Справа № 2а-1432/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Київ
К/9991/38704/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська на постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 28 березня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 вересня
2011 року у справі №2а-1432/11/1230 за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Луганська про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська про перерахунок
державної та додаткової пенсії
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 09.11.2010.

Постановою Жовтневого районного суду
міста Луганська від 28 березня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2011 року, позов задоволено:
визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районної
міста Луганська щодо нарахування та
виплати ОСОБА_2 пенсії в розмірах
менших, ніж передбачено ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 01.12.2010 - неправомірними;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районної
міста Луганська здійснити перерахунок
та виплату ОСОБА_2 пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з 01.12.2010. Перерахунок
здійснювати виходячи з мінімальної
пенсії за віком, встановленої у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом на відповідний період.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська з посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 3
групи і віднесений до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, одержує
державну та додаткову пенсію
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в той же
час вказану пенсію отримує у розмірі
меншому, ніж передбачено положеннями
статей 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивач має право на
проведення перерахунку та виплату
щомісячної основної та додаткової
пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" із
урахуванням положень частини першої
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицію судів першої та апеляційної
інстанцій щодо наявності підстав для
задоволення позову, з огляду на
наступне.

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" пенсії особам, віднесеним
до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

За змістом статті 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, особам, віднесеним до
категорії 1, інвалідам IІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах - 50 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 6 мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", який
набрав чинності з 01 січня 2008 року,
внесено зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи":

текст статті 50 Закону викладено у такій
редакції: "Особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи -
30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.";

текст статті 54 Закону викладено у такій
редакції: "У всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:
по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по I групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по II
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по I групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність."

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано
неконституційним положення пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже з 22 травня особи, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4, які отримували
державні та додаткові пенсії, набули
право, а органи Пенсійного фонду
України - обов'язок провести
перерахунок призначених пенсій в
порядку, визначеному Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується з позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності у
позивача права на проведення
перерахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Колегія суддів також погоджується з
позицією судів попередніх інстанцій
щодо пріоритетності застосування до
спірних правовідносин положень Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" як
нормативно-правового акту вищої
юридичної сили у порівнянні з
постановами Кабінету Міністрів
України.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої зазначеного
Закону Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році, зокрема,
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України
від 14 червня 2011 року №3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 06.07.2011 №745 "Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету".
Вказана постанова набрала чинності
23.07.2011 та діяла протягом 2011 року.

У той же час, зважаючи на те, що на
момент судового розгляду справи судом
першої інстанції зазначені
законодавчі зміни ще не відбулися,
колегія суддів вказує на
обґрунтованість позиції судів
попередніх інстанцій щодо не
зазначення кінцевої дати перерахунку
пенсії. Так, із самого визначення
поняття пенсії випливає, що щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу.
Цей вид виплат не є строковим, а тому не
може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата,
з якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або календарного строку виплати
пенсії.

Зазначена позиція суду касаційної
інстанції узгоджується із позицією
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 19 березня 2013 року у
справі №21-53а13.

У свою чергу, у випадку незрозумілості
судового рішення, у тому числі щодо
періоду здійснення виплати підвищення
пенсії позивачеві, відповідач не
позбавлений можливості звернутися до
суду, який ухвалив рішення, із заявою
про роз'яснення судового рішення в
порядку, передбаченому статтею 170
Кодексу адміністративного судочинства
України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів вказує
на обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська відхилити, а
постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 28 березня 2011 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06 вересня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: