Справа № 807/3368/13-а
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2013-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2013 рокум. Ужгород№ 807/3368/13-а

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Корчинській В.А.,

за участю сторін та осіб, які беруть
участь у справі:

представника позивача - Калинич І.І.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Закарпатського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини" звернулося
з позовом у Закарпатський окружний
адміністративний суд до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
(далі - відповідач), якою просить:
визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем за результатами
проведеної виїзної документальної
планової перевірки товариства з
обмеженою відповідальністю "ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2010 року по
31.12.2012 року було складено Акт №
191/22-00/34305892 від 09 серпня 2013 року (а.с. 15 -
78).

На підставі проведеної перевірки та
складеного акту Мукачівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
прийняті податкові
повідомлення-рішення Форми «Р» №
від 23.08.2013 року та Форми «П» № від
серпня 2013 року (отримано 23.08.2013 року)
(а.с. 13-14).

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що
позивачем завищено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток на суму 906 401, 00 грн.
Однак, з вищезазначеним висновком
податкового органу позивач не
погоджується, вважає прийнятті
податкові повідомленні-рішення
відповідача незаконним та
необґрунтованими та такими, що
підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з мотивів наведених у
позовній заяві та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти позову з
мотивів наведених у письмових
запереченнях від 22.06.2012 року за № 2627/10/10
(а.с.79-82). Вважає податкові повідомлення
- рішення від 23.08.2013 року № та №
правомірними та такими, що
прийняті відповідно до норм чинного
законодавства, а вимоги позивача
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

В ході проведення перевірки
Мукачівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області товариства з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини" на
підтвердження правомірності включення
до валових витрат вартість послуг
отриманих від ПП ОСОБА_4 підприємством
надано первинні документи, а саме
договір про надання послуг та акти
здачі - приймання послуг в яких
виявлено порушення, а саме: не
зазначено порядок та форму надання
послуг, не наведено обсяг отриманих
послуг та не наведено попередній
розрахунок вартості в розрізі їх видів
та порядку надання. Тобто не можливо
визначити об'єм отриманих послуг їх
вартість, кількість та реальність
(доцільність) використання отриманих
від ПП ОСОБА_4 ідентифікаційний код
НОМЕР_3 послуг у власній господарській
діяльності підприємства.

Відповідач стверджує, що підприємством
завищено витрати, які відображені в
рядку 06.1 ЗВ Декларацій
"Загальновиробничі витрати"
показників, за період з 01.04.2011 року по
31.12.2011 року на загальну на суму 279 469 грн.
в тому числі II кв. 2011 року у сумі 79 446
грн., III кв. 2011 року у сумі 75 329 грн., VI кв.
2011 року у сумі 124 694 грн.

Під час проведення перевірки
відповідачем на підтвердження
правомірності включення до валових
витрат вартість послуг з оренди від
нерезидента фірми „Н.Г.Ц. Ньолле
Холдінг&Консалтинг Гмбх" виробничих
потужностей (комплексу фабрики виробів
з деревини), а також нерезидента фірми
„Каrlhеіnz Wegner" (обладнання)
підприємством надано первинні
документи, а саме договір оренди
виробничої бази та договір оренди
обладнання та акти здачі-приймання
послуг. Під час аналізу наданих на
підтвердження права включення до
валових витрат підприємства, витрат
понесених за рахунок оренди виробничої
бази та обладнання встановлено:

1) Згідно з умовами договорів оренди
обладнання від нерезидента фірми
„Каrlhеіnz Wegner", а саме п.п. 5.4. п.5
аналогічних договорів оренди
обладнання (10 шт.) в якому зазначено:
"Об'єкт, що орендується, вважається
переданим в оренду з моменту
підписання акту здачі - приймання
обладнання". Зазначені акти станом на
останній день проведення перевірки
підприємством - не надано, як і не
надано інших документів які
підтверджують використання
зазначеного обладнання в власний
господарській діяльності.

Тобто не можливо встановити факт
передачі в оренду вищезазначеного
обладнання а також реальність
(доцільність) використання отриманих
нерезидента фірми „Каrlhеіnz Wegner" послуг
з оренди обладнання у власній
господарській діяльності
підприємства.

2) Згідно з умовами договорів оренди
комплексу фабрики виробів з деревини
від нерезидента фірми „Н.Г.Ц. Ньолле
Холдінг&Консалтинг Гмбх", а саме абз.2
п.п. 2.2.1 п. 2.2 розділу 2 договору оренди
обладнання від 01.09.2009 року б.н., в якому
зазначено : '"Передача приміщення
оформляється актом прийняття -
передачі із зазначенням технічного
стану приміщення, наявного обладнання,
інвентарю та іншого майна, що належить
орендодавцю і передається разом з
приміщенням". Зазначені акти станом на
останній день проведення перевірки
підприємством не надано, як і не надано
інших документів які підтверджують
факт прийоми передачі орендованого
майна для використання у власній
господарській діяльності
підприємства.

Всупереч пп. 44.7. ст. 44 Податкового
Кодексу України позивачем не додано до
матеріалів перевірки акти здачі -
приймання обладнання, оренди комплексу
фабрики виробів орендованого від
нерезидента фірми „Н.Г.Ц. Ньолле
Холдінг&Консалтинг Гмбх" та
нерезидента фірми „Каrlhеіnz Wegner".

Також під час проведення перевірки
встановлено безпідставне віднесення
до складу валових витрат суми
відсотків за раніше отриманими від
нерезидента кредитами.

Проведеною відповідачем Перевіркою
встановлено порушення п.п. 141.1.2 п. 141.1
ст.141 Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-У1 зі змінами та
доповненнями, підприємством віднесено
до валових витрат та відображено у
рядку 06.2 Декларацій "Витрати на збут".

Відповідач стверджує, що товариством з
обмеженою відповідальністю "ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини" за період з 01.04.2011року по
31.12.2011року до валових витрат віднесено
суму відсотків за користування
кредитними коштами на загальну суму 162
020 грн., а саме (II кв. 2011 року в сумі - 49 911
грн.; III кв. 2011 року в сумі - 49 860 грн.; VI кв.
2011 року в сумі - 65 249 грн.).

Підприємством за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року до валових витрат віднесено
суму відсотків за користування
кредитними коштами використання яких
не пов'язане з провадженням
господарської діяльності підприємства
на загальну суму 424 326 грн., а саме (І кв.
2012 року в сумі - 99 291 грн.; II кв. 2012 року в
сумі - 104 069 грн.; III кв. 2012 року в сумі - 101
679 грн., IV кв. 2012 року в сумі - 119 287 грн.).

Відповідач стверджує, що дане
порушення випливає з аналізу
зовнішньоекономічних контрактів
підприємства. Відповідно до останніх,
платник отримує авансові платежі
(в розмірі 20-30% вартості
запланованого постачання) за
продукцію, яку планує відвантажити
покупцеві, в той час як розрахунки за
отриману сировину підприємство
проводить протягом від 14-20 діб після
прийняття сировини, ЧМЗ, матеріалів,
інших ТМЦ.

Поряд з тим перевіркою встановлено
надання за період з 01.04.2011 року по
31.12.2011року безвідсоткової поворотної
допомоги працівникам підприємства.

Під час аналізу ціноутворення на
продукцію підприємства встановлено,
що, вартість сировини складає близько
15-25% від вартості готової продукції
інша частина собівартості складається
з витрат на енергоносії, заробітну
плату та інші витати які
підприємство сплачує за рахунок
авансових коштів.

За таких обставин, представник
відповідача просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
повністю.

Розглянувши поданні сторонами
документи та матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

17 серпня 2006 року Державним
реєстратором Мукачівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області зареєстровано юридичну особу
товариство з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини", на
підтвердження чого в матеріалах справи
міститься копія Витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців серії АГ №
749860(а.с. 8).

Згідно Витягу з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців місцезнаходження
позивача (89645, Закарпатська обл.,
Мукачівський район, с. Бистриця, вул.
Шевченка, буд. 30).

