Справа № 815/429/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/429/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства «Великомихайлівське
Автотранспортне підприємство 15141» до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про скасування
постанов про застосування
адміністративно-господарських штрафів
від 23.10.2013 року,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство
«Великомихайлівське Автотранспортне
підприємство 15141» (надалі по тексту -
позивач або ПрАТ «Великомихайлівське
Автотранспортне підприємство 15141»)
звернулося до суду з позовом до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області (надалі по тексту -
відповідач) в якому просить скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарських штрафів
від 23.10.2013 року за №№ 031479, 031480, 031481, 031482,
031483, 031484, 031485, 031486, 031487, 031488.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на відсутність в його діях
порушень абз. 8 п.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»,
наявність у нього всіх документів,
передбачених законодавством.
Наявність чи відсутність у водія
щоденного листка праці та відпочинку
не є підставою для застосування
адміністративно-господарських штрафів
до перевізників, що використовують
водіїв за наймом. Наявність у водія
автобусу витягу з паспорту автобусного
маршруту не передбачена вимогами ч. 2
ст. 39 Закону України «Про автомобільний
транспорт», тому послання посадових
осіб відповідача на його відсутність є
неправомірною. Також, під час прийняття
постанов відповідачем не було
заповнено відповідних граф з
банківськими реквізитами суб'єкта
господарювання, свідоцтвом про
державну реєстрацію, номером, серією та
датою видачі ліцензії, що є порушенням
ч.27 п.2 постанови КМУ від 08.11.2006р. №1567.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, письмових заперечень
на позов не подав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги,
перевіривши їх доказами, судом
встановлені наступні факти та
обставини.

Судом встановлено, що 29.09.2013р. на
підставі завдання на перевірку №003095
від 27.09.2013 року державними інспекторами
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області було здійснено
перевірку транспортного засобу марки
Mercedes Benz, д/н НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_1

За результатами вказаної перевірки
складений акт проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів та
вантажів автомобільним транспортом №
079412 від 29.09.2013 року, яким зафіксовано
порушення, відповідальність за яке
передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а саме - відсутній витяг з паспорту
автобусного маршруту «Гребеники -
Одеса» та абз.8 ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт», а саме -
порушення водієм транспортного засобу
режиму праці та відпочинку у певні
календарні дні (відсутність
індивідуальних контрольних листків
режиму праці та відпочинку) (а.с. 8).

На підставі акту перевірки № 079412 від
29.09.2013 Управління Укртрансінспекції в
Одеській області 30.10.2013 року прийняті
постанови №№ 031480, 031481, 031482, 031483, 031484,
031485, 031486, 031487, 031488 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до ПрАТ «Великомихайлівське
Автотранспортне підприємство 15141» у
розмірі 340грн. кожна за порушення ч.1
абз.8 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» (відсутні
щоденні листки праці та відпочинку
водія) та 031479 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
до ПрАТ «Великомихайлівське
Автотранспортне підприємство 15141» у
розмірі 1700 грн. за порушення ч.1 абз.3
ст.60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» (а.с. 8-18).

Не погодившись з порушеннями
встановленими в акті перевірки та
прийнятими постановами, ПрАТ
«Великомихайлівське Автотранспортне
підприємство 15141» оскаржило їх в
судовому порядку, вимагаючи їх
скасування.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначені постанови про
застосування до ПрАТ
«Великомихайлівське Автотранспортне
підприємство 15141»
адміністративно-господарських штрафів
необґрунтованими, а позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до п.1 Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 387/2011, Укртрансінспекція
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію, міському
електричному, залізничному транспорті,
експлуатації автомобільних доріг
загального користування (далі -
автомобільний, міський електричний,
залізничний транспорт та ведення
дорожнього господарства). Пунктом 7
Положення встановлено, що
Укртрансінспекція реалізовує свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи - управління
в Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Відповідно до ч.3 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8
листопада 2006 р. № 1567, органами
державного контролю на автомобільному
транспорті (далі - органи державного
контролю) є Укртрансінспекція, її
територіальні органи - управління в
Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Згідно з п. 4 даного Порядку державний
контроль на автомобільному транспорті
(далі - державний контроль)
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю (далі -
посадові особи) у форменому одязі, які
мають відповідне службове посвідчення,
направлення на перевірку, сигнальний
диск (жезл) та індивідуальну печатку,
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок
(перевірок на дорозі).

