Справа № 808/6641/13-а
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2014-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2014 року 16:05Справа № 808/6641/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіпаки А.В.,

при секретарі судового засідання
Горбовій І.С.

за участю:

представника позивача Малахової Г.О.

представника відповідача Терехової
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Енергетичні технології»

до Запорізької митниці Міндоходів

про скасування рішення та картки
відмови

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Енергетичні технології" (далі по
тексту - позивач, ТОВ "ТД "Енергетичні
технології") звернулося до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Запорізької митниці (далі по тексту
постанови - відповідач) про скасування
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів від 22.07.2013 року
№ 112050000/2013/000599/2 та скасування картки
відмовив прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України від 22.07.2013 № 112050000/2013/00749.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав,
викладених в позовній заяві, а зокрема
пояснив, що згідно
зовнішньо-економічного контракту з ТОВ
Керуюча Компанія
"СамараНефтеОргСинтез" від 15.08.2012 року
№ УК.272/12 позивачем придбано товар -
метіл-третаміловий ефір (МТАЕ). У липні
2013 року на адресу позивача надійшов
товар у кількості 58,385 тон (1 цистерна)
вартістю 1095,18 дол. США за одну метричну
тону. З метою декларування позивач
подав митному органу вантажну митну
декларацію із визначенням митної
вартості товару, що складає 511089,05 грн.,
яка була визначена за ціною контракту.
Також декларантом було подано
підтверджуючі документи: контракт з
додатками, комерційний інвойс,
сертифікат про походження товару,
паспорт якості, експортну митну
декларацію та інші документи,
зазначені у графі 44 імпортної митної
декларації від 19.07.2013 року.
Застосування резервного методу для
визначення митної вартості товару
призвело до надмірної сплати позивачем
податку на додану вартість в сумі 4705,91
грн. Митний орган, який здійснює
контроль за правильністю митної оцінки
товарів з урахуванням положень Митного
кодексу, має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів, однак при
визначенні митної вартості повинен
застосовувати один з перших 6 методів, а
в даному випадку одразу було
застосовано резервний метод, що є
порушенням прав позивача. Оскільки
декларантом був наданий Запорізькій
митниці достовірний та повний пакет
документів, необхідний для
однозначного визначення митної
вартості товару за основним методом -
ціною контракту, висновок ДП
"Держзовнішінформ" був обґрунтований
інформацією щодо цін на аналогічну
продукцію, у відповідача відсутні
підстави для застосування резервного
методу. Просив позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, що повністю
співпадають з позицією, викладеною в
письмових запереченнях, а зокрема
пояснив, що Запорізькою митницею
Міндоходів були проаналізовані
документи, подані до митного
оформлення на підтвердження митної
вартості. Згідно вимог ст. 53 Митного
кодексу України, митний орган дійшов
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення товару не містять
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості та містять розбіжності: в
платіжних документах № 1 від 26.06.2013, № 1
від 19.06.2013 містяться посилання на
рахунок № 31/13 від 14.06.2013, який відсутній
у наданому пакеті документів; сума за
поданими платіжними дорученнями не
може бути ідентифікована (сума за
рахунком складає 63942,08 ам. дол.,
натомість сума за платіжними
дорученнями - 128356,8 ам. дол.). Згідно п. 6.1
контракту № УК.272/12 від 15.08.2012 та
специфікації до контракту № 9 від 14.06.2013
повинна бути 100% передплата за
узгоджений обсяг товару. Тому
декларанту, відповідно до ст. 53 Митного
кодексу України, була пред'явлена
письмова вимога щодо необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів.
19.07.2013 декларант був ознайомлений з
даною вимогою та 22.07.2013 ним була надана
відповідь щодо відсутності у наявності
затребуваних документів. Вважає
прийняте рішення правомірним. Просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов не підлягає до задоволення. При
цьому суд виходить з такого.

15 серпня 2012 року між позивачем та
компанією-постачальником ТОВ "Керуюча
Компанія "СамараНефтеОргСинтез"
укладено контракт № УК.272/12, предметом
якого була поставка товару -
метіл-третаміловий ефір (далі - МТАЕ).

На виконання контракту на адресу
позивача у липні 2013 року надійшов товар
- МТАЕ у кількості 58,385 тон (1 цистерна).
Вартість товару визначена 1095,18 дол. США
за одну метричну тону.

З метою митного оформлення даного
товару, позивачем були заповнено та
подано до відповідача декларацію від
22.07.2013 № 112050000/2013/018996. Митна вартість
товару по двох деклараціях визначена
на рівні 511089,05 грн. Визначення митної
вартості товару позивач здійснив за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Разом з митною декларацією позивач
надав митному органу контракт з
додатками, комерційний інвойс,
сертифікат про походження товару,
паспорт якості, експортну митну
декларацію та інші документи,
зазначені у графі 44 митної декларації
від 19.07.2013.

Під час аналізу документів, поданих для
митного оформлення відповідачем
встановлено, що відповідно до ч.3 ст. 53
Митного кодексу України, документи,
подані до митного оформлення, містять
розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості.
Митницею, зокрема, встановлено, що в
платіжних документах № 1 від 26.06.2013, № 1
від 19.06.2013 містяться посилання на
рахунок № 31/13 від 14.06.2013, який відсутній
у наданому пакеті документів; сума за
поданими платіжними дорученнями не
може бути ідентифікована (сума за
рахунком складає 63942,08 ам. дол.,
натомість сума за платіжними
дорученнями - 128356,8 ам. дол.). Згідно п. 6.1
контракту № УК.272/12 від 15.08.2012 та
специфікації до контракту № 9 від 14.06.2013
повинна бути 100% передплата за
узгоджений обсяг товару.

Відповідач, відповідно до ст. 53 Митного
кодексу України, запропонував позивачу
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
зокрема: договір угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На таку вимогу митного органу
декларантом подано: лист від ТОВ
"САНОРС" № 67113-ДТР від 05.07.2013 (копія);
висновок ДЗІ № 11/620 від 08.07.13р. (копія),
котировки; лист ТОВ "ТД "Енергетичні
технології" від 17.07.2013 №17/07/2013-06. Інші
документи декларант надати відмовився,
про що зробив письмову відмітку.
Консультації проведено.

З огляду на неподання позивачем усіх
витребуваних документів, Запорізькою
митницею прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 22.07.2013 року № 112050000/2013/000599/2,
відповідно до яких митну вартість
товару визначено на рівні 1145,65 дол. США
за кілограм.

Даючи правову оцінку вказаним рішенням
суд зазначає таке.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49
Митного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 53 Митного кодексу
України (далі по тексту постанови - МК
України), у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Відповідно до переліку даних
документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу
виокремити наступні обставини, за
наявності яких митний орган має право
зобов'язати декларанта подати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими
документами;

2) наявність ознак підробки певних
документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Встановивши розбіжності в поданих
декларантом документах та встановивши,
що подані документи не містять всіх
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена за товари, митний орган
обґрунтовано витребував від позивача
додаткові документи.

Декларантом частково (не в повному
обсязі) подано додаткові документи:
висновок ДП "Держзовнішінформ", біржові
котирування. Інші документи декларант
надати відмовився.

Вартість, зазначена в висновку ДП
"Держзовнішінформ" від 08.07.2013 № 11/620
митницею не прийнята, оскільки у
вказаному висновку зазначено, що
заявлена контрактна ціна товару не
суперечить ціні виробника. У даному ж
випадку позивач придбавав товар не у
виробника, а в посередника.

Декларантом не надано митниці та до
суду доказів неможливості подання
інших документів, витребуваних
митницею; не надано доказів
направлення своєму контрагенту
запитів щодо отримання документів з
третіми особами. Декларант лише зробив
відмітку про те, що інші документи
надати відмовляється, без зазначення
причин неможливості надання таких
документів.

У митного органу була наявна
інформація щодо митної вартості
подібних товарів на рівні 1145,65 дол. США
за 1 кг., що призвело до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 6 ст.54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, в тому числі у разі
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Нормами ч. 2 ст.58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України, рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Оскільки позивач відмовився надавати в
повному обсязі запитувані митницею
документи, без обґрунтування
об'єктивних причин неможливості подати
такі документи, суд дійшов висновку про
те, що відповідач правомірно, за
результатами проведених консультацій,
застосував другорядний резервний
метод визначення митної вартості
товарів згідно наявної у митного
органу інформації, у зв'язку із
неможливістю застосування у спірних
правовідносинах основного методу
визначення митної вартості та
другорядних методів - за ціною договору
щодо ідентичних товарів, за ціною
договору щодо подібних товарів, на
основі віднімання вартості, на основі
додавання вартості. Відповідачем в
рішеннях про коригування митної
вартості обґрунтовано неможливість
послідового застосування кожного з
методів.

Вказане в сукупності свідчить про те,
що Запорізькою митницею Міндоходів
дотримано вимог митного законодавства
при визначенні митної вартості
вказаного товару, прийняте Запорізькою
митницею Міндоходів рішення є законним
та обґрунтованим, а тому підстави для
визнання його протиправним та
скасування - відсутні.

Зважаючи, що суд дійшов висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення про коригування митної
вартості, позовна вимога про
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 22.07.2013 № 112050000/2013/00749 - до задоволення
не підлягає.

Судові витрати, відповідно до ст. 94 КАС
України, на користь позивача не
присуджуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 72, 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В.
Сіпака