Справа № 2а-10590/12/2670
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2013 року 15:30 №
2а-10590/12/2670

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Соколової О.А. ,
суддів Васильченко І.П. Вєкуа Н.Г. , при
секретарі судового засідання Боронило
К.А. вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Київської
митниці Міндоходів, Міністерства
доходів і зборів України
проскасування наказів, поновлення на
роботі за участю представників сторін:

від позивача, ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача, Харченко Р.І., Юрченко
М.Ю.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної митної служби
України, Київської обласної митниці, в
якому просить суд: визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної митної служби України №1446-к
від 11.07.2012 року про припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
головного інспектора відділу митного
оформлення №3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці; визнати протиправним
та скасувати наказ Київської обласної
митниці №594-к від 11.07.2012 року; поновити
ОСОБА_1 на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва у судовому засідання
від 08.10.2013 року замінено первісних
відповідачів на належних Державну
митну службу України на Міністерство
доходів та зборів України, Київську
обласну митницю на Київську митницю
Міністерства доходів та зборів
України.

В судовому засіданні представник
позивача збільшив розмір позовних
вимог, отже позовні вимоги викладені в
наступній редакції: визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної митної служби України 1446-к
від 11 липня 2012 року про припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1,
головного інспектора відділу митного
оформлення № 3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці; визнати протиправним
та скасувати наказ Київської обласної
митниці 594-к від 11 липня 2012 року;
визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
1082-к від 13 серпня 2013 року; визнати
протиправним та скасувати наказ
Київської обласної митниці 381-к від 13
серпня 2013 року; поновити ОСОБА_1 на
рівнозначній посаді в Київській
митниці Міндоходів.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, посилаючись на відсутність з
його боку порушення присяги державного
службовця, відсутність належної
мотивації з боку відповідачів при
застосуванні звільнення за порушення
присяги державного службовця,
відсутність проведення будь-якого
службового розслідування з приводу
порушення ним норм Закону України «Про
державну службу» та норм Митного
кодексу України та звільнення позивача
у період його тимчасової
непрацездатності, звернувся з даним
позовом до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги.

Представники відповідачів в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позов.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебував на державній
службі в митних органах України на
посаді головного інспектора відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці.

Наказом №1446-к від 11 липня 2012 року «Про
припинення перебування на державній
службі» за порушення Присяги державних
службовців, відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу», припинено 11 липня 2012
року перебування на державній службі в
митних органах ОСОБА_1, головного
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Бориспіль-аеропорт»
Київської обласної митниці.

Зазначений наказ було прийнято у
зв'язку з встановленням, службою з
питань протидії корупції Департаменту
боротьби з контрабандою, аналізу
ризиків та протидії корупції, фактів
отримання позивачем неправомірної
вигоди, яка полягала в умисному
отриманні грошових коштів з Державного
бюджету України.

Так, було встановлено, що у періоди з
22.03.2012 року по 25.03.2012 року та з 04.05.2012 року
по 08.05.2012 року позивач перебував за
кордоном. Водночас, у цей час підставою
відсутності на роботі у зазначені
періоди до Київської обласної митниці
ним було надано листки
непрацездатності. За вищевказаними
листками тимчасової непрацездатності
службою фінансів, бухгалтерського
обліку та звітності Київської обласної
митниці позивачу було нараховані та
виплачені грошові кошти.

Отже, в наслідок таких дій, на думку
Державної митної служби України,
позивач порушив вимоги ст.ст. 5 та 10
Закону України «Про державну службу», а
саме допустив дії і вчинки, які можуть
зашкодити інтересам державної служби
чи негативно вплинути на репутацію
державного службовця та не дотримався
у своїй діяльності Конституції України
та інших актів законодавства України.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.03.2013 року
залишено без змін постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.09.2012, якою частково задоволено позов
ОСОБА_1 до Держмитслужби України,
Київської обласної митниці та визнано
протиправними та скасовані: наказ
Державної митної служби України № 1446-к
від 11 липня 2012 року «Про припинення
перебування на державній службі»,
наказ Київської обласної митниці № 594-к
від 11 липня 2012 року, поновлено ОСОБА_1 на
посаді головного інспектора відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці з 12 липня 2012 року.

Відповідно до наказів Державної митної
служби України від 01.03.2013 року № 341-к «По
особовому складу митних органів» та
Київської обласної митниці від 04.03.2013
року № 152-к «По особовому складу»
позивача поновлено на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№3 митного поста «Бориспіль-аеропорт»
Київської обласної митниці.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 04.07.2013 року задоволено
частково касаційну скаргу
Держмитслужби України, Київської
обласної митниці, якою скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 вересня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ураховуючи зазначену ухвалу Вищого
адміністративного суду України
відповідачами прийнятті накази щодо
втрати чинності наказів згідно до яких
був поновлений позивач. Так,
відповідно до наказів від 13.08.2013
Державної митної служби України № 1082-к
«Про визнання наказу таким, що втратив
чинність» та Київської обласної
митниці № 381-к «Про втрату чинності
наказу Київської обласної митниці від
04.03.2013 № 152-к «По особовому складу».

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 568 Митного кодексу
України служба в митних органах
України є державною службою, яка
полягає у професійній діяльності
придатних до неї за станом здоров'я,
освітнім рівнем та віком громадян
України, пов'язаній із створенням
сприятливих умов для розвитку законної
зовнішньоекономічної діяльності,
забезпеченням безпеки суспільства та
захистом митних інтересів України.

Згідно частини першої статті 569 Митного
кодексу України посадовими особами
митної служби України є працівники
митних органів України, на яких
покладено виконання завдань,
зазначених у статті 544 цього Кодексу,
здійснення організаційного,
юридичного, кадрового, фінансового,
матеріально-технічного забезпечення
діяльності митної служби України і
яким присвоєно спеціальні звання
митної служби. Посадові особи митної
служби України є державними
службовцями.

Правове становище посадових осіб
митної служби України визначається цим
Кодексом, а в частині, не врегульованій
ним, - законодавством про державну
службу та іншими актами законодавства
України (частина друга статті 569
Кодексу).

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну службу» державна служба
в Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Статтею 30 Закону України «Про державну
службу» встановлено, що крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, державна служба
припиняється у разі: 1) порушення умов
реалізації права на державну службу
(стаття 4 цього Закону); 2) недотримання
пов'язаних із проходженням державної
служби вимог, передбачених статтею 16
цього Закону; 3) досягнення державним
службовцем граничного віку
проходження державної служби (стаття 23
цього Закону); 4) відставки державних
службовців, які займають посади першої
або другої категорії (стаття 31 цього
Закону); 5) виявлення або виникнення
обставин, що перешкоджають перебуванню
державного службовця на державній
службі (стаття 12 цього Закону); 6)
відмови державного службовця від
прийняття або порушення Присяги,
передбаченої статтею 17 цього Закону; 7)
неподання або подання державним
службовцем неправдивих відомостей
щодо його доходів, передбачених
статтею 13 цього Закону.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про державну службу» громадяни
України, які вперше зараховуються на
державну службу, приймають Присягу
такого змісту: «Повністю усвідомлюючи
свою високу відповідальність, урочисто
присягаю, що буду вірно служити
народові України, суворо дотримувати
Конституції та законів України,
сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати
їх авторитет, охороняти права, свободи
і законні інтереси громадян, з гідністю
нести високе звання державного
службовця, сумлінно виконувати свої
обов'язки». Державний службовець
підписує текст Присяги, який
зберігається за місцем роботи. Про
прийняття Присяги робиться запис у
трудовій книжці.

Статтею 10 Закону України «Про державну
службу» визначені основні обов'язки
державних службовців, а саме:
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України;
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
недопущення порушень прав і свобод
людини та громадянина; безпосереднє
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасне і точне виконання
рішень державних органів чи посадових
осіб, розпоряджень і вказівок своїх
керівників; збереження державної
таємниці, інформації про громадян, що
стала їм відома під час виконання
обов'язків державної служби, а також
іншої інформації, яка згідно з
законодавством не підлягає
розголошенню; постійне вдосконалення
організації своєї роботи і підвищення
професійної кваліфікації; сумлінне
виконання своїх службових обов'язків,
ініціатива і творчість в роботі.
Державний службовець повинен діяти в
межах своїх повноважень. У разі
одержання доручення, яке суперечить
чинному законодавству, державний
службовець зобов'язаний невідкладно в
письмовій формі доповісти про це
посадовій особі, яка дала доручення, а у
разі наполягання на його виконанні -
повідомити вищу за посадою особу.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не
заперечувалось представниками
відповідачів у судовому засіданні, що
підставою для винесення Державною
митною службою України наказу №1444-к
від 11.07.2012 року слугувала доповідна
записка начальника служби з питань
протидії корупції Департаменту
боротьби з контрабандою, аналізу
ризиків та протидії корупції від 09.07.2012
року № 20.13/1-638.

У вказаній доповідній записці, зокрема,
зазначено: «установлено, що у періоди з
22.03.20012 року по 25.03.2012 року, та з 04.05.2012
року по 08.05.2012 року ОСОБА_1 перебував за
кордоном. При цьому ним, як підставу
відсутності на роботі у зазначені
періоди, до Київської обласної митниці
було надано листки тимчасової
непрацездатності (з 22.03.20012 року по
27.03.2012 року, з 23.04.2012 року по 28.04.2012 року, з
03.05.2012 року по теперішній час)».

«Службою фінансів, бухгалтерського
обліку та звітності Київської обласної
митниці за вищевказаними листками
непрацездатності ОСОБА_1 було
виплачено грошові кошти у сумі 940,47 грн.
за період з 22.03.2012 року по 26.03.2012 року».

«Зазначеними діями ОСОБА_1
дискредитував себе як посадову особу
митної служби України та державного
службовця, завдав шкоди авторитету
Київської обласної митниці й митної
служби України в цілому, та заподіяв
шкоду Державному бюджету України».

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось представниками
відповідачів, будь-якого службового
розслідування чи перевірки фактів,
викладених у доповідній записці
начальника служби з питань протидії
корупції Департаменту боротьби з
контрабандою, аналізу ризиків та
протидії корупції від 09.07.2012 року №
20.13/1-638, Державною митною службою
України до звільнення позивача не
проводилось.

Крім того, згідно пояснень
відповідачів, зазначена доповідна
записка складена у зв'язку з отриманням
факсимільним зв'язком даних щодо
перетину позивачем кордону України в
період перебування його на
лікарняному.

Так, в матеріалах справи міститься
лист Державної митної служби України
від 06 липня 2012 року № 11.1/1.2-20/7699 «Про
надання інформації» на адресу
Державної прикордонної служби України,
в якому Державна митна служба України
просить надати відомості щодо
можливого виїзду ОСОБА_1 за межі
України за період з березня по травень
2012 року.

На вказаний лист Державна прикордонна
служба України 13 липня 2012 року
№0.254-10144/0/15912 повідомила Державну митну
службу України, що не може надати
інформації стосовно можливого виїзду
позивача за межі України відповідно до
вимог Закону України «Про захист
персональних даних». Зазначений лист
був отриманий Державною митною службою
України 19 липня 2012 року за вхід. №
17514/6.19.

Враховуючи, що наказ Державної митної
служби України №1444-к «Про припинення
перебування на державній службі» був
виданий 11 липня 2012 року, й
відповідачами інших доказів, крім
факсимільного повідомлення, на
підставі яких ними було встановлено, що
ОСОБА_1 у період тимчасової
непрацездатності з 22.03.20012 року по 25.03.2012
року, та з 04.05.2012 року по 08.05.2012 року
перебував за кордоном, суд приходить до
висновку, що у Державної митної служби
України не було жодних законних
підстав для видання спірного наказу.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 дійсно в
період з 22.03.2012 року по 25.03.2012 року та з
04.05.2012 року по 08.05.2012 року виїжджав за
межі України, в той час коли перебував
на лікарняному.

Щодо цих обставин позивач у судовому
засіданні зазначив, що Він на
автомобілі свого знайомого 22.03.2012 року
перетинав кордон Білорусії для
відвідування у Латвії медичної
установи щодо отримання медичної
консультації та 25.03.2012 року повернувся
тим же шляхом до України.

Крім того, позивач надав пояснення
суду, що виїжджав за межі України з 04 по
08 травня 2012 року, зокрема, 04 травня 2012
позивач прибув до Італії з метою
отримати медичну консультацію в
медичному закладі Hospital Lido di Jesolo, де
після спілкування з працівниками
приймальні лікарні виявилось, що
вартість консультації становить
значно вищу суму, ніж він сподівався.
Враховуючи зазначене позивач вирішив
звернутися до лікарні «Могіпа ir vaikas»
ЗАТ «Бета Медікал» у місті Каунас, у
зв'язку з чим він був змушений
здійснити переліт до Литви. Оскільки
позивач хотів отримати консультацію в
Італії, він придбав завчасно
авіаквитки для перельотів в напрямках
Україна-Італія, Італія-Україна, а тому
йому довелося повертатися з Литви до
Італії, після чого він 08 травня 2012 року
з Італії прибув в Україну. Після
отриманих рекомендації у закордонних
медичних закладах позивач погодився на
проведення планової операції на серці.

Щодо наявності у позивача захворювання
щодо отримання консультацій для його
лікування він звертався до медичних
закладів за кордоном в матеріалах
справи наявні письмові докази.

На підтвердження отримання позивачем
за кордоном медичних консультацій
позивачем надано до суду витяг з
медичної картки від 23.03.2012 року ТОВ
«Маконт Мед» міста Рига (т. 2 а.с.55) та
довідку № ВМ12-078 від 24.08.2012 ЗАТ «Бета
Медікал» міста Каунас (т.2 а.с. 44).

З консультативного висновку Державної
установи «Науково-практичний медичний
центр дитячої кардіології та
кардіохірургії» від 03 травня 2012 року
вбачається, що ОСОБА_1 поставлено
діагноз: комбінована аортальна вада з
перевагою вираженого стенозу.
Двохстулковий аортальний клапан.
Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст., ризик
3 СН 1 та рекомендовано хірургічне
лікування протезування аортального
клапана в умовах штучного кровообігу.

З виписки з історії хвороби № 266-А,
долученої до матеріалів справи,
вбачається, що з 09 по 16 лютого 2011 року
позивач проходив стаціонарне
лікування у Державній установі
«Науково-практичний медичний центр
дитячої кардіології та
кардіохірургії», де йому поставлено
діагноз: Комбінована аортальна вада
серця з перевагою вираженого стенозу.
Фіброз і кальциноз аортального
клапана. Помірна гіпертрофія стінки
лівого шлуночка.

З виписного епікризу з історії хвороби
№ 1091/605 М вбачається, що з 03 по 25 травня
2012 року ОСОБА_1 знаходився на
стаціонарному лікуванні у Державній
установі «Науково-практичний медичний
центр дитячої кардіології та
кардіохірургії», де 16 травня 2012 року
йому було проведено планову операцію
на серці.

При цьому, суд звертає увагу, що суть
службової дисципліни, права та
обов'язки посадових осіб митної служби
України, яким присвоєно спеціальні
звання (далі - посадові особи митної
служби), у тому числі керівників митних
органів, спеціалізованих митних
установ та організацій (далі - митних
органів), щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень визначає
Дисциплінарний статут митної служби
України, затверджений Законом України
«Про Дисциплінарний статут митної
служби України».