Згідно п.п.12-17 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті рейдова перевірка
додержання суб'єктом господарювання,
зокрема іноземним, вимог, визначених
пунктом 15 цього Порядку, здійснюється
на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок
складається та затверджується наказом
Укртрансінспекції або її
територіального органу з урахуванням
стану аварійності, періоду, що пройшов
від попередньої перевірки,
забезпечення належного рівня
транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають
послуги з перевезень, перевірки
дотримання умов перевезень, визначених
дозволом (договором) на перевезення, та
інших обставин. Щотижневий графік
складається з урахуванням проведення
рейдових перевірок не частіше ніж один
раз на квартал. Рейдова перевірка
транспортних засобів проводиться в
будь-який час на окремо визначених
ділянках дороги, маршрутах руху,
автовокзалах, автостанціях, автобусних
зупинках, місцях посадки та висадки
пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.
Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно: наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом; додержання
вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам; оснащення таксі
справним таксометром; відповідність
кількості пасажирів, що перевозяться,
відомостям, зазначеним у реєстраційних
документах, або нормам, передбаченим
технічною характеристикою
транспортного засобу; додержання
водієм автобуса затвердженого
розкладу та маршруту руху; наявність у
всіх пасажирів квитків на проїзд та
квитанцій на перевезення багажу, а у
разі пільгового проїзду - відповідного
посвідчення; додержання водієм режиму
праці та відпочинку, а також вимоги
щодо наявності в автобусі двох водіїв у
разі перевезення пасажирів на відстань
500 і більше кілометрів або перевезення
організованих груп дітей за маршрутом,
який виходить за межі населеного
пункту та має протяжність понад 250
кілометрів; виконання водієм інших
вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, інших нормативно-правових
актів. Рейдова перевірка проводиться
групою посадових осіб у кількості не
менш як дві особи. Під час проведення
такої перевірки можливе застосування
спеціалізованих автомобілів, на яких
розміщений напис «Укртрансінспекція»,
та використання спеціального
обладнання, призначеного для перевірки
дотримання водіями Європейської угоди,
здійснення габаритно-вагового
контролю. Рейдова перевірка
проводиться із зупиненням
транспортних засобів або без їх
зупинення. Зупинення транспортних
засобів здійснюється відповідно до
вимог пункту 15 Правил дорожнього руху
та Порядку зупинення транспортного
засобу, що здійснює автомобільні
перевезення пасажирів та вантажів,
посадовими особами Укртрансінспекції.

Відповідно до п.27 даного Порядку за
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Однак, як вбачається з оскаржених
постанов від 23.10.2013 року, вони не
містять усіх необхідних відомостей,
які визначені додатком 5 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті, що є
порушенням п.27 даного Порядку. Так, у
постановах, зокрема, не зазначено
банківські реквізити суб'єкта
господарювання, дані про свідоцтво про
державну реєстрацію, номер, серію та
дату видачі ліцензії.

Що стосується суті виявлених в ході
рейдової перевірки порушень, суд
зазначає наступне.

Як зазначено в оскаржуваних постановах
№№ 031480, 031481, 031482, 031483, 031484, 031485, 031486, 031487,
031488, штрафні санкції до позивача
застосовані у зв'язку із порушенням ч.1
абз.8 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» (відсутні
щоденні листки праці та відпочинку
водія).

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
автомобільний транспорт» з метою
організації безпечної праці та
ефективного контролю за роботою водіїв
транспортних засобів автомобільні
перевізники зобов'язані:
організовувати роботу водіїв
транспортних засобів, режими їх праці
та відпочинку відповідно до вимог
законодавства України; здійснювати
заходи, спрямовані на забезпечення
безпеки дорожнього руху; забезпечувати
виконання вимог законодавства з питань
охорони праці; здійснювати організацію
та контроль за своєчасним проходженням
водіями медичного огляду,
забезпечувати їх санітарно-побутовими
приміщеннями й обладнанням.

Згідно із пунктами 7.1, 7.2 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
07.06.2010р. №340, державний контроль за
дотриманням режимів праці та
відпочинку водіїв здійснюється
посадовими особами урядового органу
державного управляння з питань
контролю на автомобільному транспорті.
Головний орган, на який покладається
забезпечення безпеки дорожнього руху,
здійснює перевірку встановленого
режиму праці і відпочинку водіїв
відповідно до чинного законодавства
України.

Відповідно до абз.8 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів до автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Однак, вказаною нормою Закону не
передбачена відповідальність за
відсутність у водія щоденного листка
праці та відпочинку водія. При цьому
встановлення відсутності
індивідуального контрольного листка
режиму праці та відпочинку водія не
тотожна встановленню порушення режиму
праці та відпочинку водієм.

Відповідно пунктів 6.2, 6.4 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
07.06.2010р. №340, облік робочого часу водіїв
здійснюється на основі табеля обліку
використання робочого часу.
Перевізник, який використовує водіїв
за наймом, щомісяця складає графік
змінності водіїв, веде відомість
обліку робочого часу та відпочинку
водія (додаток 2), у якій щодо кожної
робочої зміни зазначаються планові та
фактичні дані щодо маршруту, початок та
кінець робочої зміни. Графік змінності
водіїв, відомість обліку робочого часу
та відпочинку водіїв зберігаються у
Перевізника.

Виходячи з викладеного та ураховуючи,
що ані ст.39, ані ст.48 Закону України «Про
автомобільний транспорт» прямо не
передбачають необхідність наявності
для водіїв транспортних засобів
щоденних листків праці та відпочинку
як документів, на підставі яких
здійснюється автомобільні пасажирські
(вантажні) перевезення, відсутність
таких документів під час проведення
рейдової перевірки не може сама по собі
означати порушення режиму праці та
відпочинку водієм.

Що стосується віднесення
індивідуальних контрольних листків до
інших документів, передбачених чинним
законодавством, то дійсно, відповідно
до п.6.3 Положення №340 до набрання
чинності пунктом 6.1 цього розділу
водій, який керує ТЗ, що зазначений у
пункті 6.1 цього розділу та не
обладнаний тахографом, веде
індивідуальну контрольну книжку водія
(додаток 3).

Пункт 6.1 Положення №340 для позивача,
який, як встановлено судом, здійснює
регулярні пасажирські перевезення на
відстань понад 150 км набрав чинності з
01.06.2012р. та визначає, що автобуси, що
використовуються для нерегулярних і
регулярних спеціальних пасажирських
перевезень, для регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю
понад 50 км, вантажні автомобілі з
повною масою понад 3,5 тонн повинні бути
обладнані діючими та повіреними
тахографами.

Згідно пунктів 3.1., 3.3 Інструкції
Виробники транспортних засобів,
перевізники, водії та ПСТ
використовують тахографи, тахокарти,
картки до цифрових тахографів, тип яких
затверджено відповідно до вимог ЄУТР.
Водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом: забезпечує
правильну експлуатацію тахографа та
управління режимами його роботи
відповідно до інструкції виробника
тахографа; своєчасно встановлює,
змінює і заповнює тахокарти та
забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (у разі
використання аналогового тахографа)
або у разі використання цифрового
тахографа - особисту картку водія
кожного дня, протягом якого керував
транспортним засобом; має при собі:
протокол про перевірку та адаптацію
тахографа до транспортного засобу;
заповнені тахокарти у кількості, що
передбачена ЄУТР, або картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом; у разі
несправності або пошкодження
аналогового тахографа своєчасно
записує від руки дані щодо режиму
роботи та відпочинку на зворотному
боці тахокарти, де нанесена сітка з
відповідними графічними позначками,
інформує про це відповідну посадову
особу перевізника, з яким водій
перебуває у трудових відносинах (для
найманих водіїв); у разі несправності
або пошкодження цифрового тахографа
або картки до нього своєчасно записує
від руки дані щодо режиму роботи та
відпочинку на зворотному боці аркуша,
призначеного для роздруківки даних, що
використовують у даному тахографі, та
забезпечує належне зберігання таких
записів.

При цьому, як пояснив у судовому
засіданні представник позивача на
виконання п. 6.1 вказаного Положення,
який набув чинності 01.06.2013 року для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км., позивачем на
автобусі, яким керував ОСОБА_1 був
встановлений тахограф, при цьому
посадові особи відповідача при
здійсненні перевірки не перевіряли
наявність чи відсутність тахографа.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
відповідальність у вигляді
адміністративно-господарських штрафів
встановлена за управління ТЗ при
здійсненні автомобільних перевезень
без контрольних пристроїв (тахографів)
реєстрації режимів праці чи відпочинку
водіїв транспортних засобів чи
вимкненими такими контрольними
пристроями (тахографами) або без
щоденних реєстраційних листків
режимів праці та відпочинку (абз.10 ч.1
ст.60 Закону).

Вказаним Законом не встановлена
відповідальність за такі порушення,
якщо вони допущені автомобільними
перевізниками у внутрішніх
автомобільних перевезеннях.

При цьому, п. 6.3 Положення № 340
встановлено, що до набрання чинності
пунктом 6.1 цього розділу водій, який
керує ТЗ, що зазначений пункті 6.1. цього
розділу та не обладнаний тахографом,
веде індивідуальну контрольну книжку
водія (додаток 3).

