Справа № 802/4044/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4044/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька
Суддя-доповідач: Курко О. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Совгири Д.
І.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Міровського
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (Позивач)
звернувся до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Вінницької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (Відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволені позову. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати, виходячи з
наступного.

З обставин справи встановлено, що
посадовими особами Відповідача в
період з 25.05.2013 року по 01.06.2013 року
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці - магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований за
адресою АДРЕСА_1 та належить ФОП ОСОБА_4

За результатами перевірки складено акт
від 01.06.2013 року №29/02/28/22/НОМЕР_1, згідно
висновків якого Позивачем порушено
вимоги абзацу третього пункту 2.6
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті, затвердженого
постановою Правління Національного
банку України від 15 грудня 2004 року № 637.

На підставі висновків акту перевірки
Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 04.06.2013
року про застосування до Позивача
штрафних санкцій у сумі 271469,25 грн.

Відповідно до наданих представником
Відповідача пояснень, Позивачем не
оприбутковано готівкові кошти в сумі
54293,85 грн. в книзі обліку розрахункових
операцій №р/1/9873 за період з 09.05.2013
року по 24.05.2013 року на підставі даних
Z-звітів з №175 по №190, а саме не
здійснено записи про загальну суму
розрахунків із Z-звітів в розділі II
книги обліку розрахункових операцій у
відповідній графі "сума розрахунків
загальна", що призвело до порушення
порядку оприбуткування готівки, за яке
передбачена відповідальність згідно з
абзацом третім статті 1 Указу
Президента від 12 червня 1995 року № 436/95
"Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки".

Перевіряючими встановлено, що Z-звіти з
№175 по №190 за період 09.05.- 24.05.2013 року
продавцем підклеювались на сторінках 6
- 7 книги ОРО, які випадково було
пропущено, та на цих же сторінках
здійснювались записи про загальну суму
розрахунків із Z - звітів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
наявність роздрукованих фіскальних
чеків є належним підтвердженням
повного та своєчасного оприбуткування
готівки, тому Позивачем фактично
порушено вимоги порядку ведення книги
обліку розрахункових операцій, а не п.
2.6 "Положення про ведення касових
операцій в національній валюті в
Україні".

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з такими висновками
Вінницького окружного
адміністративного суду, з огляду на
таке.

Визначення порядку ведення касових
операцій для банків, інших фінансових
установ, підприємств і організацій
віднесено до повноважень НБУ (пункт 6
статті 33 Закону України від 20 травня 1999
року № 679-XIV «Про Національний банк
України»).

Постановою Правління Національного
банку України від 15.12.2004 року №637
затверджено Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
України (далі - Положення).

Відповідно до абзацу першого п.2.6.
Положення уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Згідно з абзацом третім пункту 2.6
Положення у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням розрахункової книги
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків РРО (даних розрахункової книги).

Відповідно до статті 2 Закону України
від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» КОРО - належним чином
зброшурована та прошнурована книжка,
зареєстрована в органах доходів і
зборів, що містить номерні
розрахункові квитанції, які видаються
покупцям у визначених цим Законом
випадках, коли не застосовуються
реєстратори розрахункових операцій.

Пунктом 1 Указу № 436/95 установлено, що у
разі порушення юридичними особами всіх
форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються НБУ, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, зокрема за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Таким чином, з огляду на зазначені
норми законодавства, у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО та відображення на їх
підставі готівки у КОРО. Невиконання
будь-якої з цих дій є порушенням
порядку оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність.

Колегія суддів зауважує, що облік
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у КОРО передбачає
як вклеювання фіскальних звітних чеків
РРО у розділ 1 КОРО, так і виконання
записів у розділі 2 КОРО. Кошти
вважаються облікованими у КОРО в разі
заповнення як розділу 1, так і розділу 2
вказаної книги.

Судом встановлено, що Позивачем
підклеювались чеки за період з 09.05.2013
року по 24.05.2013 року на сторінках 6-7
розділу 1 КОРО та на цих же сторінках
було здійснено записи про загальну
суму розрахунків із Z-звітів, при
наявності вільного місця для записів у
розділі 2 КОРО.

На думку колегії суддів здійснення
відповідних записів у розділ 1 КОРО не
може вважатися здійсненням обліку
готівкових коштів у разі відсутності
відповідних записів у 2 розділі книги
ОРО.

Посилання суду першої інстанції, як на
підставу для скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 04.06.2013 року на те, що
відсутність відповідних записів у КОРО
є порушенням порядку її заповнення,
проте не може бути підставою вважати
готівку не оприбуткованою, колегія
суддів вважає необґрунтованими з
огляду на наступне.

Чинним законодавством не передбачено
відповідальності за саме по собі
порушення правил ведення КОРО.

Разом з тим, Положенням про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні передбачено, що сукупність
дій суб'єкта підприємницької
діяльності по вклеюванню фіскальних
чеків у розділі 1 КОРО та здійсненню
відповідних записів у розділі 2 КОРО є
способом обліку готівкових коштів.

Порушення порядку обліку готівкових
коштів у КОРО, відповідно до абз. 3 п. 2.6
вищевказаного Положення, є
неоприбуткування готівки.
Неоприбуткування готівки має
наслідком застосування до порушника
санкцій, передбачених абз. 3 ст. 1 Указу
Президента України "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" № 436/95 від 12
червня 1995 року.

Оскільки Позивачем своєчасно на
відповідних сторінках КОРО не було
відображено готівкові кошти на
підставі даних Z-звітів, суддівська
колегія дійшла висновку, що вказані
готівкові кошти не були належним чином
оприбутковані, а тому Відповідачем
правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_4
фінансові санкції, передбачені абзацом
третім статті 1 Указу Президента від 12
червня 1995 року № 436/95 "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки"

Аналогічна правова позиція висловлена
у постановах Верховного суду України
від 26.02.2013 року у справі №21-7а13 , від
15.10.2013 року у справі № 21-247а13 та ін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
Відповідача спростовують висновки
суду першої інстанції, викладені в
постанові від 26 листопада 2013 року, та є
підставами для її скасування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального права, а
також враховано не всі встановлені у
справі обставини, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "10" лютого 2014 р. .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Совгира Д. І.