Справа № 816/6211/13-а
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 року Справа № 816/6211/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лисак
С.В.,

представника позивача - Килимника О.С.,

представника відповідача - Скабука Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дизаж" до
Полтавської митниці Міндоходів ,
Управління Державного казначейства
України у місті Полтава про скасувння
рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Дизаж"
звернулося до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавської митниці , Управління
Державного казначейства України у
місті Полтава про скасування рішення
Полтавської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 та зобов'язання
Управління Державної казначейської
служби у м. Полтаві повернути надмірно
сплачений податок на додану вартість в
розмірі 19 793,73 грн.

13.01.2014 представник позивача звернувся
до суду із заявою про уточнення
позовних вимог у зв'язку із технічною
помилкою в тексті позову, в якій просив
зобов'язати повернути 19 312,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що декларантом було
надано всіх необхідні документи на
підтвердження митної вартості товару,
визначеної за першим методом; під час
застосування резервного методу
відповідач визначив митну вартість на
підставі митних декларацій із значно
вищою митною вартістю внаслідок
використання у виробництві меблів
натурального дерева та не взяв до уваги
подібного товару за тим же кодом
УКТЗЕД, який був ввезений на територію
України згідно митних декларацій від
08.04.2013 № 100250000/2013/052899, 100250000/2013/052903,
10025000/2013/052905, 100250000/2013/052909, що суперечить
вимогам п. 2 ч. 3 ст. 64 Митного кодексу
України. Крім того, оскаржуване рішення
не відповідає вимогам ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України, так як не містить
наявної в митного органу інформації (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування.
Також оскаржуване рішення не
відповідає вимогам наказу
Міністерства фінансів України № 598 від
24.05.2012 Про затвердження форми рішення
про коригування митної вартості
товарів, яким визначено, що у графі 25
«Додаткова одиниця виміру»
зазначається додаткова одиниця виміру,
яка застосовується для заповнення
форми «електронного інвойсу». Всупереч
цього наказу митним органом у графі 25
зазначено « 166» (кілограми), тоді як в
електронному інвойсі до графи 31 митної
декларації використано одиницю виміру
«штуки».

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити.

Представник відповідача 1 проти позову
заперечував, посилаючись на
обгрунтованість оскаржуваного
рішення.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин, хоча про час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи
суд встановив наступне.

23.04.2013 декларантом ТОВ «Дизаж» до
Полтавської митниці подано митну
декларацію № 806010000/2013/004787 (а.с. 21 - 29), в
якій, зокрема, зазначено товари за
кодом УКТЗЕД «Меблі дерев'яні, з
ДСП ламінованих, МДФ, з елементами зі
скла, металу, пластику у розібраному
стані (в комплекті з монтажними
аксесуарами згідно інструкцій по
монтажу) для житлових кімнат»,
«Меблі із ДСП ламінованих, у
розібраному стані (в комплекті з
монтажними аксесуарами згідно
інструкцій по монтажу) - ліжка без
матраців, «Частини меблів
дерев'яні із ДСП ламінованого».

Товар поставлено в Україну за
зовнішньоекономічним договором
(контрактом) на поставку товару від
29.01.13 № 1/2013, Специфікації №1 від 28.03.13 до
Контракту від 29.01.13 № 1/2013, укладеним
безпосередньо з виробником цього
товару.

Митна вартість задекларованих у митній
декларації товарів визначена
декларантом за першим (основним)
методом - за ціною контракту (договору).

Поставку товару в Україну здійснено на
умовах FCA г. Мелец (Польща).

Згідно з Специфікацією №1 до Контракту
від 29.01.13 № 1/2013 загальна вартість
партії товару на умовах FCA г. Мелец
(Польща) склала 19793,73 польських злотих.

Ціна, що була фактично сплачена за
товар становить 19793,73 польських злотих,
що підтверджується банківським
платіжним документом №1 від 08.04.13р.

Оплату вартості товару здійснено у
розмірі 100 % передоплати згідно з
рахунком-проформою від 25.03.2013
№2013/FPEX/000099 відповідно до Специфікації
№1 від 28.03.13р. до Контракту від 29.01.13 №
1/2013.

Як і зазначено у п. 5.4 Контракту від 29.01.13
№ 1/2013, разом з іншими
товаро-транспортними
(товаросупровідними) документами під
час перевезення товар супроводжували
надані продавцем експортні фактури
(рахунки-фактури) на товар, що
підтверджується відмітками Львівської
митниці на них.

Загальна вартість партії товару у
наданих продавцем експортних фактурах
на товар склала 19793,73 польських злотих.

Керуючись вимогами частини 2 статті 53
Митного кодексу України (далі - МКУ),
декларантом разом з митною декларацією
надано Відповідачу-1 документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів, обраний метод її визначення та
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, а саме :

- декларацію митної вартості від 23.04.13 №
806010000/2013/004787;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) № 1/2013 від 29.01.13р. та
Специфікацію №1 від 28.03.13р.;

- рахунок-фактуру №2013/EXW26/000095 від
11.04.13р.;

- банківський платіжний документ №1 від
08.04.13р.;

- документ, що містить відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів 18.04/01 від 18.04.13р.

Декларантом за власним бажанням для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару додатково подано
Відповідачу-1 наявну у нього копію
митної декларації країни відправлення.

Загальна вартість партії товару у
наданій продавцем копії митної
декларації країни відправлення склала
19793,73 польських злотих.

Декларантом на вимогу Відповідача-1 для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару додатково подано
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару.

30.04.2013 Полтавською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості № 806010000/2013/000060/2 (а.с. 17- 19),
згідно якого митну вартість, що
імпортується, скориговано із
застосуванням резервного методу з
дотриманням положень ст. 64 МКУ.
Визначена митна вартість товару
ґрунтується на раніше визначеній
(визнаній) митній вартості товару,
оформлених по ВМД від 25.02.2013 №
100270000/2013/194811, 206050000/3/3116 від 19.04.2013 та №
40050000/3/1871 від 12.03.2013.

Підставою неможливості застосування
першого методу згідно оскаржуваного
рішення стало те, що використані
декларантом відомості не підтверджені
документально (відсутні документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводиться розрахунок митної
вартості).

Позивач не погодився з оскаржуваним
рішенням та оскаржив його до суду.

Перевіряючи правомірність рішення
Полтавської митниці про коригування
митної вартості № 806010000/2013/000060/2 суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Статтею 51 Митного кодексу в редакції,
що діяла під час спірних правовідносин
(далі - МКУ) визначено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно ст. 52 МКУ декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Згідно ст. 53 МКУ у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно ст. 54 МКУ контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Згідно ст. 55 МКУ рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Стосовно повноти та/або достовірності
наданих декларантом ТОВ «Дизаж»
відомостей про митну вартість товарів
суд зазначає наступне.

Згідно п. 2.1 зовнішньоекономічного
контракту № 1/2013 від 29.01.2013 поставка
товару здійснюється на умовах EXW-Mielec
Інкотермс 2010. В митній декларації №
806010000/2013/004787 позивачем зазначено, що
товар поставляється на умовах FCA Mielec.

Згідно правил Інкотермс 2010 термін EXW -
«Франко завод» означає, що продавець
виконує своє зобов'язання по
постачанню, коли він передає товар у
розпорядження покупця на своєму
підприємстві (заводі, фабриці, складі і
т.п.), без здійснення митного очищення
товару для експорту та завантаження.

FCA - «Франко - перевізник» означає що
продавець вважається тим, що виконав
своє зобов'язання по поставці товару,
який пройшов митне очищення для
ввезення, з моменту передачі його в
розпорядження перевізника в
обумовленому пункті.

Таким чином, за умовами EXW витрати на
навантаження несе покупець (ТОВ
«Дизаж»), а за умовами FCA - продавець.

Згідно з п. 6 ч. 10 ст. 58 МКУ при визначенні
митної вартості товарів до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, витрати на навантаження.

