Справа № 2а-569/10/0970
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
Справа №
9922/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Левицької Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.,

представника позивача
Урядка Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2011 року у справі за її позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «МСУ-Карпати»,
приватного підприємства «Акваріус»
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

22 лютого 2010 року Долинська об'єднана
державна податкова інспекція в
Івано-Франківській області (далі - ОДПІ)
звернулася до суду з адміністративним
позовом, у якому просила стягнути в
дохід держави кошти, отримані за
нікчемною угодою, застосувавши до
відповідачів наслідки, передбачені ст.
208 Господарського кодексу України (далі
- ГК України), а саме стягнути з
приватного підприємства «Акваріус»
(далі - ПП «Акваріус») на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «МСУ-Карпати» (далі -
ТзОВ «МСУ-Карпати») 140729,29 грн., стягнути
з ТзОВ «МСУ-Карпати» в дохід держави
140729,29 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2011 року у справі № 2а-569/10/0970 у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ОДПІ просить зазначену постанову
скасувати і прийняти нову про
задоволення позовних вимог. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що між ТзОВ
«МСУ-Карпати» та ПП «Акваріус» 15 жовтня
2008 року було укладено договір
купівлі-продажу. На виконання умов
договору ПП «Акваріус» (продавцем) було
виписано видаткові накладні від 17.10.2008
року № 16 на суму 65088,0 грн., в т.ч. ПДВ 10848,0
грн., 20.10.2008 року № 19 на суму 75641,29 грн., в
т.ч. ПДВ 12606,88 грн., та податкові накладні
від 17.10.2008 року № 34/5, 20.10.2008 року № 34/8,
всього на загальну суму 140729,29 грн., в т.ч.
ПДВ 23454,88 грн.

При цьому, на переконання апелянта,
підприємством порушено ст. 228
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) щодо укладення правочину, який
суперечить моральним засадам
суспільства, порушує публічний
порядок, а також спрямований на
заволодіння майном держави (дохідної
частини бюджету) і є нікчемним.

Зазначає, що судом першої інстанції
відмовлено в задоволенні позову у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду без врахування приписів п. 4 ст. 258
ЦК України, згідно з яким позовна
давність у десять років застосовується
до вимог про застосування наслідків
нікчемного правочину.

Представник апелянта у ході
апеляційного розгляду підтримав
апеляційну скаргу, просив задовольнити
її у повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі,
на виклик апеляційного суду не прибули,
що не перешкоджає розгляду справи на
підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
моментом виникнення мети, яка завідомо
суперечить інтересам держави, в
контексті приписів ст. 250 ГК України є
укладення 15.10.2008 року договору між ПП
«Акваріус» та ТзОВ «МСУ-Карпати» та
оформлення 17, 20 жовтня 2008 року
податкових накладних. Саме з цього
часу, на думку суду першої інстанції,
слід обчислювати строк для
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Оскільки ОДПІ звернулася в суд з
позовом 22.02.2010 року, а договір між ПП
«Акваріус» та ТзОВ «МСУ-Карпати» було
укладено 15.10.2008 року, оформлено
видаткові та податкові накладні 17 та 20
жовтня 2008 року, то позивачем пропущено
строк для звернення про застосування
до відповідачів
адміністративно-господарських
санкцій, встановлений ст. 250 ГК України.

Даючи правову оцінку доводам апелянта
та висновкам суду, що викладені у
оскаржуваному судовому рішення,
апеляційний суд виходить із таких
міркувань.

Судом встановлено, що ПП «Акваріус» та
ТзОВ «МСУ-Карпати» 15.10.2008 року уклали
договір купівлі продажу товару в
асортименті, кількості та за ціною
згідно специфікації, що є не від'ємним
додатком до договору (а.с. 5). На підставі
цього договору передбачалася купівля
ТзОВ «МСУ-Карпати» у ПП «Акваріус»
труб.

Виконання договору від 15.10.2008 року
відповідачами оформлено накладними
від 17.10.2008 року за № 16 і № 19 та
податковими накладними № 34/5 від 17.10.2008
року та № 34/8 від 20.10.2008 року на загальну
суму 140729,29 грн., в тому числі ПДВ 23454,88
грн.

Під час проведення планової виїзної
перевірки ТзОВ «МСУ-Карпати» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 08 вересня 2008
року по 30 вересня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 08
вересня 2008 року по 30 вересня 2009 року
договір від 15.10.2008 року податковим
органом визнано нікчемним.

Вироком Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
22.03.2011 року директора ПП «Акваріус»
ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 366
Кримінального кодексу України та
призначено покарання 850 грн. штрафу.

Відповідно до постанови Долинського
районного суду Івано-Франківської
області від 03.10.2011 року директор ТзОВ
«МСУ-Карпати» ОСОБА_3 звільнений від
кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 212 та ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу
України на підставі пункту «г» статті 1
та статті 6 Закону України «Про
амністію».

За вчинення правочину з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, застосовуються санкції,
передбачені ч.1 ст. 208 ГК України. За
змістом статті це можливо лише в разі
виконання правочину хоча б однією
стороною. Зазначені санкції не можна
застосовувати за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових
платежів) однією зі сторін договору,
оскільки за таких обставин
правопорушенням була б несплата
податків, а не вчинення правочину. Для
стягнення цих санкцій є необхідною
наявність умислу на укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства.

Оскільки зазначені санкції є
конфіскаційними, стягуються за
рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, то вони
належать не до цивільно-правових, а до
адміністративно-господарських санкцій
як такі, що відповідають визначенню,
наведеному в ч. 1 ст. 238 ГК України.

Статтею 250 ГК України визначено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

На переконання апеляційного суду
звернення ОДПІ до суду з позовом про
стягнення коштів, отриманих за
нікчемною угодою, здійснено з
порушенням строків, встановлених ст. 250
ГК України, а відтак судом першої
інстанції обґрунтовано відмовлено в
задоволенні такого позову у зв'язку з
порушенням ОДПІ строків застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

З огляду на викладене апеляційний суд
приходить до переконання про те, що
доводи апелянта не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення та задоволення його
позовних вимог, а відтак подану
апеляційну скаргу ОДПІ слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Державної податкової
адміністрації в Івано-Франківській
області залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2011 року у справі № 2а-569/10/0970 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Н.Г.Левицька

Ухвала у повному обсязі складена 06
лютого 2014 року.