колегія суддів погоджується з
думкою судів, що позивачем було
дотримано умови перебування на
спрощеній системі оподаткування та не
допущено перевищення гранично
допустимого обсягу виручки в сумі 500
тис. грн., що виключає можливість
визначення позивачеві зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб.

Що стосується правомірності
визначення позивачу податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, зважаючи на те, що позивачем
не було допущено перевищення обсягу
виручки в сумі 500 тис. грн., та
відповідно не порушено п. 1 Указу, у
позивача не виникло обов'язку переходу
на загальну систему оподаткування та
реєстрації як платника податку на
додану вартість, а тому відсутні
підстави для нарахування податкового
зобов'язання з ПДВ за період з грудня 2009
року по червень 2010 року.

Колегія суддів також погоджує висновок
судів про необґрунтованість
визначення позивачеві штрафних
(фінансових) санкцій за
неоприбуткування готівки в Книзі
обліку доходів та витрат, оскільки, як
встановлено судами попередніх
інстанцій, вся отримана ним виручка від
здійснення підприємницької діяльності
була внесена до Книги обліку доходів та
витрат, ведення якої передбачено
Порядком, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001
року №1269, та, відповідно, вважається
оприбуткованою відповідно до
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Овідіопольському районі Одеської
області відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.10.2011 року
та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26.01.2011 року
по справі № 2а-8059/10/1570 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписРибченко А.О. підписФедоров М.О.