Справа № 9101/118347/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2013 р. справа № 2а-1586/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 01 червня 2011 року. у справі №
2а-1586/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області про
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни",-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, в якому
просив поновити строк для звернення до
суду. Визнати бездіяльність
відповідача протиправною. Зобов'язати
відповідача перерахувати та виплатити
позивачу недоплачену щомісячну
державну соціальну допомогу за 09.07.2007
по 31.12.2007, з 22.05.2008 по 31.12.2008, з 01.01.2009 по
31.12.2009, з 01.01.2010 по 31.12.2010 і по день
розгляду справи судом.

Ухвалою Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від
24.02.2011 позову заяву в частині
пред'явлених позовних вимог за період з
09.07.07 по 21.08.10,-залишено без розгляду.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 01 червня 2011 року, прийнятою
за результатами розгляду справи в
порядку скороченого провадження, позов
задоволено. Визнано бездіяльність
відповідача неправомірною. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» за період з 22.08.10 та в
подальшому в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком з урахуванням
проведених виплат за цей період. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а.с.25), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовної
заяви відмовити повністю.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсіїного
фонду України в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
відповідно до ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», який
набрав чинності з 01.01.06, набув статусу
«дитина війни», що надає йому право на
отримання пільг та державної
соціальної підтримки, встановлених цим
Законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з 01.01.2006
р. дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

Як особі, що має статус «Дитина війни»,
позивачу у 2007 році не призначалося, не
нараховувалося та не виплачувалося
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а з 2008 року вказаний вид
підвищення до пенсії призначався
позивачу та виплачувався частково, у
розмірі 10% від прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції, зроблено правильний
висновок, що з 22.08.2010, позивачу повинно
здійснюватись нарахування та виплата
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Також колегія суддів вважає
неправильним висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог за період з 22.08.2010 та в подальшому
без зазначення конкретного кінцевого
періоду, що свідчить про задоволення
позовних вимог спрямованих на
майбутнє. Такий висновок суду першої
інстанції суперечить завданню
адміністративного судочинства,
закріпленого в ст. 2 КАС України, а саме
захисту прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері

публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Виходячи з наведеного, приймаючи до
уваги визначені позивачем межі
позовних вимог, колегія суддів дійшла
висновку, що є обґрунтованими,
підлягають задоволенню позовні вимоги,
пред'явлені за період з 22.08.2010 по
21.02.2011(день звернення до суду), у
вказаний період дія ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" не
обмежена, підлягає застосуванню.

На час розгляду цієї справи розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування», і згідно цієї норми
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Іншого нормативно-правового акту, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Відсутність грошових коштів на виплату
надбавки до пенсії в даному випадку не
позбавляє позивача, як особу, що має
статус дитини війни, права на отримання
такої надбавки. Закон України не
обмежує таке право наявністю
фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
доплати до пенсії та поклала виконання
цього обов'язку на центральний орган
виконавчої влади - Пенсійний фонд
України, який діє через свої місцеві
органи, що входять в систему його
органів, але вони не вчинили жодної дії
для нарахування цих коштів та їх
виплати, колегія суддів вважає, що вони
не виконали своїх повноважень без
поважних причини.

З огляду на вищенаведене, приймаючи до
уваги, що судом першої інстанції
невірно застосовано норми чинного
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення справи,
колегія суддів дійшла висновку про
необхідність скасування судового
рішення згідно ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прийняття нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 100, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 01 червня 2011 року у справі №
2а-1586/11 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність
Управління Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області щодо не
проведення нарахування та виплати
підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно
до ч.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 22.08.2010
по 21.02.2011.

Зобов'язати Управління Пенсіїного
фонду України в Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області
провести нарахування та здійснити
виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
ч.1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» за період з 22.08.2010 по 21.02.2011
з урахуванням раніше проведених виплат
за відповідний період.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко