Справа № 805/360/14
Суддя: Буряк І. В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 р.
Справа № 805/360/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючий суддя: Буряк І.В.

розглянувши в письмовому провадженні

позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі
м.Донецька

Головного управління
Міндоходів у Донецькій області

про скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(надалі - позивач, ОСОБА_1) звернулась до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області (надалі
- відповідач, ДПІ у Будьонівському
районі м.Донецька) про скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) від
18.11.2013 №Ф-48, відповідно до якої ОСОБА_1
зобов'язано сплатити суму недоїмки за
сплату єдиного внеску в розмірі 7 130,48
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що вимога винесена
неправомірно, на підставі того, що вона
є пенсіонером за віком та її у
відповідності до діючого
законодавства призначено пенсію
довічно та вона не повинна сплачувати
єдиний страховий внесок.

В судове засідання від 30.01.2014 позивач не
з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
надав до канцелярії суду клопотання
(вх.№3492/14 від 30.01.2014), відповідно до
якого просить суд розглянути справи
без участі позивача в письмовому
провадженні.

Письмових заперечень на позовну заяву
відповідач не надав.

Відповідач в судове засідання від
30.01.2014 не з'явився, про час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином.

Таким чином, керуючись ч.6 ст.128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи адміністративного
позову, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 зареєстрована Виконавчим
комітетом Донецької міської ради в
якості фізичної особи-підприємця
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1).

Відповідно до свідоцтва серія НОМЕР_2
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
платником єдиного податку.

Згідно пенсійного посвідчення серія
НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонером з 2003 року,
пенсію призначено - довічно, вид пенсії
- за віком.

Управлінням була винесена оскаржувана
вимога, відповідно до якої ОСОБА_1
зобов'язано сплатити суму недоїмки за
сплату єдиного внеску в розмірі 7 130,48
грн.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - це консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» №3609-VI від
07.07.2011р., яким статтю 4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" було доповнено
частиною четвертою такого змісту:
«Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

З аналізу наведених норм законодавства
вбачається, що фізичні особи -
підприємці, які є пенсіонерами за віком
та які обрали спрощену систему
оподаткування, до яких з урахуванням
встановлених судом обставин
відноситься і позивач ОСОБА_1
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлені види
державних пенсій, а саме за цим Законом
призначаються: а) трудові пенсії: за
віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Види державних пенсій, які
призначаються за Законом України «Про
пенсійне забезпечення», визначені ст.2
цього Закону.

Положення п. "а" ч.1 ст.2 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» свідчать
про те, що трудові пенсії поділяються
на такі види як пенсії за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника та за вислугу років.

Системний аналіз положень ст.ст.12-18
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» свідчить, що
законодавець розрізнив пенсії за віком
в залежності від умов їх призначення,
визначивши загальні умови призначення
пенсії за віком, (ст.12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст.13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо (ст.ст.14-18).

Аналізуючи Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який встановлює загальні
види пенсійних виплат, Закон України
«Про пенсійне забезпечення», яким
призначаються державні пенсії, суд
приходить до висновку, що
законодавство встановлює і пільги, як в
обчисленні стажу, так і в досягненні
конкретного віку для окремих категорій
громадян. Таким чином, вік і стаж роботи
- це характерні ознаки пенсії за віком,
однак умови призначення пенсій є
різними, тоді як такий вид пенсії, як
пенсія за віком є єдиним.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» участь застрахованих
осіб у системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
припиняється:

- у разі якщо особа, яка підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
цього Закону, втратила визначений цим
Законом статус застрахованої особи;

- у разі закінчення терміну дії
договору про добровільну участь або
дострокового розірвання цього
договору у випадках, передбачених цим
Законом;

- у разі якщо застрахованій особі
відповідно до цього Закону призначено
пенсію і вона не продовжує працювати
або якщо застрахована особа відповідно
до цього Закону набула права на довічну
пенсію чи одноразову виплату;

- у разі смерті застрахованої
особи.

Суд зазначає, що відповідно до
пенсійного посвідчення серія НОМЕР_3
ОСОБА_1 пенсію призначено - довічно.

З огляду на викладене суд робить
висновок, що ОСОБА_1 призначений такий
вид пенсії як «пенсія за віком»,
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, отже вона є
«пенсіонером за віком» і відповідно до
ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» підлягає
звільненню від сплати єдиного внеску.

У матеріалах справи наявна копія
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 у
справі №805/13291/13-а, яке набрало законної
сили відповідно до ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19.11.2013.

Як вбачається із мотивувальної частини
вказаного рішення, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 є пенсіонером
«за віком» та не повинна сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
пенсійне страхування.

Оскільки, судом встановлено, що
позивача звільнено від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове пенсійне
страхування, то відповідач не
правомірно виніс вимогу про сплату
боргу (недоїмки) від 18.11.2013 №Ф-48,
відповідно до якої ОСОБА_1 зобов'язано
сплатити суму недоїмки за сплату
єдиного внеску в розмірі 7 130,48 грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі
м.Донецька Голвоного управління
Міндоходів у Донецькій обалсті
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від
18.11.2013 №Ф-48, відповідно до якої ОСОБА_1
зобов'язано сплатити суму недоїмки за
сплату єдиного внеску в розмірі 7 130,48
грн.

2. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1) 172 (сто сімдесят
дві) гривні 05 (п'ять) копійок судового
збору.

3. Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 КАС
України.

4. Постанова прийнята та складена 30
січня 2014 року

5. Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Буряк І. В.