Справа № 813/2273/13-а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014 р.
Справа № 876/9614/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

з участю представника позивача:
Шведи С.О.

та представника відповідача:
Ткачука Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лінапаратсервіс» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лінапаратсервіс» до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О
В И Л А:

27.03.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем за результатом
проведеної планової документальної
виїзної перевірки ТзОВ
«Лінапаратсервіс» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2008 року по
31.03.2011 року, складено акт № 1478/23-2/35444295
від 12.08.2011 року на підставі якого
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 15.08.2011
року, яким до них застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій - 43 211,23
грн. Просить оскаржуване податкове
повідомлення - рішення визнати
протиправним та скасувати, оскільки
вважає висновок відповідача про
порушення позивачем вимог чинного
законодавства у сфері регулювання
обігу готівки неправомірним та
необґрунтованим.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 червня 2013
року в задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що факт використання послуг
мобільного зв`язку в господарській
діяльності ТзОВ «Лінапаратсервіс» та
долучені до звітів про використання
коштів платіжні документи вважають
обґрунтованими та такими, що належним
чином підтвердженні.

У ході апеляційного розгляду
представник апелянта Шведа С.О. надала
пояснення та просить задовольнити
апеляційну скаргу.

Представник відповідача Ткачук Т.А. у
ході апеляційного розгляду надав
пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Ухвалою суду про процесуальне
правонаступництво замінено
відповідача Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Львівської області Державної
податкової служби на його
правонаступника Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що договори оренди
мобільного телефону для виробничих
потреб, укладені 01.10.2008 року між ТзОВ
«Лінапаратсервіс» та ОСОБА_4, ОСОБА_5 не
були представлені до перевірки. Такі
були надані суду під час судового
розгляду справи № 2а-11333/11/1370, а відтак
відповідач під час проведення
перевірки не міг надати належної
оцінки зазначеним документам та
вказати про них в акті проведеної
перевірки.

Також, з положень зазначених договорів
вбачається, що підприємство
зобов'язується оплачувати послуги
мобільного зв'язку в межах виробних
потреб за допомогою корпоративної
картки підприємства (п.4,5 зазначених
договорів).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи оплата послуг мобільного
зв'язку відбулась в готівковій формі,
про що свідчать представлені позивачем
звіти про використання коштів, наданих
на відрядження або під звіт.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ у
Франківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби проведено планову
документальну виїзну перевірку ТзОВ
«Лінапаратсервіс» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2008 року по
31.03.2011 року, результати якої
відображені в Акті № 1478/23-2/35444295 від
12.08.2011 року.

Перевіркою встановлено порушення п. 3.1,
п. 7.39 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затверджене постановою
Правління Національного Банку України
№ 637 від 15.12.2004 року, а саме: в авансових
звітах відсутні оформлені належним
чином документи, які б підтверджували
сплату покупцем готівкових коштів в
розмірі 43 211, 23 грн. (відсутній
оформлений належним чином платіжний
документ).

На підставі викладеного, відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 15.08.2011
року, яким до ТзОВ «Лінапаратсервіс»
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій - 43 211,23 грн.

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями), а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою визначає Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затверджене Постановою Правління
Національного банку України № 637 від
15.12.2004 року та зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005
року за № 40/10320 (далі - Положення № 637).

Порядок оформлення касових операцій
встановлений розділом 3 Положення № 637,
відповідно до п.3.1 якого касові
операції оформляються касовими
ордерами, видатковими відомостями,
розрахунковими документами,
документами за операціями із
застосуванням спеціальних платіжних
засобів, іншими касовими документами,
які згідно із законодавством України
підтверджували б факт продажу
(повернення) товарів, надання послуг,
отримання (повернення) готівкових
коштів.

Звітування за одержані під звіт
готівкові кошти здійснюється фізичною
особою шляхом оформлення Звіту про
використання коштів, наданих на
відрядження або під звіт, порядок
складення якого визначений наказом ДПА
України від 19.09.2003 року № 440 «Про
затвердження форми Звіту про
використання коштів, наданих на
відрядження або під звіт, та Порядку
складання вказаного Звіту».

В п. 2.11 зазначеного Положення
передбачено, що видача готівкових
коштів під звіт на виробничі
(господарські) потреби дозволяється на
строк не більше двох робочих днів,
включаючи день отримання готівкових
коштів під звіт.

Відповідно до п. 9.10.2 ст. 9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(діючого на момент виникнення спірних
правовідносин) звіт про використання
коштів, наданих на відрядження або під
звіт, надається до закінчення третього
банківського дня, наступного за днем, у
якому платник податку завершує
відрядження або виконання окремої
цивільно-правової дії за дорученням та
за рахунок особи, що надала кошти під
звіт.

Згідно п.7.39 та п.7.41 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою НБУ від 15.02.2005
року №637 (зі змінами та доповненнями)
визначено, що під час перевірок звітів
про використання коштів для вирішення
господарських питань особлива увага
приділяється дотриманню підзвітними
особами встановлених термінів
складання та подання до бухгалтерії
відповідних звітів, своєчасність
повернення до каси підприємства
залишку невикористаних коштів
(одночасно з відповідним звітом),
наявність оригіналів підтвердних
документів, їх погашення тощо. Під час
перевірки правильності оформлення
видачі готівки під звіт як на
відрядження, так і на інші потреби
встановлюється достовірність
підтвердних документів, що додаються
до звітів про використання коштів.

Видача готівкових коштів під звіт
працівникам підприємству - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 здійснювалась з метою оплати
послуг стільникового мобільного
зв'язку відповідно до угод укладених
даними працівниками із ЗАТ «Київстар
Дж.Ес.Ем.» від 26.12.2008 року та 28.10.2008 року.

Відповідно до п.2.1 зазначених угод, які
є ідентичними за своїм змістом,
оператор надає абоненту послуги
стільникового зв'язку стандартів GSМ-900
та GSМ-1800, а абонент користується
вищезазначеними послугами та
своєчасно сплачує їх вартість
оператору на умовах зазначених в угоді.

Статтею 244 Цивільного кодексу України
передбачено, що представництво, що
ґрунтується на договорі, може
здійснюватися за довіреністю.
Представництво за довіреністю може
ґрунтуватися на акті органу юридичної
особи. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами.

Довіреність від імені юридичної особи
видається її органом або іншою особою,
уповноваженою на це її установчими
документами, та скріплюється печаткою
цієї юридичної особи (стаття 246
Цивільного кодексу України).

Згідно п.2 ст.237 цього кодексу - не є
представником особа, яка хоч і діє в
чужих інтересах, але від власного
імені, а також особа, уповноважена на
ведення переговорів щодо можливих у
майбутньому угод.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, укладаючи із ЗАТ
«Київстар Дж.Ес.Ем.» угоди про надання
послуг стільникового мобільного
зв'язку стандартів GSМ-900 та GSМ-1800,
фактично діяли від власного імені,
оскільки ТзОВ «Лінапаратсервіс» не
уповноважувало їх довіреністю на
вчинення таких цивільно-правових угод.
Доказів протилежного позивачем не
представлено.

Крім того, а графі «абонент» зазначених
договорів вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а
не ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.».

Крім того, позивач обґрунтовуючи
позовні вимоги посилається на умови
договорів оренди мобільного телефону
для виробничих потреб, укладених 01.10.2008
року між ТзОВ «Лінапаратсервіс» та
ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Однак, колегія суддів
погоджується з думкою суду першої
інстанції, оскільки факт укладення
договорів про оренду мобільних номерів
мав місце 01.10.2008 року, що значно
передувало часу їх існування і
придбання (тобто укладенню та
виконання угод про надання послуг
стільникового мобільного зв'язку
стандартів GSМ-900 та GSМ-1800), а це є
незаперечним свідченням фактичної їх
відсутності на час проведеної
перевірки або фіктивності, мнимості чи
удаваності їх складення.

Колегія суддів погоджується з доводами
відповідача, що договори оренди
мобільного телефону для виробничих
потреб, укладені 01.10.2008 року між ТзОВ
«Лінапаратсервіс» та ОСОБА_4 та ОСОБА_5
не були представлені до перевірки.

Також, з положень зазначених договорів
вбачається, що підприємство
зобов'язується оплачувати послуги
мобільного зв'язку в межах виробних
потреб за допомогою корпоративної
картки підприємства (п.4,5 зазначених
договорів).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи оплата послуг мобільного
зв'язку відбулась в готівковій формі,
про що свідчать представлені позивачем
звіти про використання коштів, наданих
на відрядження або під звіт.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лінапаратсервіс» залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2013 року у справі №813/2273/13-а- без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний