Справа № 258/9681/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Анісімова Н.Д.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року
справа №258/9681/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Донецьку ради
на постанову Кіровського районного
суду м. Донецька від 11 жовтня 2013 року у
справі № 258/9681/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
у м. Донецьку ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
нарахувати та виплатити допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кіровського районного суду
м.Донецька задоволені частково позовні
вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Донецьку ради
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Визнані неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Донецьку ради
відносно відмови виплати ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 1 березня 2013 року по 31 грудня 2013
року у розмірі не менш прожиткового
мінімуму, встановленому Законом
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік».

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Донецьку ради
зробити перерахунок та виплату суми
недоотриманої ОСОБА_2 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірах не менш
прожиткового мінімуму, встановленому
Законом України «Про державний бюджет
України на 2013 рік», починаючи з 1
березня 2013 року по 31 грудня 2013 року, з
урахуванням виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився відповідач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначив, що
позивачеві допомога призначена
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Порядку призначення і виплати допомоги
при народженні дитини та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, особам, застрахованим
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Відповідно до вимог статті 46
Конституції України (254к/96-ВР) громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасово втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також в старості та в інших
випадках, передбачених законом.

До 01 січня 2008 року правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» №
2811-XII від 21.11.1992 р., дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції від 09.07.2007 р.),
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(п.23,25), який набрав чинності 01.01.2008 р.
були внесені відповідні зміни до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до ст. 13 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» були виключені статті 40-44,
які передбачали право застрахованої
особи на отримання вказаної допомоги.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10рп/2008 визнано неконституційним
пункт 25 розділу 2 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу 2 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачено, що розділ 2 цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», азі січня 2009 року статті 13,
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Виходячи з вищевикладеного, суд першої
інстанції зробив висновок, що до 1 січня
2009 року до даних правовідносин слід
застосовувати Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (в редакції від 09.07.2007 р.), а
з 01 січня 2009 року Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Статтею 46 Закону України від 26.12.2008 р. №
835-VІ «Про державний бюджет України на
2009 рік» та статтею 45 Закону України від
27.04.2010 р. № 2154-VІ «Про державний бюджет
України на 2010 рік» передбачено, що у
2009,2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах та порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету міністрів України
від 27.12.2001 № 1751 був затверджений
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми саме
на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», при
цьому розмір та порядок виплати
допомоги відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не визначалися.

Крім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» та Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» не встановлювався інший, ніж в
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмір допомоги.

Таким чином, оскільки у справі спір
виник щодо виплати допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 23.02.2013 р. по
10.06.2013 р. особі, яка застрахована в
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд робить висновок, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, призначає та сплачує допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку застрахованим та
незастрахованим особам - управління
праці та соціального захисту
населення.

Пунктом 17 вказаного Порядку
передбачено, що відповідно до статті 13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» право на виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку має
один з батьків дитини, усиновлювач,
опікун, дідусь, бабуся або інший родич,
який фактично здійснює догляд за
дитиною.

При цьому, відповідно до наданого суду
свідоцтва про народження матір'ю
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивачка
ОСОБА_2.(а.с.10).

Відповідно до довідки управляння праці
та соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Донецьку Ради
позивачці була призначена та сплачена
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 17.09. 2012
р. по 14.07. 2015 р., а саме: в вересні 2012 року -
60 гривень 67 коп. р. - 25,16 грн., з жовтня
2012р. по грудень 2012 р. - по 130,00 грн., в
січні,лютому 2013 року -130 грн., в
березні-липні 2013 року-по 181 гривня 69
коп.(а.с. 19).

Проаналізувавши вищезазначене, суд
першої інстанції зробив висновок, що
позовні вимоги ОСОБА_2 цілком законні
та обґрунтовані, тому підлягають
частковому задоволенню, оскільки
позивачка отримувала суми допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 17.09. 2012 року
по серпень 2013 р. у розмірі значно
меншому, ніж передбачено діючим
законодавством.

При цьому суд першої інстанції звернув
увагу на застосування строків давності
звернення до суду за захистом свого
порушеного права.

Позивачка звернулася до суду 29.08.2013
року.

Відповідно до ч. 2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав,свобод чи інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк,який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли, особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав,свобод чи
інтересів.

Частина 1 статі 100 КАС України
передбачає, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
встановлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
встановлюється ухвала.

Виходячи з вищенаведеного, суд першої
інстанції вважав за необхідне
задовольнити позовні вимоги позивачки
за період строків позовної давності,
тобто починаючи з 1 березня 2013 року.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної у м. Донецьку ради
на постанову Кіровського районного
суду м. Донецька від 11 жовтня 2013 року у
справі № 258/9681/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 11 жовтня 2013 року у
справі № 258/9681/13-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов