Справа № 2а-6363/10/1770
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шарапа
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" лютого 2014 р.
Справа № 2а-6363/10/1770

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Самченко В.М. ,

за участю представника відповідача
Махаринця М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"21" листопада 2013 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Клуб ДБК" до
Костопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року ТзОВ "Клуб ДБК"
звернулося до адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення відповідача від
28.12.2010 року № /0, № /0, № /0
та від 30.12.2010 року № /0.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року визнано протиправним та
скасовано податкові повідомлення -
рішення Костопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області від 28.12.2010 року №
/0, № /0, № /0 та від 30.12.2010
року № /0.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що оскаржувані рішення відповідача
прийняті не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Перевіряючи правомірність прийнятих
рішень на відповідність вимогам ч. 3 ст.
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд зазначає
наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" платники податків
це юридичні особи, їх філії, відділення,
інші відокремлені підрозділи, що не
мають статусу юридичної особи, а також
фізичні особи, які мають статус
суб'єктів підприємницької діяльності
чи не мають такого статусу, на яких
згідно з законами покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), пеню та
штрафні санкції; податкове
зобов'язання - зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
законами України; податковий борг
(недоїмка) - податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Відповідно до абз. 1, абз. 3 пп. 5.3.1 п. 5.3 ст.
5 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації. У разі
визначення податкового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах "а" - "в"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник
податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового
зобов'язання протягом десяти
календарних днів від дня отримання
податкового повідомлення, крім
випадків коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Згідно з пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", у разі коли платник податків
не сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання протягом граничних
строків, визначених цим Законом, такий
платник податку зобов'язаний сплатити
штраф у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів,
наступних за останнім днем граничного
строку сплати узгодженої суми
податкового зобов'язання, - у розмірі
десяти відсотків погашеної суми
податкового боргу;

- при затримці від 31 до 90 календарних
днів включно, наступних за останнім
днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі двадцяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу;

- при затримці, що є більшою 90
календарних днів, наступних за
останнім днем граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Таким чином, виходячи з викладеного,
підставою для відповідальності
передбаченої підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 даного Закону є існування
узгодженого податкового зобов'язання
та несплата такого зобов'язання
протягом визначених законом строків.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами",
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами",
податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" передбачено, що в разі коли
платник податків вважає, що
контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або
прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству з питань
оподаткування або виходить за межі
його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати.

Остаточне рішення вищого
(центрального) органу контролюючого
органу за заявою платника податків не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню, але може бути оскаржене у
судовому порядку.

Підпунктом 5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" встановлено, що з урахуванням
строків давності платник податків має
право оскаржити до суду рішення
контролюючого органу про нарахування
податкового зобов'язання у будь-який
момент після отримання відповідного
податкового повідомлення. У цьому
випадку зазначене рішення
контролюючого органу не підлягає
адміністративному оскарженню. Платник
податків зобов'язаний письмово
повідомляти контролюючий орган про
кожний випадок судового оскарження
його рішень.

Підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" визначено, що день закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Отже, податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків, набуває статусу узгодженого
з дня подання останнім відповідної
податкової декларації, а податкове
зобов'язання, визначене платнику
податків податковим органом у випадках
передбачених законом, у разі його
оскарження в адміністративному або
судовому порядку - у день винесення
податковим органом остаточного
рішення за результатами процедури
оскарження або у день набрання
законної сили судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що
нарахування позивачу штрафів згідно
податкових повідомлень-рішень від
28.12.2010 року №/0, №/0, №/0
здійснено у зв'язку із несплатою
останнім податкового зобов'язання,
узгодженість якого підтверджується
"Рішенням Господарського апеляційного
суду № 2а-2907/10 від 16.08.2010 року".

Нарахування штрафу згідно податкового
повідомлення-рішення від 30.12.2010 року
№/0 - у зв'язку із несплатою ним
узгодженого податкового зобов'язання,
визначеного на підставі податкових
декларацій з податку на додану
вартість від 17.09.2010 року № , від
19.10.2010 року № .

Представник відповідача в судовому
засіданні суду першої інстанції
пояснив, що Рішення Господарського
апеляційного суду № 2а-2907/10 від 16.08.2010
року, на яке міститься посилання у
даному розрахунку, є невірно
зазначеною назвою судового рішення,
допущеною внаслідок описки. Насправді,
узгодженість податкового зобов'язання
позивача підтверджується постановою
Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.08.2010 року
по справі № 2а-2907/10/1770.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16.08.2010 року
по справі №2а-2907/10/1770, позивачу
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову до
Костопільської міжрайонної державної
податкової інспекції про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 18.12.2009 року №
/0 (від 28.01.2010 року № /1, від
01.04.2010 року № /2, від 10.06.2010 року №
/3) в частині визначення
податкового зобов'язання по податку на
прибуток підприємств у сумі 27250,00 грн., в
тому числі 19125,00 грн. за основним
платежем та 8125,00 грн. за штрафними
санкціями, № /0 (від 28.01.2010 року №
/1, від 01.04.2010 року №/2, від
10.06.2010 року №/3).

Вказане рішення суду набрало законної
сили.

Крім того, 17.09.2010 року позивачем подано
до податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за серпень 2010 року №, в
якій самостійно визначено податкове
зобов'язання, що підлягає сплаті до
бюджету у розмірі 20877,00 грн.

19.10.2010 року позивачем подано до
податкового органу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за вересень 2010 року № , в
якій самостійно визначено податкове
зобов'язання, що підлягає сплаті до
бюджету у розмірі 13814,00 грн.

Сплата позивачем податкових
зобов'язань по податку на додану
вартість, самостійно визначених у
вказаних податкових деклараціях,
здійснена на підставі платіжних
доручень від 28.09.2010 року №537 на суму 8078,00
грн., від 26.10.2010 року №612 на суму 6338,00 грн.

Згідно даних картки особового рахунку
позивача зазначені суми грошових
коштів податковим органом було
спрямовано в рахунок сплати податкових
зобов'язань, які виникли на підставі
податкових повідомлень-рішень від
18.12.2009 року №/0, №/0, від 28.01.2010
року №/1, №/1, від 01.04.2010 року
№/2, №/2, від 10.06.2010 року
№/3, №/3.

Податковий орган податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість за серпень-вересень 2010 року
вважає узгодженим із дня набрання
законної сили постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від
16.08.2010 року по справі №2а-2907/10/1770.

Крім того, зазначає, що платник податку
не повідомив про оскарження даного
судового рішення в апеляційному
порядку, а ухвала суду апеляційної
інстанції про відкриття апеляційного
провадження надійшла до податкового
органу 12.10.2010 року, з огляду на що, на
момент проведення перевірок позивача з
питань своєчасності сплати платежів до
бюджету суми податкових зобов'язань,
визначені на підставі вищезазначених
податкових повідомлень- рішень
обліковувались як узгоджені.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком податкового органу, з огляду
на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем частково сплачено податкове
зобов'язання по податку на прибуток
підприємств згідно податкового
повідомлення-рішення від 18.12.2009 року
№/0 в частині визначення 2713,00 грн.
основного платежу та 4285,90 грн. штрафних
санкцій (а.с. 96).

Позивач скористався правом на
адміністративне оскарження
податкового повідомлення-рішення від
18.12.2009 року №/0 в частині
визначення податкового зобов'язання по
податку на прибуток підприємств у
загальній сумі 27250,00 грн., в тому числі
19125,00 грн. за основним платежем та 8125,00
грн. за штрафними санкціями та
податкового повідомлення-рішення від
18.12.2009 року № /0, однак рішенням
відповідача від 28.01.2010 року скарга
позивача залишена без задоволення.

Після закінчення процедури
адміністративного оскарження, із
дотриманням встановлених законом
строків, вказані податкові
повідомлення-рішення та податкові
повідомлення-рішення, прийняті за
результатами оскарження, позивачем
оскаржені до суду, про що податковий
орган повідомлено 25.06.2010 року (а.с. 97).

Судові рішення за результатами
розгляду спору про визнання
протиправними та скасування даних
податкових повідомлень-рішень набрали
законної сили 03.10.2013 року.

Отже, згідно з п. 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", податкове зобов'язання по
податку на прибуток підприємств,
визначене позивачу на підставі
наведених вище податкових
повідомлень-рішень набуло статусу
узгодженого лише 03.10.2013 року.

