Справа № 2а-397/10
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
Справа № 28371/10

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Затолочного В.С., Каралюса В.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області на постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 16 березня 2010 року у справі за
позовом Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради до відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними дій
та скасування постанови про накладення
штрафу у виконавчому провадженні,
стягувачем в якому виступає ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради звернувся з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
постанови про накладення штрафу у
виконавчому провадженні, стягувачем в
якому виступає ОСОБА_1

В обгрунтування позовних вимог
покликається на те, що в підрозділі
примусового виконання рішень відділу
Головного управління юстиції у
Львівській області (надалі ППВР ВДВС
ГУЮ у Л/о), знаходиться виконавчий лист
№ 2а-951/09, виданий 18.01.2010 р. Сихівським
районним судом м. Львова про
зобов'язання Сихівського відділу
соціального захисту (надалі СВСЗ),
провести ОСОБА_1 нарахування та виплату
недоплаченої суми разової щорічної
допомоги на оздоровлення як особі 2
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за 2008 р. в розмірі трьох мінімальних
зарплат з урахуванням виплачених сум.
Згідно з постановою про відкриття
виконавчого провадження серії ВП №
17012782 від 01.02.2010 р„ боржнику надано
термін для добровільного виконання
рішення суду та зобов'язано провести
нарахування зазначеної допомоги та
виплату такої. В частині нарахування
допомоги боржником рішення суду
виконано та здійснено нарахування у
розмірі 1560,00 грн., а в частині виплати
допомоги - вчинено усі залежні від
нього дії та надано обгрунтування
неможливості виплати такої. Проте,
13.02.2010 р. постановою державного
виконавця на боржника накладено штраф
у розмірі 510 грн. за невиконання без
поважних причин судового рішення.
Вважає зазначену постанову незаконною
та такою, що підлягає скасуванню,
оскільки боржником вжито усіх залежних
від нього заходів, необхідних для
виконання судового рішення та вимог
державного виконавця. А оскільки
необхідною передумовою виконання
зазначеного судового рішення є
наявність у Державному бюджеті України
необхідних коштів, а такі кошти на
даний момент відсутні, вважає, що його
вини у невиконанні рішення суду немає.
У зв'язку з наведеним штрафні санкції,
застосовані держаним виконавцем є
безпідставними та підлягають
скасуванню.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 16 березня 2010 року - позов
задоволено повністю. Визнано дії
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області щодо накладення на Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради штрафу у виконавчому
провадженні - протиправними. Постанову
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ВП №17012782 від 13.02.2010 р. про
накладення штрафу - скасовано.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відділ державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області подав апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що приймаючи
оскаржувану постанову суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, а допущена упереджена оцінка
зібраних доказів та довільне
трактування законодавства за текстом
постанови, не відповідає фактичним
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по суті
позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, хоч про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі документальними
доказами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задоволити, а постанову суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нову, якою відмовити в задоволені
адміністративного позову, мотивуючи це
наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що
виконавчий лист № 2а-951/09, виданий
18.01.2010р. Сихівським районним судом
м.Львова, яким зобов'язано Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести ОСОБА_1
нарахування та виплату недоплаченої
суми разової щорічної допомоги на
оздоровлення як особі 2 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи за 2008 р. в
розмірі трьох мінімальних зарплат з
урахуванням виплачених сум.

01.02.2010 р. державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень ВДВС Головного управління
юстиції у Львівській області винесено
постанову ВП № 17012782 про відкриття
виконавчого провадження та надано
боржнику термін для добровільного
виконання рішення суду до 08.02.2010 року,
яку останній отримав та повідомив
апелянта про неможливість виконання
постанови суду.

При цьому, постановою державного
виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Л/o ВП №17012782
від 13.02.2010 р. на боржника - Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту гуманітарної
політики Львівської міської ради, за
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, накладено штраф у
розмірі 510,00 грн.

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
боржником вжито всіх можливих заходів
для виконання рішення суду, виконання
якого є неможливим внаслідок
незалежних від боржника обставин -
відсутності необхідних бюджетних
призначень.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції є упереджено хибними,
оскільки вони не ґрунтуються на
фактичних обставинах справи, є
суперечливими та не відповідають
вимогам чинного законодавства з огляду
на наступне.

Посилання позивача на відсутність
бюджетних асигнувань не можуть бути
визнані належним обґрунтуванням
поважності причин невиконання
покладених на нього рішенням
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999
№606-XIV, після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
статті 24 цього Закону визначає йому
строк добровільного виконання рішення.
У разі невиконання вимог без поважних
причин, державний виконавець
застосовує до боржника штрафні
санкції.

Статтею 87 зазначеного Закону
передбачено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - юридичну особу - від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

З огляду на наведене, апелянт, як
суб'єкт владних повноважень, виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятих
рішень, а тому такі необхідно
виконувати, а не вишукувати шляхи та
схеми для ухилення від їх виконання.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
неспростовного переконання про те, що
суд першої інстанції припустився
хибного висновку по справі при
неповному з'ясуванні та непереконливій
оцінці всебічних обставин і зібраних
доказів, які мали значення для справи,
внаслідок порушення норм
матеріального права, що в свою чергу
призвело до неправильного вирішення
справи по суті спору і у відповідності
до вимог ст.202 КАС України є підставою
для скасування постановленого рішення
по справі та ухвалення нового судового
рішення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 197, п.3 ч. ст.
198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області - задоволити.

Постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 16 березня 2010 року у справі
№ 2а-397/10 - скасувати і винести нову, якою
в задоволені позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Р.М. Гулид

Судді :
В.C. Затолочний

В.М. Каралюс