Справа № 810/7008/13-а
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року 810/7008/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пром-Інжиніринг» до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування
податкових-повідомлень-рішень.

в с т а н о в и
в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пром-Інжиніринг»
(надалі - позивач, підприємство)
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (надалі - відповідач,
податковий орган) про скасування
податкових повідомлень-рішень від 02
вересня 2013 року № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані
правомірністю віднесення
підприємством сум з податку на додану
вартість та податку на прибуток, які
виникли внаслідок оплати за товари,
придбані у ТОВ «Магмастіл» та
незаконністю винесення податкових
повідомлень - рішень.

Представник відповідача в письмових
запереченнях проти позову заперечив,
зазначивши, що позивачем були
неправомірно віднесені до складу
податкового кредиту та валових витрат
суми, сплачені контрагенту позивача -
ТОВ «Магмастіл» за товари згідно з
податковими накладними, виданими
зазначеним контрагентом, тому що такі
накладні не можуть вважатися
первинними документами, які
підтверджують правомірність
віднесення визначених в них сум з ПДВ
за податку на прибуток, оскільки,
господарські операції між вказаними
підприємствами не спрямовані на
настання реальних наслідків та мають
ознаки фіктивних.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, проте подали письмові
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності.

За таких обставин, враховуючи ч. 4 ст. 122
КАС України, судовий розгляд було
продовжено в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, суд
приходить до висновку про задоволення
позову, виходячи з наступного.

На підставі наказу від 12.08.2013р. за № 84,
виданого Васильківською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області, згідно
із ш.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI,
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ
«ПРОМ-ІНЖИНІРИНГ» з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток підприємств та податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ «Магмастіл» (код 37769301) за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 19.08.2013р. №188-22-03/36900860, у висновках
якого встановлено порушення позивачем
вимог статей 138, 139, 185, 187, 188, 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 3 058 грн. 00 коп.
та податку на додану вартість у розмірі
2 825 грн. 00 коп.

Підставою для такого висновку стали
матеріали отриманої від ДПІ у
Святошинському районі м. Києва
інформації про відсутність за
місцезнаходженням ТОВ «Магмастіл»,
контрагенти якого - ТОВ «Онікс Компані
ЛТД» та ТОВ «Константа-Інкорпорейтед»
є фіктивними підприємствами, у зв'язку
з чим, як вказує податковий орган, всі
правочини, укладені ТОВ «Магмастіл» не
носять товарного характеру, а
діяльність підприємства спрямована на
набуття податкової вигоди третіми
особами.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- від 02 вересня 2013 року № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 3 822 грн. 50 коп., з яких 3 058 грн. 00
коп. за основним платежем та 764 грн. 50
коп. штрафних санкцій;

- від 02 вересня 2013 року № ,
відповідно до якого позивачу визначено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 3 531 грн. 25
коп., з яких 2 825 грн. 00 коп. за основним
платежем та 706 грн. 25 коп. штрафних
санкцій.

Проте, суд не може погодитися із
правомірністю дій податкового органу
щодо нарахування Товариству
додаткових податкових зобов'язань з
ПДВ та податку на прибуток, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «ПРОМ-ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ
«Магмастіл» укладено договір за № М2423
від 13.12.2011 року, за умовами якого
Продавець (ТОВ Магмастіл») продає, а
Покупець (ТОВ «ПРОМ-ІНЖИНІРИНГ») купує
продукцію, в подальшому «товар» якість
якого згідно п.2.2 договору має
відповідати діючим ДЕСТам та вимогам,
які звичайно пред'являються до
продукції даного виду, і має бути
підтверджена сертифікатом якості
заводу-виробника чи іншими
документами, що підтверджують якість
«товару».

Розрахунки між суб'єктами
господарювання за відвантажені товари
(сировину, матеріали) проводились у
безготівковій формі.

У рахунок оплати за відвантажені
товари, ТОВ «ПРОМ-ІНЖИНІРИН»
перерахувало на розрахунковий рахунок
ТОВ «Магмастіл» грошові кошти на
загальну суму 17 473,68 грн.

Також, у зв'язку із поставкою товарів
сторонами складались відповідні
рахунки -фактури, виписувались
податкові накладні, видаткові
накладні.

Крім того, представником позивача було
надано до суду картки рахунків, довідки
розрахунків, які підтверджують
використання придбаного товару у
власній господарській діяльності
Товариства.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

При цьому в п. 187.1 ст. 187 ПК України
передбачено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у ПК України
передбачено підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку - покупця належним
чином оформленої податкової накладної
або митної декларації.

Судом досліджено податкові накладні,
виписані ТОВ «Магмастіл», на підставі
яких позивачем було сформовано
податковий кредит у перевіряємий
період, внаслідок чого судом
встановлено, що зазначені документи
містять усі необхідні підписи
уповноважених осіб, скріплені
відповідною печаткою та відповідають
встановленій законодавством формі.

Відповідно до змісту п.п. 201.4. та 201.8 ст.
201 ПК України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Право на нарахування податку
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Згідно з п. 184.1 ст. 184 ПК України
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку, яка
проводиться шляхом виключення з
реєстру платників податку.

Відповідно до п. 2 Порядку заповнення
податкової накладної податкову
накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Судом встановлено, а відповідачем не
заперечується, що на час виписки
податкових накладних ТОВ «Магмастіл»
було зареєстрованим платником податку
на додану вартість та мало свідоцтво
платника такого податку.

Отже, сума податку на додану вартість,
віднесена позивачем до податкового
кредиту на підставі господарських
операцій з ТОВ «Магмастіл»
підтверджується податковими
накладними, оформленими відповідно до
вимог ст. 201 ПК України та Порядку
заповнення податкової накладної.

Відповідно до п. 133.1 Податкового
кодексу України платниками податку на
прибуток підприємств з числа
резидентів є суб'єкти господарювання -
юридичні особи, які провадять
господарську діяльність як на
території України, так і за її межами.

Згідно з п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 вказаного
Кодексу об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Первинні
документи складаються під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
її закінчення.

Так, в матеріалах справи наявні
договори, податкові накладні,
видаткові, які містять відомості про
господарські операції позивача з ТОВ
«Магмастіл» та оформлені належним
чином.

Судом встановлено, що перелічені вище
документи оформлені відповідно до
вимог законодавства.

Таким чином, у позивача наявна
необхідна документація, яка дає
підстави для включення витрат до
складу валових за відповідний період,
що виникли у зв'язку з оплатою за товари
контрагента на виконання зобов'язань
по укладених договорах.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах
справи наявні вищевказані документи, а
також те, що видані позивачу податкові
накладні належно оформлені
контрагентом, який знаходиться в
Єдиному державному реєстрі, був
зареєстрованим платником податку на
додану вартість, суд вважає
помилковими доводи відповідача про не
підтвердження позивачем права на
податковий кредит та валові витрати.

Суд звертає увагу, що доводи
податкового органу щодо безтоварності
господарських операцій базуються лише
на інформації ДПІ у Святошинському
районі м. Києва щодо відсутності ТОВ
«Магмастіл» за юридичною адресою та
фіктивності контрагентів цього
підприємства. На думку суду, джерело
такої інформації, а також сама
інформація не дають підстави
стверджувати про фіктивність
контрагента позивача; вказані
податковим органом обставини самі по
собі не є достатніми для можливості
стверджувати про безтоварність
господарських взаємовідносин між
позивачем та його контрагентом.

За наведених норм та обставин суд
приходить до висновку про
правомірність віднесення позивачем
сум податкового кредиту та валових
витрат, що виникли за господарськими
операціями з ТОВ «Магмастіл» в
перевіряємий період.

Згідно із частиною 1 ст. 11 КАС України,
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не виконав покладений на
нього обов'язок КАС України, не надав
жодних доказів в підтвердження
обґрунтованості своїх дій, не навів
жодних доводів в підтвердження
правомірності спірних рішень.

Позивач надав суду всі докази для
спростування висновків, викладених у
акті перевірки та повністю довів
правомірність власної позиції.

За таких обставин, суд, проаналізувавши
сукупність зібраних доказів та
матеріалів справи, встановивши, що
висновки відповідача стосовно
завищення позивачем сум податкового
кредиту з ПДВ та заниження податкових
зобов'язань з податку на прибуток, є
необґрунтованими, не підтвердженими,
та не відповідають фактичним
обставинам справи, а податкові
повідомлення-рішення від 02 вересня 2013
року № та № є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Київський окружний
адміністративний суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 02 вересня 2013 року №
та № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пром-Інжиніринг" () сплачений судовий збір у
розмірі 172 (сто сімдесят дві) грн. 05 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.