Справа № 801/10258/13-а
Суддя: Суворова С.В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2014 р. (10:43) Справа №801/10258/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Суворової С.В., за
участю секретаря судового засідання
Жилич О.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Держземагенства у
Бахчисарайському районі АР Крим,

про визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_3,
довіреність №7933 від 19.11.2013 року;

представника відповідача - не
прибув

Суть спору: До Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим 04.11.2013 року надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу Держземагенства у
Бахчисарайському районі АР Крим, про
визнання протиправними дій та
спонукання до виконання певних дій.

В адміністративному позові позивачем
заявлено вимоги про:

- визнання протиправними дій
відповідача щодо відмови в задоволені
клопотання позивача щодо надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою для отримання у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
на території Голубинської сільської
ради поблизу села Соколине,
Бахчисарайського району, АР Крим;

- зобов'язання відповідача розглянути
подане позивачем клопотання у
відповідності до норм чинного
законодавства із прийняттям
аргументованого рішення, наказу чи
іншого документу, яким передбачено
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою чи в його аргументованій
відповіді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач в порушення норм земельного
законодавства України листом від 27.09.2013
року №3097 безпідставно відмовив в
задоволені клопотання позивача щодо
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою для отримання у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
на території Голубинської сільської
ради поблизу села Соколине,
Бахчисарайського району, АР Крим.

Представник позивача у судовому
засіданні 31.01.2014 року підтримав позовні
вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідач в судових засіданнях
участі не брав, надав письмове
клопотання про розгляд справи за
відсутністю його представника,
надіслав письмові заперечення на
позов, в яких просив відмовити у
задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази, вислухавши
пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Громадянка України ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 підписала договір
доручення № 377/04/13-зд від 29.04.2013 року,
відповідно до якого, вона доручає
Повіреному - ОСОБА_4 вчинити від її
імені та за її рахунок дії зі звернення
до компетентного органу, що має на меті
реалізацію Довірителем права на
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства -
не більше 2,0 га в адміністративних
межах Голубинської сільської ради
поблизу села Соколине, а саме до
моменту прийняття органом місцевого
самоврядування або виконавчої влади
позитивного рішення про виділення
земельної ділянки Довірителю.

Згідно пункту 2.2. договору, в рамках
реалізації цього Договору надає
Повіреному право представляти його
права та інтереси перед будь-якими
Третіми особами, в тому числі
правоохоронними органами та органами
судочинства усіх інстанцій.

Крім того, повноваження ОСОБА_4,
підтверджено довіреністю від 19.11.2013
року. (а.с. 35)

Крім Повіреного ОСОБА_4, стороною
договору є ТОВ "Правозахисна група
"Варта", директором якої є ОСОБА_4

Отримав повноваження від ОСОБА_1,
ОСОБА_4 направив до Бахчисарайської
районної державної адміністрації
Інформаційний запит від 29.04.2013 року.

У цьому запиті Повірений позивача
просив надати інформацію про земельні
ділянки державної власності у
адміністративних межах Голубинської
сільської ради, Бахчисарайського
району поблизу села Соколине, не
наданих у користування, що можуть бути
використані для ведення особистого
селянського господарства, нанести
відповідні дані на графічні матеріали
(для подальшої реалізації права на
земельну ділянку в порядку статті 118
кодексу)

Також у цьому запиті ОСОБА_4 просив
надати відповідь у строк, передбачений
ст. 20 закону України "Про доступ до
публічної інформації".

Бахчисарайська районна державна
адміністрація в АР Крим у місячний
строк розглянула запит та 27.05.2013 р.
надала відповідь про існування
земельних ділянок, що не надані в
користування - 461 га.

Відносно надання картографічних
матеріалів, Бахчисарайська РДА в АР
Крим сповістила ОСОБА_1 про наявність
таких матеріалів у районному відділі
земельних ресурсів Держземагентства, у
зв'язку із чим, відмовлено у
задоволенні запиту з надання
картографічних матеріалів земельних
ділянок.

В ході судового розгляду справи,
представником позивача не надано до
матеріалів справи доказів звернення
позивачем або його Повіреним до
районного відділу земельних ресурсів
Держземагентства із клопотанням про
надання картографічних матеріалів, що
також останнім не підтверджено.

02.09.2013 року Повірений позивача
звернувся до Відділу Держземагенства у
Бахчисарайському районі АР Крим з
клопотанням в порядку ст.118 Земельного
кодексу України, про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовним розміром 2 га в
адміністративних межах Голубинської
сільської ради поблизу села Соколине,
Бахчисарайського району, АР Крим з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства
та передачі у власність вказаної
земельної ділянки після розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
даної ділянки (а.с.8-9).

До клопотання Повіреним позивача були
надані наступні документи: копія
паспорту та ідентифікаційного коду
ОСОБА_1, графічні матеріали, копію
договору доручення від 29.04.2013 року
№377/04/13-зд.(зв. бік а.с.9).

Листом Відділу Держземагенства у
Бахчисарайському районі АР Крим за №3097
від 27.09.2013 року позивачу відмовлено у
наданні такого дозволу. (а.с.10)

Відмова відповідача у підготовці
відповідного наказу про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки обґрунтована тим, що надані до
клопотання документи не в повному
обсязі відповідають вимогам чинного
законодавства України, а саме
графічний матеріал виконаний у не
розбірливому масштабі, що не дозволяє
визначити межі земельної ділянки, та її
місце розташування відносно до меж
населених пунктів, що робить
неможливим визначити уповноважений
орган на розпорядження земельною
ділянкою.

Не погодившись з відмовою відповідача,
позивач звернулася із позовом до суду.

Встановивши фактичні обставини справи
та відповідні правовідносини, надавши
оцінку доказам, суд вважає позовні
вимоги такими, що належать частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Спеціальним актом який регулює
земельні відносини є Земельний кодекс
України.

Згідно до ч.1 ст.3 ЗК України земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 14 Конституції
України земля є основним національним
багатством, що знаходиться під
особливою охороною держави. Право на
землю набувається і реалізується
громадянами і суб'єктами господарської
діяльності (юридичними і фізичними
особами) виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного
кодексу України у комунальній
власності перебувають: усі землі в
межах населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної та
державної власності; земельні ділянки,
на яких розташовані будівлі, споруди,
інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка
державної власності розташована за
межами населених пунктів і не входить
до складу певного району, заява
подається до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим. Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, забороняється
вимагати додаткові матеріали та
документи, не передбачені цією статтею.

Зі змісту наведеної норми закону
вбачається обов'язкове надання
заявником графічних матеріалів до
клопотання, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Поняття "план земельної ділянки"
наведено у статті 1 закону України "Про
землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV,
це - графічне зображення, що
відображає місцезнаходження, зовнішні
межі земельної ділянки та межі земель,
обмежених у використанні і обмежених
(обтяжених) правами інших осіб
(земельних сервітутів), а також
розміщення об'єктів нерухомого майна,
природних ресурсів на земельній
ділянці.

Наявність графічного матеріалу є
складовою частиною проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, до якого у відповідність ст. 50
закону "Про землеустрою" включають:
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки (у разі
формування земельної ділянки).

З системного аналізу наведених вище
норм законів вбачається, що розгляд
будь якого клопотання про надання
земельної ділянки у власність
уповноваженими органами, стає
неможливим без графічного матеріалу,
де заявником визначається
місцезнаходження та межі земельної
ділянки.

Визначати межі та місцезнаходження
земельної ділянки уповноваженим
органом без згоди заявника, законом не
передбачено.

За таких обставин, позивачем або його
Повіреним не створено умови, за яких
відповідач мав би змогу розглянути
заявлене клопотання, що спростовує
доводи позивача про протиправні дії
відповідача у відмові в задоволенні
клопотання на розробку проекту
землеустрою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у
разі відсутності у позивача графічних
матеріалів, позивач має право на
отримання викопіювання з кадастрової
карти (плану) у відповідача.

Що стосується вимоги про зобов'язання
відповідача розглянути подане
позивачем клопотання з прийняттям
відповідного рішення, суд зазначає
наступне.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Центральний орган виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 Земельного
кодексу України).

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України
від 10.05.2012 року № 258, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 30.05. 2012
року за № 858/21170, затверджено Положення
про Міжрайонне управління
Держземагентства (далі Положення № 258).

Відповідно до п. 1 Положення № 258
міжрайонне управління
Держземагентства (далі - Управління ) є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України.

Підпунктом 4.27, п. 4 Положення № 258
Управління відповідно до покладених на
нього завдань: передає відповідно до
закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб у межах
районів у разі утворення управління на
території Автономної Республіки Крим.

З огляду на зазначене вище,
повноваження відповідача при
розпорядженні землями
сільськогосподарського призначення
поширюються на землі державної форми
власності.

З матеріалів справи вбачається,
що Повірений позивача у вересні 2013 року
звернувся до відповідача з клопотанням
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовним
розміром 2 га в адміністративних межах
Голубинської сільської ради поблизу
села Соколине, Бахчисарайського
району, АР Крим та як зазначено у
клопотанні, до нього долучений
графічний матеріал.

Виходячи зі змісту листа відповідача,
вих. № 3097 від 27.09.2013 р., у разі надання
графічного матеріалу, на якому
визначено місце розташування
земельної ділянки відносно межі
населеного пункту, позивач має право на
повторний розгляд заявленого
клопотання.

З огляду на вищевикладене,
позовні вимоги належить задовольнити
частково.

На стягненні судових витрат
представник позивача не наполягав.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Зобов'язати Відділ
Держземагенства у Бахчисарайському
район АР Крим повторно розглянути
подане представником позивача
клопотання із прийняттям відповідного
рішення.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили
через 10 днів з дня її отримання у разі
неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
отримання постанови.

Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення строку, з якого суб'єкт
владних повноважень може отримати
копію постанови суду.

Суддя Суворова С.В.