Справа № 823/120/14
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
справа № 823/120/14

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного
адміністративного суду Тимошенко В.П.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом державної податкової
інспекції у Черкаському районі
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язано з
банкрутством,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2014 року до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою звернулась державна
податкова інспекція у Черкаському
районі Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
(далі-позивач), в якій просить припинити
підприємницьку діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(далі-відповідач), що не пов'язано з
банкрутством.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач з моменту реєстрації не
подає до контролюючого органу, який
забезпечує формування державної
податкової політики в частині
адміністрування податків і зборів,
податкових декларацій та документів
фінансової звітності, що відповідно до
п.п16.1.3, п.16.1 ст.16 Податкового кодексу
України є підставою для припинення
підприємницької діяльності.

04 лютого 2014 року позивачем на адресу
суду надано заяву, якою просить суд
провести засідання без участі його
представника, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
прибула, надала суду заяву, в якій
позовні вимоги визнає в повному обсязі,
справу просить розглянути без її
участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши докази в матеріалах справи,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

З письмових доказів у справі суд
встановив, що ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем (місцезнаходження:
АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1). Станом на час розгляду справи
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності,
знаходиться в стані припинення згідно
власного рішення.

Відповідач взятий на облік як платник
податків з 13.03.2010.

Відповідно до довідки позивача від
20.01.2014 № 554/23-25-17-022 відповідач не подавав
звітності до податкового органу з
моменту реєстрації.

Обов'язок відповідача подавати до
контролюючого органу, що забезпечує
формування державної податкової
політики в частині адміністрування
податків і зборів податкові декларації
та розрахунки (далі - податкові
декларації) у строки, встановлені
законодавством, на підставі яких
здійснювалось нарахування та/або
сплата податку, збору (обов'язкового
платежу) до 01.01.2011 встановлювався
положеннями Закону України "Про
систему оподаткування" від 25.06.1991
№1251-ХІІ, який діяв до 01.01.2011 (далі - закон
№1251-ХІІ), та Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" (далі - Закон України
№2181-ІІІ), який діяв до 01.01.2011.

Пунктом «б» статті 9 Закону №1251-ХІІ
передбачено, що платники податків та
інших обов'язкових платежів
зобов'язані подавати до державних
податкових інспекцій та інших
державних органів відповідно до
законодавства декларації,
бухгалтерську звітність та інші
документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
інших обов'язкових платежів.

Відповідно до підп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону
України №2181-ІІІ податкові декларації
подаються за базовий податковий
(звітний) період, що дорівнює:

а) календарному місяцю (у тому числі при
сплаті місячних авансових внесків), -
протягом 20 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця;

б) календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при
сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків), - протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя);

в) календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктом "г" підпункту
4.1.4 цього пункту, - протягом 60
календарних днів за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року;

г) календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб
(прибуткового податку з громадян) - до 1
квітня року, наступного за звітним.

Якщо податкова декларація за квартал,
півріччя, три квартали або рік
розраховується наростаючим підсумком
на підставі показників базових
податкових періодів, з яких
складаються такі квартал, півріччя, три
квартали або рік (без урахування
авансових внесків) згідно з
відповідним законом з питань
оподаткування, така декларація
подається у строки, визначені цим
пунктом для такого базового
податкового періоду. Для цілей
підпункту 4.1.4 цього пункту під терміном
"базовий податковий період" слід
розуміти перший податковий період
звітного року, визначений відповідним
законом з питань оподаткування,
зокрема календарний квартал для цілей
оподаткування прибутку підприємств.

Обов'язок платника податків подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів після 01.01.2011 визначений п.п.16.1.3.
ст. 16 Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VI, який набрав
чинності з 01.01.2011, (далі - ПК України).

За приписами статті 49 ПК України
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки контролюючому органу,
в якому перебуває на обліку платник
податків. Платник податків
зобов'язаний за кожний встановлений
цим Кодексом звітний період подавати
податкові декларації щодо кожного
окремого податку, платником якого він
є, відповідно до цього Кодексу
незалежно від того, чи провадив такий
платник податку господарську
діяльність у звітному періоді.
Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює: календарному місяцю (у
тому числі в разі сплати місячних
авансових внесків) - протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця; календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі в разі сплати квартальних
або піврічних авансових внесків) -
протягом 40 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу
(півріччя); календарному року, крім
випадків, передбачених підпунктами
49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) року; календарному року
для платників податку на доходи
фізичних осіб - до 1 травня року, що
настає за звітним; календарному року
для платників податку на доходи
фізичних осіб - підприємців - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) року.

Таким чином суд дійшов висновку, що
відповідач, не подаючи звітність до
податкового органу з моменту
реєстрації, порушив вимоги підп. 4.1.4 п.
4.1 ст. 4 Закону України № 2181-ІІІ та
підп.16.1.3-16.1.4 ПК України.

Неподання протягом року органам
доходів і зборів податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону згідно
з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» є підставою для
постановлення судового рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

За приписом підпункту 37 пункту 1 статті
20 ПК України органи доходів і зборів
мають право у випадках, встановлених
законом, звертатися до суду про
припинення юридичної особи та
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Станом на 20.01.2014 відповідач не має
заборгованості щодо сплати податків,
зборів (інших обов'язкових платежів)
згідно з інформацією у довідці
позивача від 20.01.2014 № 555/23-25-17-022.

З урахуванням наведених норм, а також
того, що відповідач не подавав
податкових декларацій та документів
фінансової звітності більше одного
року, вказана бездіяльність порушує
встановлені законодавчими актами
правила здійснення господарської
діяльності та є підставою для
припинення такого суб'єкта
господарювання. Тому суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями160-163, 185-187, 254-256 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Припинити підприємницьку діяльність
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(місцезнаходження: АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Копію постанови направити сторонам та
реєстраційній службі Черкаського
районного управління юстиції для
виконання обов'язків, визначених
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у строки та
порядку, передбачені статтями 185-187
цього Кодексу.

Суддя
В.П. Тимошенко