Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/13793/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Малиніна В.В.
(доповідач), Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 липня 2009 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 січня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій України про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, стягнення коштів та
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року ОСОБА_4 (далі -
позивач) звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Кабінету Міністрів України
про визнання незаконним та нечинним п.11
постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30.06.2010 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011 року,
у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
позов.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Спірні правовідносини полягають в
наданні позивачу права на пільгове або
безоплатне санаторно-курортне
забезпечення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.13 Закону
України від 22.10.1993, № 3551-XII "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" безоплатне
позачергове забезпечення
санаторно-курортним лікуванням з
компенсацією вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад
або одержання замість путівки грошової
компенсації. Порядок надання путівок,
розмір та порядок виплати компенсацій
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 01.10.2008 року №885 Про розмір
та порядок виплати компенсації
вартості санаторно-курортного
лікування особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
за 2005 - 2007 роки встановлено, що
компенсація вартості
санаторно-курортного лікування особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, за 2005 - 2007
роки виплачується у таких розмірах:

- особам, які належать до категорії 1 і 2 -
250 гривень, до категорії 3 - 175 гривень, до
категорії 4 - 125 гривень;

- особам, які працювали за межами зони
відчуження на роботах з особливо
шкідливими умовами праці (за
радіаційним фактором), пов'язаними з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, - 125 гривень;

- дітям, одному з батьків або особі, яка
їх замінює, - 150 гривень.

Виплата компенсації здійснюється
за рахунок видатків, передбачених
Міністерству праці та соціальної
політики у Державному бюджеті України
на 2008 рік, органами, що організовують
оздоровлення осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відповідно до Положення про
організацію оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 16
травня 2000 р. N 800 (Офіційний вісник
України, 2000 р., N 20, ст. 831), за умови
подання зазначеною особою відповідної
заяви, довідки (форма 070-0) та
фінансового документа, що підтверджує
оплату санаторно-курортного лікування
за власні кошти.

Абзац 2 п.3 ч.1 ст.13 Закону України №
3551-XII інваліди війни забезпечуються
путівками відповідно органами
соціального захисту населення, охорони
здоров'я, Міністерства оборони України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у справах охорони
державного кордону України та іншими
органами за місцем перебування на
обліку або за місцем роботи.

Порядок надання
санітарно-курортних путівок
врегульовано Інструкцією Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
«Про затвердження Інструкції про
порядок санаторно-курортного
забезпечення в МНС України»
затвердженої Наказом від 17.07.2007 року
№490.

Пунктом 1.3 якої передбачено, що До
санаторіїв МНС України та інших
центральних органів виконавчої влади
за наявності медичних показань і
відсутності протипоказань
направляються:

особи рядового та начальницького
складу органів і підрозділів МНС (далі -
особи рядового та начальницького
складу);

курсанти навчальних закладів МНС для
продовження лікування в
спеціалізованих санаторіях відповідно
до висновку Центральної
лікарсько-експертної комісії;

ветерани служби цивільного захисту
(органів внутрішніх справ, державної
пожежної охорони), звільнені в запас
(відставку) з Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи;

ветерани війни (учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни), особи,
на яких поширюється чинність Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
особи, які мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, які прикріплені до
медичного обслуговування в системі
МНС;

члени сімей осіб, зазначених в абзацах
першому і третьому цього пункту, а
також осіб, які мають особливі заслуги
перед Батьківщиною.

Санаторно-курортні путівки
видаються особам, зазначеним у пункті
1.3 цієї Інструкції, відповідно до
медичних рекомендацій з урахуванням
пільг, передбачених законодавством для
конкретної категорії осіб, у порядку
черговості та у міру надходження
санаторно-курортних путівок.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що
відсутні підстави для зарахування
позивача для медичного та
санітарно-курортного лікування до
медичного пункту Загону забезпечення
центрального апарату МНС України.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 липня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 січня 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Міністерства з питань
надзвичайних ситуацій України про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення коштів та моральної шкоди, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

О.Ф.Ситников