Відповідно до ст. 23 Статуту за вчинення
дисциплінарних правопорушень до
посадових осіб митної служби можуть
бути застосовані такі види
дисциплінарних стягнень: 1) зауваження;
2) догана; 3) затримання на період до
одного року присвоєння чергового
спеціального звання; 4) пониження у
спеціальному званні на один ступінь; 5)
попередження про неповну службову
відповідність; 6) звільнення з митного
органу.

Статтею 31 Закону України «Про
Дисциплінарний статут митної служби
України» встановлено, що з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.
Порядок проведення службового
розслідування визначається спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі митної
справи. Застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Відповідно до вимог статті 31 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
митної служби України» та з метою
встановлення єдиного порядку
проведення службового розслідування і
службової перевірки в митній службі
України, наказом Державної митної
служби від 13.08.2010 року № 918 затверджено
Інструкцію про порядок організації та
проведення службового розслідування і
службової перевірки в митній службі
України (далі -Інструкція №918). Ця
Інструкція визначає приводи, підстави,
мету, порядок призначення і проведення
службового розслідування (службової
перевірки) в митній службі України,
документування й оформлення його
результатів, прийняття за ним рішення,
виконання цих рішень, формування
матеріалів службового розслідування
(службової перевірки) у справи, а також
права та обов'язки посадових осіб
митної служби України (далі - посадові
особи) під час їх проведення.

Розділом ІІ Інструкції №918 визначено
підстави та приводи для проведення
службового розслідування. Зокрема, до
таких підстав віднесено недодержання
посадовою особою законодавства
України про державну службу,
проходження служби в митних органах,
антикорупційного законодавства, а
також порушення нею норм професійної
етики, передбачених Дисциплінарним
статутом і нормативно-правовими актами
Держмитслужби. При цьому відповідно до
п.2.4 службове розслідування не
проводиться, якщо факт правопорушення,
причини та умови, що сприяли його
вчиненню, ступінь вини, розмір
заподіяної матеріальної шкоди та інші
обставини у повній мірі встановлено
під час службової перевірки, ревізії,
інвентаризації, а посадова особа, винна
у скоєнні правопорушення, не
підлягатиме звільненню відповідно до
Дисциплінарного статуту.

Тобто, з аналізу зазначених норм
випливає, що у разі встановлення
допущення працівником митниці
дисциплінарного правопорушення, яке
може потягти за собою подальше
звільнення такого працівника, орган
державної митниці зобов'язаний
призначити службове розслідування або
перевірку і тільки за її результатами
приймати подальше рішення.

Як встановлено судом, підтверджується
матеріалами справи та визнавалось
представником Державної митної служби
України наказ №1444-к «Про припинення
перебування на державній службі» від 11
липня 2012 року було винесено лише на
підставі неофіційної інформації, а
саме, факсимільного повідомлення, яке
не можна ідентифікувати ні за органом,
що його сформував, ні за посадовою
особою, що його склала.

Згідно Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» під
неправомірною вигодою слід розуміти
грошові кошти або інше майно, переваги,
пільги, послуги, нематеріальні активи,
що їх без законних на те підстав
обіцяють, пропонують, надають або
одержують безоплатно чи за ціною,
нижчою за мінімальну ринкову.

Крім того, суд звертає увагу Державної
митної служби України, що зазначивши у
наказі №1444-к від 11 липня 2012 року про
одержання позивачем неправомірної
вигоди у вигляді незаконного отримання
грошових коштів з Державного бюджету
України, що, за висновком відповідачів,
негативно впливає на репутацію
позивача як державного службовця,
завдає шкоди авторитету Київської
обласної митниці й митної служби
України в цілому, ні Державна митна
служба України, ні Київська обласна
митниця не надали суду доказів, що
листки непрацездатності: Серія АВЗ №
151645 про звільнення ОСОБА_1 від роботи з
22 по 27 березня 2012 року та Серія АВШ №
640817 про звільнення від роботи ОСОБА_1 з
03 по 25 травня 2012 року, тобто у періоди
виїзду позивача за кордон, видані з
порушенням Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13
листопада 2001 року № 455, та, відповідно,
визнання зазначених листків
непрацездатності недійсними.

