Справа № К-34188/10-С
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2014 року м.
Київ К-34188/10

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Островича С.Е.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м.Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.08.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.10.2010

у справі №2а-19764/10/0570

за позовом Державного підприємства
«Донецьквантажтранс»

до Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м.Донецька

про визнання дій неправомірними при
винесенні повідомлень, зобов'язання
вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18.08.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 05.10.2010, позов задоволено. Визнано
неправомірними дії ДПІ у
Куйбишевському районі м.Донецька при
прийнятті повідомлень по
перерозподілу платежу з податку на
додану вартість та пеню №66710,
№89142, №50675 та №07816.
Зобов?язано ДПІ у Куйбишевському
районі м.Донецька внести зміни в
картку особового рахунку ДП
«Донецьквантажтранс» шляхом
повернення утриманої суми пені у
розмірі 4533,19 грн. у сплату податку на
додану вартість у той період, коли було
здійснено перерозподіл.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем платіжним
дорученням від 30.03.2010 №6793 з
призначенням платежу «сплата
розстроченого податку на додану
вартість, згідно рішення № 2а-5472/09/0570
від 01.07.2009 за березень 2010 року»
сплачено 725 грн. 92 коп.; 29.04.2010 платіжним
дорученням № 7086 з призначенням платежу
«сплата розстроченого податку на
додану вартість, згідно рішення №
2а-5472/09/0570 від 01.07.2009 за квітень 2010 року»
позивачем сплачено 13666 грн. 92 коп.; 27.05.2010
платіжним дорученням № 7371 з
призначенням платежу «сплата
розстроченого податку на додану
вартість, згідно рішення № 2а-5472/09/0570
від 01.07.2009 за травень 2010 року» позивачем
сплачено 13666 грн. 92 коп.; 30.06.2010 платіжним
дорученням № 7741 з призначенням платежу
«сплата розстроченого податку на
додану вартість, згідно рішення №
2а-5472/09/0570 від 01.07.2009 за травень 2010 року»
позивачем сплачено 13666 грн. 92 коп.

Згідно оспорюваних повідомлень
№66710, №89142, №50675 та
№07816 відповідач здійснив
перерозподіл платежу з податку на
додану вартість та пеню. Згідно
зворотного боку облікової карти
платника податків з податку на додану
вартість, сплачені кошти в сумі 604 грн. 07
коп. спрямовані позивачем на погашення
недоїмки, а 121 грн. 85 коп. на погашення
пені, в сумі 11946 грн. 00 коп. спрямовані
позивачем на погашення недоїмки, а 1720
грн. 68 коп. на погашення пені, в сумі 12226
грн. 88 коп. спрямовані позивачем на
погашення недоїмки, а 1440 грн. 04 коп. на
погашення пені, в сумі 12416 грн. 30 коп.
спрямовані позивачем на погашення
недоїмки, а 1250 грн. 62 коп. на погашення
пені.

Таким чином, відповідачем були
використані здійснені позивачем
платежі як джерела погашення
податкового боргу та пені за інший
податковий період, незважаючи на те, що
у платіжних дорученнях позивачем
вказано призначення платежу, а саме:
сплата розстроченого ПДВ відповідно
до рішення суду та періоди за які
сплачуються суми.

Пунктом 7.7. статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фонами»
визначена рівність бюджетних
інтересів. З цією метою визначено, що
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Утім, у разі невикористання платником
податків порядку погашення
податкового боргу, передбаченого п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», податковий орган
не наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначені заходи, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу, і серед таких
заходів немає зміни призначення
платежу, самостійно визначеного
платником податків.

Підпунктом 16.3.3 п.16.3 ст. 16 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачено: якщо платник податків не
сплачує пеню разом зі сплатою
податкового боргу (його частини) або не
визначає її окремо у платіжному
документі (чи визначає з порушенням
зазначеної пропорції), то податковий
орган самостійно здійснює розподіл
такої сплаченої суми на суму, що
спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Зі змісту наведеної норми Закону
випливає, що за таких умов як несплата
платником податків пені разом зі
сплатою податкового боргу (його
частини) або невизначення її окремо у
платіжному документі (чи визначення з
порушенням зазначеної пропорції),
податковий орган самостійно здійснює
розподіл сплаченої таким платником
суми на суму, що спрямовується на
погашення такого податкового боргу
(його частини), та суму, що
спрямовується на погашення пені,
нарахованої на суму такого погашеного
податкового боргу (його частини).

Зважаючи на викладене, тільки за умови
встановлення обставини щодо сплати
платником податків конкретного
податкового боргу без сплати ним пені,
нарахованої саме на такий борг, або
невизначення окремо такої пені у
платіжному документі (чи визначення з
порушенням зазначеної пропорції), може
бути визнано правомірним розподіл
сплаченої таким платником суми на суму
визначеного у платіжному дорученні
податкового боргу та пені.

Однак, за встановлення обставин щодо
сплати платником податків коштів з
певним призначенням та зміни такого
призначення податковим органом шляхом
його врахування у погашення
податкового боргу минулих періодів, з
розподілом сплаченої суми на
податковий борг (в тому числі штрафних
санкцій, пені) минулих періодів та пеню,
такі дії податкового органу не можуть
бути визнані правомірними.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
можуть бути підставою для їх
скасування з наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Куйбишевському районі
м.Донецька відхилити, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18.08.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.10.2010
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
С.Е.Острович

Н.Г.Пилипчук