За умовами контракту № 1/2013 від 29.01.2013 до
ціни товару включаються вартість
упаковки та не входить навантаження
товару.

Згідно специфікації до договору від
28.03.2013 умовами поставки визначені FCA
Mielec, проте згідно рахунку - фактури №
2013/EXW26/000095 від 11.04.2013, зазначено, що
умовами поставки є саме EXW Mielec.

Сумніви у тому, що насправді поставка
здійснювалася на умовах не FCA Mielec, як
стверджує позивач, також підтверджує
договір № 15.04/01 від 15.04.2013 на міжнародне
перевезення вантажів автомобільним
транспортом замовник (ТОВ «Дизаж»),
згідно п. 3.1.2 якого саме замовник
зобов'язаний забезпечити завантаження
транспортного засобу.

На підставі викладених обставин митний
орган дійшов до висновку, що позивачем
всупереч ч. 10 ст. 58 МКУ витрати по
завантаженню товару не задекларовані
та не включені до митної вартості
товару.

Також митним органом взято до уваги те,
що згідно меморіального валютного
ордеру № 1 від 08.04.2013 позивачем було
оплачено FAKTURA PROFORMA 2013/FPEX/000099.
Зазначеного документу до митного
органу надано не було. Натомість
декларант надав рахунок - фактуру «FAKTURA
Exportowa 2013/ EXW26/000095.

Крім того, під час проведення
консультацій декларанта відповідно до
вимог ч. 3 ст. 53 МКУ зобов'язано протягом
10 календарних днів надати прайс - лист
виробника товару.

Декларантом позивача надано документ
«Cennik eksportowy» польською мовою без
перекладу. При цьому назва товару в
ньому (КОМ2S/4/5) не відповідає назві
товару зазначеного в рахунку - фактурі
(L12- КОМ2S/4/5-MEC-KPL01).

Таким чином вимоги митного органу не
виконана.

За наявності вказаних розбіжностей
митний орган дійшов правильного
висновку, що заявлену митну вартість
товарів не може бути визнано у зв'язку з
тим, що заявлено неповні відомості про
митну вартість товарів (відсутні
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводиться розрахунок
митної вартості).

Крім того, як вбачається з
оскаржуваного рішення, наявна в
митного органу інформація щодо митної
вартості імпортованих товарів
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення ТОВ «Дизаж»
митної вартості задекларованих
товарів.

Митну вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу з дотриманням
положень ст. 64 МКУ. Визначена митна
вартість грунтується на раніше
визначеній (визнаній) митній вартості
товару, оформлених по ВМД від 25.02.2013 №
100270000/2013/194811, 206050000/3/3116 від 19.04.2013 та №
40050000/3/1871 від 12.03.2013

Як встановлено судом, позивачем у
митній декларації № 806010000/2013/004787 під №
1 вказано товар за кодом УКТЗЕД
«Меблі дерев'яні, з ДСП ламінованих,
МДФ, з елементами зі скла, металу,
пластику у розібраному стані (в
комплекті з монтажнии аксесуарами для
житлових кімнат», зокрема:

- венге стінка KPL01 (поз. 1 специф.) за
ціною 980,55 пол. злот. у кількості 2
комплекти;

- тумбочка KPL01 (поз. 3) за ціною 74,90
пол. злот. у кількості 4 комплекти;

- шафа для взуття KPL01 (поз. 7) за
ціною 95,44 пол. злот. у кількості 3
комплекти;

- комод Коmplet (поз. 11) за ціною 167,62
пол. злот. у кількості 4 комплекти;

- шафа тридверна Коmplet (поз. 18) за
ціною 658,85 пол. злот. у кількості 2
комплекти;

- шафа тридверна Коmplet 01 (поз. 25) за
ціною 594,85 пол. злот. у кількості 1
комплект;

- полиця virginia wenge (поз. 33) за ціною
70,55 пол. злот. у кількості 2 комплекти, а
також

інші, зазначені у доповненні до ВМД (а.с.
15).

Згідно оскаржуваного рішення для
коригування митної вартості товару за
кодом УКТЗЕД було взято ВМД №
100270000/2013/194811 від 25.02.2013 (а.с. 154 - 156), з якої
вбачається, що до товару № 1, який було
взято для порівняння відносяться
«Меблі дерев'яні, з деревини листяних
порід (дуб, горіх, вільха) для житлових
кімнат, постачаються у розібраному
стані для зручності транспортування та
збирання у місці призначення», а саме:

- шафа стелажна (горіх новий)
(колекція Барселона) - 9 шт.

- шафа (тоффі) (колекція Орфеус) - 1
шт.;

- комод (тоффі) (колекція Орфеус) - 1
шт.;

- стіл письмовий (тоффі) (колекція
Орфеус) - 2 шт.

- шафа стелажна (горіх новий)
(колекція Барселона) - 1 шт.;

- шафа стелажна кутовий L (горіх
новий) (колекція Барселона) - 1шт.;

- шафа стелажна кутовий R (горіх
новий) (колекція Барселона) - 2 шт.;

- шафа стелажна бар (горіх новий)
(колекція Барселона)

- шафа вітражна (хвиля венге)
(колекція Версаль) - 2 шт. та інші
зазначені у у доповненні до ВМД (а.с. 156).

Під № 2 у митній декларації позивача №
806010000/2013/004787 вказано товар за кодом
УКТЗЕД «Меблі із ДСП ламінованих,
у розібраному стані - ліжка без
матраців: поз. 5 LOZ/160 KASPIAN венге/венге
ліжко/160 KPL01, без матрацу, із ДСП
ламінованого».

Згідно оскаржуваного рішення для
коригування митної вартості товару за
кодом УКТЗЕД було взято ВМД №
206050000/2013/3116 від 19.04.2013 (а.с. 148 - 150), з якої
вбачається, що для порівняння було
взято товар № 2 «Меблі дерев'яні типу
спальні: ліжко розкладне на дерев'яному
каркасі (деревина породи - хвоя),
обтягнуте текстильною тканиною, марки
«CHOIMEX» модель «JAZZ» в кількості 18 шт.

Під № 4 у митній декларації позивача №
806010000/2013/004787 вказано товар за кодом
УКТЗЕД «Частини меблів дерев'яні
із ДСП ламінованого: поз. 14 ROKSANA SZF3D/22/18
SZF3D/22/6 орсja Мелінга чорна полиці в шафу
Коmplet, являє собою роздільну полицю в
шафу, із ДСП ламінованого, з
обробленими торцями».

Згідно оскаржуваного рішення для
коригування митної вартості товару за
кодом УКТЗЕД було взято ВМД №
40050000/2013/001871 від 12.03.2013, з якої
вбачається, що для порівняння було
взято товар № 1 «Частини меблів з МДФ
непросвердлені, без наміток до
кухонних меблів прямокутної форми,
гнуті, ламіновані, різними кольорами, з
різними відтінками і розмірами. Фасади
- 160, 8639 кв.м., фасади - 27 шт.; кухонні
сигменти - 303 шт.»

Згідно ч. 2 ст. 55 МКУ рішення про
коригування митної вартості має
містити наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складової митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Оскаржуване рішення Полтавської
митниці № 806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 такої
інформації не містить.

На питання суду щодо виникнення
сумнівів митного органу у правильності
визначення митної вартості під час
дослідження митної вартості інших
товарів відповідачем надано
обґрунтування щодо рівня ціни,
використаної під час прийняття
оскаржуваного рішення (а.с. 198-199), з
якого вбачається, що для цілей
тарифного регулювання щодо товарів за
кодами УКТЗЕД , ,
використовується основна одиниця
виміру - кілограм, додаткової одиниці
виміру не передбачено.

Суд вважає недостатнім таке
обґрунтування коригування митної
вартості, з огляду на те, що для
порівняння митним органом бралися
товари в іншому асортименті та по іншій
ціні (стінка, тумбочка, шафа комод,
робочий стіл), а також з іншого
матеріалу (з дерева). Тобто, на вартість
порівнюваного товару та іншого товару
за 1 кг впливали такі фактори, як
найменування товару, його кількість та
вартість, так як в межах одного коду
УКТЗЕД різні товари значно різняться
за ціною, внаслідок чого в залежності
від домінування того чи іншого товару
буде суттєво змінюватися загальна
вартість товару за 1 кг.

Зазначаючи в оскаржуваному рішенні про
виникнення сумнівів на підставі
наявної в митного органу інформації
відповідач не довів, що задекларований
позивачем конкретний товар (тумбочка,
шафа, стіл чи інше) мали вартість нижчу
ніж в інших випадках декларування.

Статтею 57 МКУ регламентовано методи
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Як вбачається з оскаржуваного рішення
митним органом було застосовано 6 метод
внаслідок неможливості застосування
попередніх 5 методів.

Згідно ст. 64 МКУ у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Також відповідно до додаткового аркушу
Б до основного аркуша ДМВ Наказу
Мінфіну від 24 травня 2012 року № 599 "Про
затвердження Форми декларації митної
вартості та Правил її заповнення"
(Розділ И "Основа для розрахунку") для
використання резервного методу при
визначенні митної вартості повинні
використовуватися методи, викладені у
статтях 58 - 63 Кодексу, при цьому
допускається обґрунтована гнучкість у
застосуванні зазначених методів.
Прикладами обґрунтованої гнучкості
щодо методів визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів: - вимога про те, що час експорту
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів повинен збігатися з часом
експорту оцінюваних товарів або бути
максимально наближеним до нього, може
тлумачитися гнучко; - основою для
визначення митної вартості може
виступати вартість операції з
ідентичними або подібними
(аналогічними) товарами, виробленими у
країні, відмінній від країни експорту
оцінюваних товарів; - можуть
використовуватися митні вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
імпортних товарів, які вже визначені
згідно з положеннями статей 62 та 63
Кодексу;

З вищенаведених судом обставин суд
приходить до висновку, що митний орган,
визначаючи митну вартість
задекларованого позивачем товару за 6
методом не виконав умови щодо
застосування обґрунтованої гнучкості
при використанні інших методів. При
цьому суд також враховує наступне.

На запит суду з Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
отримано відповідь № 14.1/4-24/9786 від 23.12.2013
(а.с. 170), з якої вбачається, що Київською
регіональною митницею здійснено митне
оформлення товару «меблі» згідно
митних декларацій № 100250000/2013/052899, №
100250000/2013/052903, № 100250000/2013/052905 та №
100250000/2013/052909 від 08.04.2013.

Як вбачається з ВМД № 100250000/2013/052903
декларантом було ввезено, зокрема,
товари за кодом УКТЗЕД «Меблі із
ДСП ламінованих, МДФ, з дерев'яними
елементами у розібраному стані - ліжка
без матраців BOLDEN LOZ/160 вишня примавера
комплект 01- 3 шт., виробник BRW, країна
походження Польща. Також згідно цієї
ВМД задекларовано товар за кодом
«Меблі дерев'яні, з ДСП ламінованих, МДФ
з елементами зі скла, металу, пластику у
розібраному стані для житлових
кімнат», виробник BRW, країна походження
Польща.

Зазначені товари співпадають із
задекларованими товарами позивача як
за виробником (BRW) так і за матеріалом, з
якого виготовлено меблі (ДСП, МДФ), тоді
як митним органом взято до уваги меблі
інших виробників та з іншого дорожчого
матеріалу (дерева).

З пояснень представника відповідача та
службової записки головного
інспектора митного поста «Кременчук»
Клюки С.В. вбачається (а.с. 103), що митну
вартість було визначено на підставі
митних декларацій, зазначених в
рішенні про коригування митної
вартості, інформація щодо ідентичних
та аналогічних товарів відсутня, з чого
суд робить висновок, що вищевказані
митні декларації прийняті Київською
регіональною митницею, митним органом
не досліджувалися і до уваги при
прийнятті рішення не бралися.

