Справа № 819/110/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/110/14-a

30 січня 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі судового засідання
Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача: Ємець Д.В.;

представника третьої особи на стороні
позивача без заявлення самостійних
вимог на предмет спору - ОСОБА_2

представників відповідача: Семчишина
В.А., Дубас Н.Я. та Тимошика М.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Тернополі адміністративну справу

за адміністративним позовом першого
заступника прокурора Тернопільської
області

до Тернопільської обласної ради

про визнання протиправним та
скасування рішення 48 сесії
Тернопільської обласної ради від 25
січня 2014 року №1587 «Про недовіру голові
Тернопільської обласної державної
адміністрації ОСОБА_6», -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора
Тернопільської області звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Тернопільської обласної ради про
визнання протиправним та скасування
рішення 48 сесії Тернопільської
обласної ради від 25 січня 2014 року №1587
«Про недовіру голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6».

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
пояснила, що оскаржуване рішення
прийнято з порушенням порядку,
визначеного законодавством України
для прийняття такого рішення. Питання
щодо висловлення недовіри голові
Тернопільської обласної державної
адміністрації в порушення п.27.3
Регламенту Тернопільської обласної
ради повторно розглядалося на одній і
тій же сесії, незважаючи на те, що
попереднє рішення про недовіру голові
Тернопільської облдержадміністрації
було скасовано судом. Крім того,
вказала, що висловлення недовіри
голові обласної державної
адміністрації є похідним від
результатів та оцінки його діяльності
за звітній період, однак такий звіт
депутатами не заслуховувався. Тому,
прийнявши спірне рішення від 25 січня 2014
року Тернопільська обласна рада діяла
всупереч наданих їй згідно з статтями
43 та 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" повноважень,
порушивши при цьому вимоги ст. 19
Конституції України.

З урахуванням наведеного, прокурор
вважає, що рішення Тернопільської
обласної ради від 25 січня 2014 року №1587
"Про недовіру голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6" є протиправним та підлягає
скасуванню.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечили, вказали, що право
обласної та районної ради висловити
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації є самостійним
і жодним чином не похідним від
результатів та оцінки діяльності
голови місцевої державної
адміністрації за звітний період.

Крім того, представники відповідача
пояснили, що посилання прокурора на
порушення зі сторони Тернопільської
обласної ради при прийнятті
оспорюваного рішення пункту 27.3
регламенту Тернопільської обласної є
безпідставним, оскільки, як вбачається
із змісту цієї норми регламенту, вона
підлягає застосуванню лише у тому
випадку, коли попереднє рішення про
недовіру не було прийнято, а згідно
протоколу засідання лічильної комісії
Тернопільської обласної ради п'ятого
скликання від 06 грудня 2013 року таке
рішення було прийнято.

За таких обставин, представники
Тернопільської обласної ради вважають,
що оскаржуване рішення прийнято у
межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією та
законами України, а тому просять суд
відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи без
заявлення самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача -
Тернопільської обласної державної
адміністрації в судовому засіданні
позов підтримав повністю з мотивів
наведених в поясненнях прокурора.

Крім пояснень представників позивача
та відповідача та третьої особи судом
було досліджено письмові докази,
наявні у матеріалах справи, які подані
позивачем та відповідачем та які
витребовувалися судом.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, представників відповідача
та третьої особи, дослідивши подані
суду письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6
призначений головою Тернопільської
обласної державної адміністрації
згідно з Указом Президента України
Януковича В.Ф. №1152/2010 від 21 грудня 2010
року.

Судом встановлено, що Тернопільською
обласною радою 25 січня 2014 року на 3
пленарному засіданні 48 сесії прийнято
рішення №1587 «Про недовіру голові
Тернопільської обласної державної
адміністрації ОСОБА_6».

Першим заступником прокурора
Тернопільської області 25 січня 2014 року
винесено постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
діяльності Тернопільської обласної
ради при прийнятті рішень 25 січня 2014
року (а.с. 8-10).

За наслідками виявлених під час
перевірки порушень закону, без
внесення подання, перший заступник
прокурора Тернопільської області
звернувся до суду щодо визнання
протиправним та скасування прийнятих 25
січня 2014 року сесією ради рішення №1587
«Про недовіру голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6.

