Справа № 2а-1953/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 р.
Справа № 137869/11/9104
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державного
сільськогосподарського підприємства
«Ключарківське» на ухвалу
Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області від 26 вересня 2011
року про закриття провадження у справі
за позовом Державного
сільськогосподарського підприємства
«Ключарківське» до Ключарківської
сільської ради Мукачівського району
Закарпатської області, третя особа на
стороні позивача - Міністерство
аграрної політики України про визнання
протиправним рішення,

в с т а н о в и в:

ДСП «Ключарківське» 25.08.2011 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Ключарківської сільської
ради Мукачівського району
Закарпатської області, третя особа на
стороні позивача - Міністерство
аграрної політики України, в якому
просило визнати протиправним рішення
№50 від 15.03.2011 року про ініціювання
ліквідації ДСП «Ключарківське» і
передачу земельної ділянки, яка
знаходиться в користуванні ДСП
«Ключарківське» в землі запасу
сільської ради.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 26
вересня 2011 року провадження у справі
закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ДСП «Ключарківське»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
направити справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції були недостатньо досліджені
докази та обставини справи, рішення
постановлено з порушенням норм
процесуального права.

Зазначає, що даний спір не є цивільним
спором, оскільки має місце спір, який
виник у зв'язку із здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити, ухвалу суду
першої інстанції скасувати і справу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з того, що
дану справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, а відповідно до ст.15 ч.1 ЦПК
України зазначений спір повинен
розглядатися в порядку цивільного
судочинства України, з чим колегія
суддів не погоджується і вважає, що
дане рішення не відповідає нормам
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Згідно ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень. (п.1
ч.1 ст.3 КАС України)

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Для вирішення питання за правилами
якого судочинства слід розглядати
певний спір, і чи володіє він ознаками
справи адміністративної юрисдикції,
яка повинна розглядатися за правилами
передбаченими Кодексом
адміністративного судочинства
України, слід виходити із суб'єктного
складу та предмету заявленого позову.

З матеріалів справи видно, що
відповідачем у справі є Ключарківська
сільська рада Мукачівського району
Закарпатської області - орган
місцевого самоврядування.

Предметом позову у даній справі є
публічно - правова вимога позивача до
відповідача викладена у позовній
заяві. Вимога адміністративного позову
ґрунтується на публічно - правових
відносинах, які виникають у зв'язку із
здійсненням відповідачем владних
управлінських функцій на основі
законодавства.

Так, органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(ч.3 ст.140, ч.1 ст.144 Конституції України).
Акти органів місцевого самоврядування
та їх посадових осіб з мотивів
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч.1 ст.143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування вирішують, крім
передбачених в Конституції України, й
інші питання місцевого значення,
віднесені законом до їхньої
компетенції. Перелік таких питань
визначено у Конституції України та
Законі України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

У рішенні Конституційного суду України
№10-рп/2010 від 01.04.2010 року зазначено, що
системний аналіз положень Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (ч.1 ст.10, ст.ст.16, 17, 18, 25, 26 та
інших) свідчить, що органи місцевого
самоврядування при вирішенні питань
місцевого значення, віднесених
Конституцією України та законами
України до їхньої компетенції, є
суб'єктами владних повноважень, які
виконують владні управлінські функції,
зокрема нормотворчу, координаційну,
дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.

Конституційний Суд України прийшов до
висновку, що вирішення спорів фізичних
та юридичних осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності належить до
юрисдикції адміністративних судів,
крім публічно-правових спорів, для яких
законом встановлений інший порядок
судового вирішення (ч.2 ст.4, ч.3 ст.17 КАС
України).

Аналізуючи зміст оскаржуваного
рішення (розпорядження), колегія суддів
приходить до висновку, що таке прийнято
відповідачем згідно положень Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що спір між сторонами
належить до тих, який відноситься до
публічно-правових та повинен
вирішуватися в порядку
адміністративного судочинства.

У відповідності до ст.69 ч.1, 2 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.204 ч.1, 4 КАС України підставами
для скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, невірно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив незаконне рішення з порушенням
норм процесуального права, доводи
апеляційної скарга спростовують
висновки суду і така підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199 п.3, 204 п.1, 4, 205
ч.1 п.6, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державного
сільськогосподарського підприємства
«Ключарківське» задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 26
вересня 2011 року у справі №2а-1953/11
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей