Справа № К/9991/14907/12-С
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/14907/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Чорнухинської
районної державної адміністрації
Полтавської області, третя особа -
Центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області про стягнення суми допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Чорнухинської районної державної
адміністрації Полтавської області,
третя особа - Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про стягнення
суми допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01 квітня 2007 року по 10 травня 2009
року.

Постановою Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 22 липня 2011
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року постанову Чорнухинського
районного суду Полтавської області від
22 липня 2011 року скасовано. Постановлено
ухвалу про залишення позову без
розгляду.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та залишаючи позовну заяву
без розгляду, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачем
без поважних на то причин було
пропущено встановлений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строк звернення до суду з даним
позовом.

Так, відповідно до частини першої -
третьої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(редакції, на час звернення позивача до
суду) адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
( в редакції, на час вчинення
оскаржуваної процесуальної дії)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Предметом спору у даній справі є розмір
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 01 квітня 2007 року по 10 травня 2009
року, яка є щомісячною виплатою, а, отже,
позивач могла знати про порушення
свого права, однак до суду з позовом
звернулася лише 14 червня 2011 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку про
пропуск встановленого процесуальним
законом строку звернення до суду з
даним позовом.

Оскільки позивач не просила поновити
строк звернення до суду з цим позовом,
суд апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
підстав для залишення позову ОСОБА_2
без розгляду.

За приписами статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржуване судове рішення
постановлене з дотриманням норм
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судовому рішенні,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220№, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Чорнухинської районної державної
адміністрації Полтавської області,
третя особа - Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області про стягнення
суми допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В.
Білуга

А.Ф. Загородній