Судом з'ясовано, що кошти позивачу за
листком непрацездатності АВЗ № 151645 у
сумі 970, 47 грн. виплачені з Державного
бюджету, а за листком непрацездатності
АВШ № 640817 у сумі 1158,37 грн. виплачені з
Державного бюджету та 3619,92 грн.
виплачені з Фонду соціального
страхування. Водночас, Фондом
соціального страхування не було
заявлено претензій ні до позивача, ні
до відповідачів щодо неправомірного
перерахування коштів Фонду за листком
непрацездатності АВШ № 640817.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень суб'єктів владних повноважень.
Відповідність рішень суб'єкта владних
повноважень передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про недоведеність Державною
митною службою України правомірності
своїх дій при винесенні наказу від 11
липня 2012 року № 1444-к «Про припинення
перебування на державні службі»,
відповідно до якого за порушення
Присяги державних службовців,
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України «Про державну службу»,
припинено 11 липня 2012 року перебування
на державній службі в митних органах
ОСОБА_1, головного інспектора відділу
митного оформлення №3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці, з огляду на що суд
приходить до висновку про наявність
підстав для визнання зазначеного
наказу протиправним та його
скасування.

Оскільки наказ Київської обласної
митниці від 11 липня 2012 року №594-к «Про
проведення розрахунку» видано на
виконання наказу Державної митної
служби України від 11 липня 2012 року №
1446-к «Про припинення перебування на
державній службі», який судом визнано
протиправним та скасовано, суд
приходить також до висновку про
наявність підстав для скасування
наказу Київської обласної митниці від
11 липня 2012 року №594-к «Про проведення
розрахунку».

Водночас, суд вважає, що для
відновлення порушених прав позивача
слід також визнати протиправними на
скасувати накази накази від 13.08.2013
Державної митної служби України № 1082-к
«Про визнання наказу таким, що втратив
чинність» та Київської обласної
митниці № 381-к «Про втрату чинності
наказу Київської обласної митниці від
04.03.2013 № 152-к «По особовому складу».

Згідно зі статтею 235 КЗпП України в разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір (частина
перша).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку щодо поновлення ОСОБА_1 на
посаді головного інспектора відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці з 11 липня 2012 року.

Відповідно до пункту третього частини
першої статті 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Таким чином, постанову суду в частині
поновлення ОСОБА_1 на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста «Бориспіль-аеропорт»
Київської обласної митниці з 11 липня 2012
року слід допустити до негайного
виконання.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
№ 1446-к від 11 липня 2012 року «Про
припинення перебування на державній
службі».

Визнати протиправним та скасувати
наказ Київської обласної митниці № 594-к
від 11 липня 2012 року «Про проведення
розрахунку».

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
1082-к від 13

серпня 2013 року «Про визнання наказу
таким, що втратив чинність».

Визнати протиправним та скасувати
наказ Київської обласної митниці 381-к
від 13 серпня 2013 року «Про втрату
чинності наказу Київської обласної
митниці від 04.03.2013 № 152-к «По особовому
складу».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста "Бориспіль-аеропорт"
Київської обласної митниці з 11 липня 2012
року.

Допустити негайне виконання постанови
в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
головного інспектора відділу митного
оформлення № 3 митного поста
"Бориспіль-аеропорт" Київської
обласної митниці з 11 липня 2012 року.

Постанову складено у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини 26 листопада 2013
року.

Повний текст постанови складено 06
грудня 2013 року.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий Суддя
О.А. Соколова

Судді
І.П. Васильченко

Н.Г. Вєкуа