Судом встановлено, що згідно висновків
акту перевірки № 191/22-00/34305892 від 09
серпня 2013 року товариства з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини"
Мукачівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області встановлено порушення:

1) п.п. 138.2 ст. 138, 138.4 ст. 138, п.п. 139.1.9.
ст. 139, п.п. 141.1.2 п.141.1 ст. 141 розділу 3
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VІ зі змінами та доповненнями в
результаті чого занижено податок на
прибуток за період з 01.04.2010 року по
31.12.2012 року на загальну суму 253 700 грн., в
тому числі: у II-му кварталі 2011 року на
суму 62 319 грн., ІІІ-му кварталі 2011 року на
суму 63 544 грн., у ІV-му кварталі 2011 року на
суму 67 941 грн., у IV-му кварталі 2012 року на
суму 59 896 грн., та завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування за 2012
рік на суму 906 401 грн.

2) п.п. «г» п. 160.1. та п. 160.2 ст. 160 та п.
103.4 ст. 103 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року № 2755- VI - заниження
податку з доходу нерезидента за І
квартал 2011 року в сумі 5 178, 4 грн.

3) п. 164.6 ст. 164, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VІ зі змінами та
доповненнями ТОВ «ТГФ Закарпатська
фабрика виробів із деревини» не
утримало суму податку з доходів
фізичних осіб з нарахованих доходів на
користь фізичних осіб найманих
працівників

в сумі 1 594,81 грн.

Судом встановлено, що між товариством з
обмеженою відповідальністю «ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини» (орендар) та фірмами
(орендодавці): «Н.Г.Ц Ньоле
Холдінг&КонсалтінгГмбХ» та «Карлхейнц
Вегнер» - укладені договори оренди
комплексу фабрики (територія,
виробничі приміщення, складські
приміщення, деревообробне обладнання),
що підтверджується в акті перевірки
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області.

Також матеріалами справи встановлено,
що між учасниками договірних відносин
щомісяця складалися акти приймання
послуг та підтверджується факт
використання орендованого обладнання
на суму 1 168 421 грн. Дані обставини також
підтверджуються актом перевірки
відповідача (Том І, а.с. 83- 229).

Судом встановлено, що у товариства з
обмеженою відповідальністю «ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини» не має інших виробничих
потужностей (власної чи орендованої
бази) на якій за період перевірки
виготовлено готової продукції на суму
36 905 251, 13 грн.

За період перевірки на користь
нерезидентів через банківські
установи за оренди сплачено 792 154, 89 грн.

Безпосередньо включення витрат з
оренди до витрат з метою зменшення
об'єкта оподаткування податку на
прибуток без будь яких обмежень
передбачено п.п. 138.8.5, п.п. 138.9. п.п.138.10.2.
п.п.138.10.3. Податкового кодексу України №
2755-VІ від 02.12.2010 року.

Отже, судом встановлено, що висновки
відповідача викладені в акті перевірки
товариства з обмеженою
відповідальністю «ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини» щодо
неможливості встановлення факту
передачі в оренду вищезазначеного
обладнання, а також реальність
(доцільність) використання послуг з
оренди обладнання у власній
господарській діяльності позивача не
підтверджені фактичними обставинами.

Матеріалами справи встановлено, що між
товариством з обмеженою
відповідальністю «ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини»
(позичальник) та фірмами (позикодавці):

- «Н.Г.Ц Ньоле
Холдінг&КонсалтінгГмбХ»;

- «ДЦІ Холдінг ГмбХ»;

- «Н.Г.Ц.Ньоле Холдінг»

укладені договори позики (том - І а.с. 229,
том ІІ а.с.1-11).

Судом встановлено, що відповідно до ст.
141 п.п. 141.1. Податкового кодексу України
до витрат включаються будь-які витрати,
пов'язані з нарахуванням за борговими
зобов'язаннями (в тому числі за
будь-якими кредитами, депозитами, крім
фінансових витрат, включених до
собівартості кваліфікаційних активів
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку протягом
звітного періоду, якщо такі
нарахування здійснюються у зв'язку з
провадженням господарської діяльності
платника податку.

Сума витрат на відсотки за
користування кредитними коштами
погоджена з відповідним відданням
Національного Банку України шляхом
реєстрації договору в його
територіальних органах.

Судом встановлено, що залишок коштів на
рахунках в банку станом на кінець
перевірки складав 667 285 грн. в той час
коли вартість залучених ресурсів
склала 7 299 974 грн.

Матеріалами справи встановлено, що за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року
вартість основних засобів позивача за
рахунок кредитних коштів зросла з 264 557
грн. до суми 2 423 248 грн., а вартість
залишків готової продукції
збільшилась з 116 703 грн. до 1 206 678 грн.
Дані факти свідчать про широку
інвестиційну компанію товариства,
збільшення виробничих потужностей,
тощо.

Отже, судом встановлено, що висновки
викладені в акті перевірки
відповідача, яким стверджується що
«принцип діяльності підприємства не
потребує використання кредитних
коштів» тобто не встановлено
доцільність та реальність
використання кредитних коштів», не
підтверджені фактичними обставинами
та не відповідає нормам чинного
законодавства України.

Матеріалами справи також встановлено,
що між товариством з обмеженою
відповідальністю «ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини» (замовник)
та ПП ОСОБА_4 (виконавець) укладено
договір про надання послуг від 01січня
2011 року (том ІІ а.с. 12).

За умовами договору «замовник»
замовляє, а «виконавець»
зобов'язується надати інформаційні
перекладацькі та інші послуги. Об'єм
послуг узгоджується між сторонами в
усному або письмовому порядку.

Матеріалами справи встановлено, що під
час проведення перевірки
підтвердження правомірності включення
до валових витрат вартість послуг
отриманих від ПП ОСОБА_4 відповідач в
акті перевірки вказує, що позивачем не
наведено обсяг отриманих послуг та не
наведено попередній розрахунок
вартості в розрізі їх видів та порядку
(том І а.с. 16, абз.3).

Судом встановлено, що специфіка
діяльності підприємства потребує
перекладу значного масиву інформації
(технологічні схеми виробництва,
нормативні та контрольні показники,
рекламація щодо якості, інструкції по
використання нового обладнання це
наприклад - з німецької на
українську, а фінансові результати
діяльності, витяги із законодавства
України, договори для погодження з
засновником між резидентами України
перекладаються з української на
німецьку мову).

З матеріалів справи вбачається, що в
актах здачі - приймання виконаних
послуг детально розкрито зміст та
обсяг наданих послуг з перекладу,
зокрема всюди зазначено, які документи
перекладалися, кількість сторінок, що
підлягала перекладу (том ІІ а.с.13-71).

Отже, вимога відповідача щодо
наявності порядку та форми надання
послуг; наведення обсягу отриманих
послуг; попереднього розрахунку
вартості в розрізі їх видів та порядок
надання може стосуватись до певних
інших послуг (наприклад технічного
обслуговування, виконання певної
роботи на умовах аутсорсінга), але є
зовсім недоцільним при послугах з
перекладу. Переклад є переклад, обсяг і
зміст погоджується сторонами при
прийнятті завдання.

У відповідності до пп. 1.22.2 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», поворотна фінансова
допомога - це сума коштів, передана
платнику податку у користування на
визначений строк відповідно до
договорів, які не передбачають
нарахування процентів або надання
інших видів компенсацій як плати за
користування такими коштами.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить висновку, що податкові
повідомлення-рішення Форми «Р» №
від 23.08.2013 року та Форми «П» № від
серпня 2013 року (отримано 23.08.2013 року)
(а.с. 13-14), прийняті Мукачівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області на
підставі акту № 191/22-00/34305892 від 09 серпня
2013 року (а.с. 15 - 78) про результати
виїзної документальної планової
перевірки товариства з обмеженою
відповідальністю "ТГФ Закарпатська
фабрика виробів з деревини" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закріплений конституційно принцип
законності також міститься і в п. 21.1 ст.
21 Податкового кодексу України, згідно з
яким посадові особи контролюючих
органів зобов'язані, зокрема,
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема: 1) спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечиними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 94, 160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини" до Мукачівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень -
задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області № та № від 23.08.2013
року.

Стягнути з Державного (місцевого)
бюджету України на користь товариства
з обмеженою відповідальністю "ТГФ
Закарпатська фабрика виробів з
деревини" судові витрати у розмірі 2 294
(дві тисячі двісті дев'яносто чртири)
гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Д.В.
Іванчулинець