Відповідно до пп. 4.2.2 п. 4.2 розділу 4
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженої Наказом Державної
податкової адміністрації України №276
від 18.07.2005 року, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 02.08.2005
року за №843/11123, податкові зобов'язання,
штрафні санкції та пеня, розраховані
органом державної податкової служби,
обліковуються у картках особових
рахунків за даними електронного
реєстру податкових повідомлень у
частині узгоджених сум згідно з
Порядком направлення органами
державної податкової служби України
податкових повідомлень платникам
податків, затвердженим наказом
Державної податкової адміністрації
України №253 від 21.06.2001 року, що
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 06.07.2001 року за №567/5758.

Пунктом 5.4 пункту 5 вказаного Порядку (у
редакції чинної на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
в разі звернення платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення податкового органу з
дотриманням вимог Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" стосовно
визначення процедури апеляційного
узгодження та за умови надходження до
податкового органу ухвали суду про
порушення провадження у справі за
позовом платника податків не пізніше
настання граничного строку сплати,
зазначеного в податковому
повідомленні, структурний підрозділ,
який склав таке податкове
повідомлення, у день отримання ухвали
вносить відповідні дані до реєстру
податкових повідомлень.

При цьому сума податкового
зобов'язання виводиться з реєстру
податкових повідомлень та
обліковується в окремому реєстрі до
закінчення процедури судового
оскарження (на умовах апеляційного
узгодження).

Після прийняття судом рішення по суті
структурний підрозділ, який склав
податкове повідомлення, що
оскаржувалося, вносить інформацію про
таке рішення до зазначеного в
попередньому абзаці реєстру та
підшиває його копію до справи платника
податків поряд з корінцем податкового
повідомлення, що оскаржувалося.

Аналогічні дії здійснюються у разі
оскарження платником податків рішення
суду в апеляційному порядку.

У разі надходження до податкового
органу ухвали суду про порушення
провадження у справі за позовом
платника податків після закінчення
граничного строку сплати сума
податкового зобов'язання, нарахована в
картці особового рахунку платника
податків, підлягає виведенню з неї до
окремого реєстру, де вона міститься до
закінчення процедури судового
оскарження (на умовах апеляційного
узгодження).

Тому, обліковування відповідачем
спірної суми податкового зобов'язання
по податку на прибуток підприємств, як
узгодженого до дати набрання законної
сили судовим рішенням за результатами
їх оскарження, суперечить вимогам
вказаного порядку.

Враховуючи, викладене, на час
проведення перевірки позивача з питань
своєчасності сплати платежів до
бюджету відповідачу було відомо про
факт неузгодженості податкового
зобов'язання по податку на прибуток
підприємств, визначеного на підставі
податкових повідомлень-рішень від
18.12.2009 року №/0, №/0, від 28.01.2010
року №/1, №/1, від 01.04.2010 року
№/2, №/2, від 10.06.2010 року
№/3, №/3.

Крім того, відповідно до п. 7.7 ст. 7
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення, за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Згідно з пп. 7.1.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами",
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку, а
грошовий платіж є єдиною формою сплати
податкових зобов'язань і погашення
податкового боргу.

Пунктом 6 статті 7 Закону України "Про
Національний банк України" від 20.05.1999
року №679-XIV (в редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що систему,
порядок і форми платежів визначає
Національний банк України.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, що затверджена Постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 року №22, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004
року за №377/8976 (в редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.

При цьому, пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції визначено, що реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, на момент виникнення
спірних правовідносин податковий
орган не був наділений повноваженням
щодо зміни призначення платежу та
порядку погашення податкового
зобов'язання, визначених платником
податків.

Отже, зарахування відповідачем
грошових коштів, сплачених позивачем в
рахунок погашення податкових
зобов'язань по податку на додану
вартість, самостійно визначених у
податкових деклараціях від 17.09.2010 року
№ , від 19.10.2010 року № , в
рахунок погашення інших податкових
зобов'язань суперечить вимогам
законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Костопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "21"
листопада 2013 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "05" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Клуб ДБК"
вул.Степанська,1,м.Костопіль,Рівненська
область,35000

3- відповідачу/відповідачам:
Костопільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області
вул.С.Руданського,5,м.Костопіль,Рівненс
ька область,35000