Отже у разі не обладнання ТЗ Тахографом
водій в будь-якому разі повинен мати
при собі індивідуальну контрольну
книжку водія за формою, визначеною
Додатком 3 до Положення, а у разі
відсутності такої книжки настає
відповідальність за абз.3 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Адже індивідуальна контрольна книжка
водія є іншим документом, передбаченим
законодавством, на підставі якого
виконуються вантажні перевезення
згідно з ч.2 ст.48 Закону та який
вимагається для водія відповідно до
п.6.3 Положення №340.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що до перевізника
застосовано вид відповідальності за
порушення, наявність якого виходячи з
приписів Положення №340 в ході рейдової
перевірки не встановлювалась, тобто не
виявлено, в чому саме полягало
порушення режимів праці (період
керування, перерви, час відпочинку)
згідно із нормами розділів ІІІ-V
Положення №340 (відповідальність за
абз.8 ч.1 ст.60 Закону України «Про
автомобільний транспорт»).

Разом із цим, позивачем надані суду:
індивідуальну контрольну картку за
вересень 2013 року з графіком режиму
праці та відпочинку водіїв на маршруті
«Гребенки-Одеса», відомість обліку
робочого часу та відпочинку водія
ОСОБА_1 на вересень 2013р. (а.с. 39-40).

Як вбачається з акту перевірки № 079412 та
прийнятих на його підставі постанов, що
оскаржуються, відповідач безпідставно
ототожнив відсутність щоденних
листків праці та відпочинку водія з
порушенням режимів праці та відпочинку
водія, що призвело до протиправного
застосування
адміністративно-господарських штрафів
на підставі абз.8 ч.1 ст.60 Закону.

Суд зазначає, що в ході рейдової
перевірки як і в подальшому, - в процесі
розгляду справи про порушення та при
прийнятті оскаржуваних постанов,
відповідачем не були встановлені
порушення режимів праці та відпочинку
водієм вантажного автомобіля,
перевезення за якими здійснює ПрАТ
«Великомихайлівське Автотранспортне
підприємство 15141», виходячи із приписів
Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, оскільки це
Положення і визначає законодавчі умови
режимів праці та відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів згідно
із ч.3 ст.18 Закону України «Про
автомобільний транспорт» та пунктів 1.2,
1.3 Положення №340.

Таким чином, як встановлено судом, до
позивача застосовано штрафні санкції
із порушенням ч.1 абз.8 ст.60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
- за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів, однак такі факти актом
перевірки, на підставі якого прийняті
оскаржені постанови №№ 031480, 031481, 031482,
031483, 031484, 031485, 031486, 031487, 031488 відповідачем
не встановлені, наявність такого
порушення в ході перевірки не виявлена
у належний спосіб та не перевірена
відповідачем під час розгляду справи
про порушення, оскільки докази
зворотного відповідачем не надані.

Стосовно підстав для скасування
постанови № 031479, прийнятої за актом
перевірки №079412, суд звертає увагу на
наступне.

Згідно ст. 39 Закону України № 2344-ІІІ
вбачається, що автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення, а саме:

Документи для регулярних пасажирських
перевезень:

- для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування чи їх дозвіл, паспорт
маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення
водія відповідної категорії,
реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
квитково-касовий лист, схема маршруту,
розгляд руху, таблиця вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України.

Таким чином, положення ст. 39 Закону
України № 2344-ІІІ поклали обов'язок на
водія мати при собі, під час здійснення
регулярних пасажирських перевезень,
чітко визначений перелік документів.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що постанова відповідача №
031479 від 23.10.2013 року не ґрунтується на
законі, оскільки в діях водія був
відсутній склад порушення
відповідальність за яке передбачена
абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України № 2344-ІІІ,
тому що відсутність у водія
транспортного засобу витягу з паспорта
маршруту не є порушенням чинного
законодавства відповідно до ст. 39 цього
ж Закону. При цьому обов'язок мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху паспорту
маршруту відповідно до ст. 39 даного
Закону покладений на автомобільного
перевізника.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу. В адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем покладеного на
нього обов'язку щодо доведення
правомірності прийнятих постанов не
виконано, не відповідають критерію
обґрунтованості рішення відповідача
як суб'єкта владних повноважень, а тому
згідно положень ч.2 ст.162 КАС України
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ПрАТ
«Великомихайлівське Автотранспортне
підприємство 15141» підлягають
задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов приватного
акціонерного товариства
«Великомихайлівське Автотранспортне
підприємство 15141» до Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про скасування постанов про
застосування
адміністративно-господарських штрафів
від 23.10.2013 року - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
постанови Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарських штрафів
№№ 031479, 031480, 031481, 031482, 031483, 031484, 031485, 031486,
031487, 031488 від 23.10.2013 року.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текс т постанови складений та
підписаний суддею 04 лютого 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов