Справа № 317/3672/13-а
Суддя: Яркіна С. В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 317/3672/13-а
№/п 2-а/317/3/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року Запорізький
районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді -
Яркіної С.В.

при секретарі
Пономарчук О.В.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Лук’яненко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Запоріжжі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Запорізької митниці
Міндоходів Державної митної служби
України про скасування постанови у
справі про порушення митних правил №
0175/11200/13,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці Міндоходів
Державної митної служби України про
скасування постанови у справі про
порушення митних правил № 0175/11200/13,
зазначивши, що 27.08.2013 р. заступником
начальника Запорізької митниці
Міндоходів - начальником УБК та МП,
радником митної служби першого рангу
Калгановим О.В. винесено постанову в
справі про порушення митних правил №
0175/11200/13, відповідно до якої ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вчиненні порушення
митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470
Митного кодексу України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 8 500 грн.

Зазначеною постановою встановлено
порушення Митного кодексу України, а
саме: 15.11.2012 р. ОСОБА_3 ввезено на митну
територію України автомобіль «TOYOTA
AVENSIS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2
(Литовська реєстрація) у митному режимі
«транзит», строки перебування за якими
на території України, складають 10 діб,
що передбачено ст. 95 МК України. У
зв'язку з тим, що станом на 26.07.2013 р.
автомобіль не вивезено за межі митної
території України, ОСОБА_3 притягнута
до адміністративної відповідальності
за ч. 3 ст. 470 МК України та на неї
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Позивачка вважає, що накладене на неї
стягнення є безпідставним, тому що вона
є громадянкою України, та нею укладено
договір 14.11.2012р. з Литовською юридичною
особою ЗАТ «MERIDIAN CORPORATION» про
представництво фірми та договір
доручення № 01/МС-011 від 14.11.2012 р., за
якими вона отримала доручення від ЗАТ
«MERIDIAN CORPORATION» по вивченню ринку
декоративних рослин та ландшафтного
дизайну, а також організації сумісної
діяльності з зацікавленими партнерами
на території України. Тому, для
виконання вищезазначеного доручення
за актом приймання-передачі ОСОБА_3
передано в користування автомобіль,
дорожній лист та посвідчення про
відрядження.

Позивачка зазначає, що автомобіль нею
було ввезено на територію України саме
для комерційного використання з
наявністю всіх необхідних для того
документів.

Крім того, позивачка зазначає, що
автомобіль ввозився нею саме в режимі
«тимчасового ввезення», а тому з повним
звільненням від оподаткування та без
застосування гарантій дотримання
вимог митного режиму.

Крім того, позивачка зазначає, що
ввезення транспортного засобу в режимі
«транзит» передбачає необхідність
обов'язкового декларування шляхом
видачі декларації, тому як
декларування позивачкою не
проводилось, тому документів, що
підтверджує декларування не існує.

З зазначеною постановою про
адміністративне правопорушення
позивачка повністю не згодна, в зв'язку
з чим вимушена була звернутись до суду
із зазначеним позовом.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, з чим він не згоден, тому як
автомобіль, який їй було надано
Литовською юридичною особою ЗАТ «MERIDIAN
CORPORATION» ввозився на територію України у
режимі тимчасового ввезення та із
закінченням терміну вивозився з
території України, тому як відповідно
до додаткової угоди, яка міститься в
матеріалах справи ОСОБА_3 було доручено
у випадку виявлення на території
України декоративних рослин, в яких
зацікавлена фірма вона зобов'язалася
придбати зразки цих рослин та
доставити їх на територію Литви.

Тому, представник позивачки ОСОБА_1
вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній
склад правопорушення, що її притягнуто
до відповідальності за порушення, яке
нею не вчинялося.

В судовому засіданні представник
відповідача Лук’яненко Д.О.
заперечував проти задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Представник відповідача зазначає, що
27.08.2013 р. Запорізькою митницею
Міндоходів було винесено постанову в
справі про порушення митних правил №
0175/11200/13 про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до матеріалів зазначеної
адміністративної справи, автомобіль
«TOYOTA AVENSIS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2
(Литовська реєстрація) було ввезено на
митну територію України 15.11.2012 р. ОСОБА_3
- резидентом України в зоні діяльності
м/п «Нові Яриловичи» Чернігівської
митниці, по смузі «зелений коридор».

З метою визначення митного режиму, в
якому було ввезено зазначений
транспортний засіб, Запорізькою
митницею Міндоходів листом від 18.07.2013 р.
№ 12-35/0472 направлено запит до
Чернігівської митниці Міндоходів.

Відповідно до відповіді Чернігівської
митниці Міндоходів від 19.07.2013 р. № 09-29/3415
встановлено, що зазначений автомобіль
15.11.2012 р. ввезено ОСОБА_3 на митну
територію України в режимі «транзит».

Відповідно до визначеного митним
законодавством України строку
транзитного перевезення, який
становить 10 діб, ОСОБА_3 повинна була
вивезти даний автомобіль в строк до
25.11.2012 р.

Однак, станом на 26.07.2013 р., згідно з
інформацією ЄАІС Держмитслужби
України, автомобіль «TOYOTA AVENSIS», кузов
НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 (Литовська
реєстрація), не вивезено за межі митної
території України.

Таким чином, ОСОБА_3 перевищила
встановлений митним законодавством
України строк транзитного перевезення
зазначеного автомобіля більше ніж на
десять діб.

Крім того, представник відповідача
Лук’яненко Д.О. зазначив, що ОСОБА_3 ані
під час митного контролю 15.11.2012 р., ані
до Запорізької митниці Міндоходів під
час розгляду справи не надала жодного
документу, які обґрунтовували б її
твердження щодо відповідності за всіма
ознаками автомобіля «TOYOTA AVENSIS», кузов
НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 транспортного
засобу комерційного призначення, а
саме платне перевезення осіб або
промислове чи комерційне платне або
безоплатне перевезення вантажів.

Переміщення товарів та/або пасажирів
через митний кордон повинно бути
підтверджено конкретними документами,
передбаченими нормами міжнародного та
національного законодавства.

Представник відповідача пояснив, що ці
норми поширюються на транспортні
засоби, які тимчасово ввозяться на
митну територію України
громадянами-резидентами в службових
цілях, а не для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
через митний кордон України, тому не
відносяться до транспортних засобів
комерційного призначення.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України
товари - будь-які рухомі речі, у тому
числі ті, на які законом поширено режим
нерухомої речі (крім транспортних
засобів комерційного призначення),
валютні цінності, культурні цінності, а
також електроенергія, що переміщується
лініями електропередачі.

Відповідно до п. 60 ч. 1 ст. 4 МК України
транспортні засоби особистого
користування - наземні транспортні
засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704
(загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно
з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної
позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі
засоби та повітряні судна, що
зареєстровані на території
відповідної країни, перебувають у
власності або тимчасовому
користуванні відповідного громадянина
та ввозяться або вивозяться цим
громадянином у кількості не більше
однієї одиниці на кожну товарну
позицію виключно для особистого
користування, а не для промислового або
комерційного транспортування товарів
чи пасажирів за плату або безоплатно.

Отже, представник відповідача вважає,
що жодних порушень з боку відповідача,
щодо притягнення позивача до
відповідальності за порушення митних
правил не було.

Суд, вивчивши матеріали справи,
приходить до висновку, про відмову в
задоволені позовних вимог з наступних
обставин.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 161 КАС
України під час прийняття постанови
суд перш за все вирішує, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган встановлює
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем доведено законність та
правомірність винесеної постанови про
порушення митних правил № 0175/11200/13.

Так, відповідно до відповіді
Чернігівської митниці Міндоходів від
19.07.2013 № 09-29/3415 встановлено, що
зазначений автомобіль 15.11.2012 р. було
ввезено ОСОБА_3 на митну територію
України в режимі «транзит».

Відповідно до ст. 95 МК України
встановлено строки транзитних
перевезень залежно від виду
транспорту, для автомобільного
транспорту строк транзитного
перевезення становить - 10 діб. ОСОБА_3
повинна була вивезти даний автомобіль
в строк до 25.11.2012 р. Однак, станом на
26.07.2013 р., відповідно до інформації ЄАІС
Держмитслужби України, автомобіль «TOYOTA
AVENSIS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2
(Литовська реєстрація), не вивезено за
межі митної території України.

Таким чином, ОСОБА_3 перевищила
встановлений ст. 95 МК України строк
транзитного перевезення зазначеного
автомобіля більше ніж на десять діб.

Наданий договір-доручення від 14.11.2012 №
01/МС-011, укладений між позивачем та ЗАТ
«Мерідіан Корпорейшн» та надання права
у відповідності до п. 7 даного договору
використовувати службовий автомобіль
«TOYOTA AVENSIS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2
(Литовська реєстрація), у службових
цілях не є документом, який підтверджує
комерційну мету ввезення
транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Додатку С до
Конвенції передбачено, що подальше
вивезення транспортних засобів
комерційного використання
відбувається відразу ж після
закінчення транспортних операцій, для
яких вони були ввезені.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 МК України
зазначено, що строки тимчасового
ввезення транспортних засобів
комерційного призначення
встановлюється органом доходів і
зборів з урахуванням того, що ці
транспортні засоби повинні бути
реекспортовані відразу ж після
закінчення транспортних операцій, для
яких вони були ввезені.

Таким чином, законодавством не
передбачено використання автомобіля
«TOYOTA AVENSIS», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2
(Литовська реєстрація), у якості
транспортного засобу комерційного
призначення з метою вивчення ринку
декоративних рослин та ландшафтного
дизайну, та організації спільної
діяльності з зацікавленими партнерами.

Відповідно до ст. 1 Додатку С до
Конвенції встановлено, що приватне
використання означає перевезення
особою виключно для особистих потреб,
за винятком будь-якого комерційного
використання.

У зв'язку з цим особисте користування
(приватне використання) не обмежується
виключно інтересами фізичної особи, а
може здійснюватися і в інтересах
юридичних осіб.

З огляду на викладене вище, згідно із
положеннями Кодексу та Конвенції
транспортні засоби, які тимчасово
ввозяться на митну територію України
громадянами-резидентами в службових
цілях, а не для платного
транспортування осіб або для платного
чи безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
через митний кордон України, не
відносяться до транспортних засобів
комерційного призначення.

Правова позиція митниці ґрунтується на
тому, що як вбачається зі матеріалів
справи та не спростовується жодними
належними та допустимими доказами,
позивач під час переміщення через
митний кордон України не здійснював
міжнародного перевезення з платного
транспортування осіб або платного чи
безоплатного промислового чи
комерційного транспортування товарів
автомобілем «TOYOTA AVENSIS», кузов НОМЕР_1,
р.н. НОМЕР_2 (Литовська реєстрація). Крім
того, згідно з відомостями, що
містяться у Єдиній автоматизованій
інформаційній системі Держмитслужби
України позивач з 15.11.2012 р. (дата
ввезення) не здійснив жодного
міжнародного перевезення вантажів з
використанням зазначеного
транспортного засобу. За таких умов
переміщений позивачем на митну
територію України зазначений
автомобіль не є транспортним засобом
комерційного призначення у розумінні
митного законодавства, а є
транспортним засобом особистого
користування. Останнє, в свою чергу, з
урахуванням належності транспортного
засобу іноземній юридичній особі
(нерезиденту) та відсутності у
матеріалах справи документів, які б
підтверджували здійснення позивачем
письмового декларування транспортного
засобу та сплату митних платежів або
застосування будь-яких заходів
гарантування, зумовлює висновок про те,
що при ввезенні транспортного засобу
позивач не обирав митний режим
«тимчасового ввезення», натомість
автомобіль був ввезений саме в режимі
«транзиту», а строк транзитного
перевезення позивачем перевищено
більше ніж на 10 діб. Дана обставина
підтверджується копією наявного в
матеріалах справи листа Чернігівської
митниці Міндоходів від 19.07.2013 р. №
09-29/3415.

Відповідно до вимог ст. 71 МК України
декларант має право обрати митний
режим, у який він бажає помістити
товари, з дотриманням умов такого
режиму та у порядку, що визначені
Кодексом. Митний режим може бути
змінено декларантом за умови
дотримання заходів тарифного та
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
встановлених відповідно до закону для
товарів, що поміщуються у такий інший
режим.

Тобто, для поміщення зазначеного
транспортного засобу у режим
«тимчасове ввезення» позивачу
необхідно було виконати вимоги,
передбачені ч. 3 ст. 380 МК України, а
також вимоги п. 7 Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
Постановою КМ України від 07.09.1998 р.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги, викладені ОСОБА_3 в позовній
заяві про скасування постанови в
вправі про порушення митних правил, не
відповідають фактичним обставинам
справи та наявним у справі доказам.

Пояснення свідка ОСОБА_5, який пояснив
обставини перетинання кордону не
можуть бути доказами при визначенні
митного режиму ввезення зазначеного
транспортного засобу.

Отже, суд приходить до висновку про те,
що позивачем ОСОБА_3 дані, що викладені
в протоколі про порушення митних
правил від 26.07.2013 року жодним належним
та допустимим доказом, на який би було
посилання позивача в позовній заяві чи
додатках до неї не спростовано, тому і
не підлягає скасуванню постанова №
0175/11200/13 від 27.08.2013 року про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч. 3 ст.
470 Митного Кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2, 6, 17, 104, 160-163 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, ст. 4, 95, 189, 194, 259, 470 МК України,
ст. 94 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позовних вимог
ОСОБА_3 - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС постанова є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
С.В. Яркіна