Суд не погоджується з цим враховуючи
наступне.

Згідно ст. 64 МКУ митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті, повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) органами доходів
і зборів митних вартостях.

При цьому, частиною 3 цієї статті
передбачено, що митна вартість
імпортних товарів не визначається
згідно із положеннями цієї статті на
підставі системи, яка передбачає
прийняття для митних цілей вищої з двох
альтернативних вартостей.

Таким чином, митним органом під час
прийняття рішення не взято до уваги ВМД
№ 100250000/2013/052903 з митною вартістю
товарів визнаних Київською
міжрегіональю митницею Міндоходів, що
є значно меншою ніж вартість товару
задекларованого згідно ВМД зазначених
у оскаржуваному рішенні. Крім того, як
вже зазначалося судом, ці товари
співпадають з товарами позивача як за
матеріалом так і за виробником (на
відміну від товару, взятого для
порівняння), що підтверджує
застосування митним органом
необґрунтованої гнучкості при
використанні 6 резервного методу.

Посилання відповідача на те, що у
прийнятих Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів деклараціях
декларантом є «БРВ - Київ», яка є особою,
пов'язаною з постачальниками Black Red White,
BRW та Black Meble, що не відповідає умовам
визначення дійсної вартості товару
згідно ст. 7 Генеральної угоди з тарифів
і торгівлі 1994 року суд відхиляє з
огляду на наступне.

Як вже зазначалося судом згідно ст. 64
МКУ митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

Згідно ч. 12 ст. 58 МКУ той факт, що
продавець і покупець пов'язані між
собою особи, сам по собі не може бути
підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної. У таких
випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
за умови, що взаємовідносини покупця і
продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

Оскільки Київською міжрегіональною
митницею визнано вартість товарів,
задекларованих у МД № 100250000/2013/052899, №
100250000/2013/052903, № 100250000/2013/052905 та №
100250000/2013/052909 від 08.04.2013 за 1 методом,
Полтавська митниця не може ставити під
сумнів правильність цього визнання за
відсутності доказів того, що
пов'язаність осіб постачальника та
покупця вплинула на вартість операцій,
а також доказів неправомірності дій
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів під час такого оформлення.

Крім того, відповідно до наказу
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 № 598 Про затвердження форми
рішення про коригування митної
вартостi товарiв, Правил заповнення
рiшення про коригування митної вартостi
товарiв та Перелiку додаткових
складових до цiни договору,
зареєстрованого в Мiнiстерствi юстицiї
України 01 червня 2012 р. за N 883/21195 у графі
25 рішення (додаткова одиниця вимiру)
зазначається додаткова одиниця вимiру,
яка застосовується для заповнення
форми "електронного iнвойсу" до графи 31
митної декларації, а у графі 30 рішення
(коригування) зазначається визначена
митним органом вартiсть за таку
додаткову одиницю виміру товару.

У електронному інвойсі декларантом
наведено додаткові одиниці виміру
товару - штуки (а.с. 217).

Відповідно до Порядку заповнення
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документу,
затвердженого наказом Мінфіна № 651 від
30.05.2012, у графi 31 МД зазначаються за
формою "електронного інвойсу" в розрiзi
кожного найменування товару вiдомостi,
необхiднi для iдентифiкацiї товарів, у
тому числі кiлькiсть (в одиницях вимiру
за рахунком або iншим документом, що
визначає вартiсть товару) та код одиницi
вимiру за рахунком або iншим документом,
що визначає вартiсть товару, згiдно з
класифiкатором одиниць вимiрювання та
облiку, що використовуються у процесі
оформлення митних декларацій.

Разом з тим, митним органом не
враховано наявність в електронному
інвойсі декларанта додаткової одиниці
виміру товару, внаслідок чого у графі 25
«Додаткова одиниця виміру»
оскаржуваного рішення зазначено код 166,
що згідно класифікатора одиниць
вимірювання та обліку, що
використовуються у процесі оформлення
митних декларацій, затвердженого
наказом Мінфіна № 1011 від 20.09.2012
відповідає кілограмам. Тобто митним
органом зазначено основну одиницю
виміру товару, задекларованого
позивачем.

Таким чином, оскаржуване рішення про
коригування митної вартості №
806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 не відповідає
вимогам наказу Міністерства фінансів
України від 24.05.2012 № 598 Про затвердження
форми рішення про коригування митної
вартостi товарiв, який дозволяє
зазначати у графі 25 рішення основну
одиницю виміру тільки в разі
відсутності додаткової одиниці виміру
у електронному інвойсі декларанта.

Посилання відповідача на наявність
обмежень для застосування 1 методу, а
саме те, що покупець товару згідно
контракту обмежений у подальшому
розпорядженні цим товаром лише
продажем, суд вважає необґрунтованим,
так як зазначена обставина не була
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення, інакше б, згідно ст. 54 МКУ
відповідач не мав підстав здійснювати
контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору шляхом
перевірки розрахунку, здійсненого
декларантом.

За викладених обставин оскаржуване
рішення Полтавської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 не
відповідає вимогам ч. 2 ст. 55 МКУ, наказу
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 № 598 Про затвердження форми
рішення про коригування митної
вартостi товарiв та прийнято із
застосуванням необгрунтованої
гнучкості при використанні 6
резервного методу, тому є протиправним
і підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача 2 повернути з
Державного бюджету України надмірно
сплачений податок на додану вартість в
розмірі 19 312,88 грн. суд зазначає
наступне.

Згідно частини першої статті 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Згідно з приписами частини третьої
зазначеної статті, помилково та/або
надміру зараховані до державного
бюджету суми митних платежів
повертаються з державного бюджету в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України розроблено
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 N 618 (далі - Порядок N 618).

Розділом III зазначеного Порядку
передбачено, що для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум. Відділ перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Спільним наказом Державної митної
служби України та Державного
казначейства України від 20.07.2007 N 611/147
затверджено Порядок взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Порядок N 611/147).

Згідно з пунктом 2 вказаного вище
Порядку повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Зазначений висновок оформлюється
відповідно до заяви платника, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Пунктом 5 Порядку N 611/147 передбачено, що
митний орган на підставі заяви
платника готує висновок про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
форма якого наведена в додатку 1 до
цього Порядку, та не пізніше п'яти
робочих днів від дня прийняття
керівником (заступником керівника)
митного органу рішення про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, направляє його для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України разом із
супровідним листом, в якому вказується
кількість висновків, загальна сума, яка
підлягає поверненню, а також
наводиться перелік висновків із
зазначенням такої інформації: номера
та дати висновку, найменування
юридичної або ім'я фізичної особи -
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ платника - юридичної особи або
ідентифікаційного номера за ДРФО
платника - фізичної особи (за
наявності), суми, яка підлягає
поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету
(пункт 7 Порядку N 611/147).

Під час судового розгляду справи
представником позивача не надано суду
доказів подання до митного органу
заяви про повернення з Державного
бюджету України надмірно сплаченого
податку на додану вартість, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку, що позивачем
не дотримано визначеного вказаними
вище нормативними актами порядку
повернення надмірно сплачених
платежів.

Аналогічна правова позиція наведена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 22.01.2013 К/9991/1320/12.

Відтак, позовні вимоги позивача
про стягнення з Державного бюджету
України надмірно сплаченого податку на
додану вартість задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене позовні вимоги є
частково правомірними і підлягають
частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Дизаж" до
Полтавської митниці Міндоходів,
Управління Державного казначейства у
м. Полтаві про скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Скасувати рішення Полтавської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Полтавської митниці Міндоходів
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Дизаж" витрати зі
сплати судового збору в розмірі 21,08 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено
05.02.2014.

Суддя
К.І. Клочко