Що стосується повноважень позивача на
звернення до суду, суд зазначає
наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про
прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII,
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" від 05.11.1991
року №1789-XII передбачено, що прокурор,
без внесення подання, може звернутися
до суду щодо визнання протиправним дій,
рішень чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною
вимогою, прокурор діє як посадова особа
органу державної влади та набуває
статусу позивача.

Щодо правомірності рішення
Тернопільської обласної ради, яке
оскаржується суд вважає за необхідне
зазначити наступне:

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
(далі - Закон 280/97) (із змінами та
доповненнями на час розгляду справи).

Статтею 5 Закону 280/97 визначено, що в
систему місцевого самоврядування,
серед інших, входять обласні ради, які
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст.

Главою 4 Закону 280/97 встановлені
повноваження районних та обласних рад.
Зокрема статтею 43 Закону 280/97 визначено
перелік питань, які вирішуються
виключно на пленарних засіданнях
районної чи обласної ради.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 "У справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування)") надано офіційне
тлумачення ч.2 ст.19 Конституції України.
Конституційний суд зокрема зазначив,
що органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

З метою встановлення відповідності
спірного рішення сесії Тернопільської
обласної ради вищезазначеному
конституційному положенню суд
звернеться до його детального аналізу
та встановленню обставин його
прийняття.

Так, рішення №1587 «Про висловлення
недовіри голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6.» було прийняте більшістю як дві
третіх депутатів від загального складу
ради. Вказане рішення було прийняте
виходячи з положень ст.118 Конституції
України, п.29 ч.1 ст. 43, ч. 2 ст. 72 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст. 34 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації".

З наявної в матеріалах справи
світлокопії протоколу третього
пленарного засідання сорок восьмої
сесії Тернопільської обласної ради
п'ятого скликання від 25 січня 2014 року
судом встановлено, що питання про
недовіру голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6 було внесено до порядку денного
сесії Тернопільської обласної ради на
засіданні сесії 25.01.2014 з ініціативи
депутата Тернопільської обласної ради
Стаюри Володимира Івановича. При цьому,
проект вказаного рішення
обговорювався в постійній комісії з
питань законності та правової
політики, здійснення демократичного
цивільного контролю над Воєнною
організацією і правоохоронними
органами держави та постійній комісії
з питань регламенту, депутатської
етики та організації роботи обласної
ради безпосередньо під час проведення
пленарного засідання сесії
Тернопільської обласної ради, про що
свідчить рішення вказаних постійних
комісій №359 та відповідно №14 від 25
січня 2014 року.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Вирішуючи спір, суд, з врахуванням
обґрунтування підстав позову та
заперечень відповідача, керується
наступними положеннями законодавства.

Відповідно до статті 118 Конституції
України місцеві державні
адміністрації підзвітні і
підконтрольні радам у частині
повноважень, делегованих їм
відповідними районними чи обласними
радами. Обласна чи районна рада може
висловити недовіру голові відповідної
місцевої державної адміністрації, на
підставі чого Президент України
приймає рішення і дає обґрунтовану
відповідь. Якщо недовіру голові
районної чи обласної державної
адміністрації висловили дві третини
депутатів від складу відповідної ради,
Президент України приймає рішення про
відставку голови місцевої державної
адміністрації.

Відносини місцевих державних
адміністрацій з обласними та районними
радами врегульовані законами України
"Про місцеві державні адміністрації" та
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах
Конституції і законів України.

Згідно з положеннями Закону України
"Про місцеві державні адміністрації"
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.
Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади. Місцева державна адміністрація
в межах своїх повноважень здійснює
виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до пунктів 28 та 29 частини 1
статті 43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до
повноважень районних і обласних рад
відносяться заслуховування звітів
голів місцевих державних
адміністрацій, їх заступників,
керівників управлінь, відділів та
інших структурних підрозділів
місцевих державних адміністрацій про
виконання програм
соціально-економічного та культурного
розвитку, бюджету, рішень ради із
зазначених питань, а також про
здійснення місцевими державними
адміністраціями делегованих їм радою
повноважень; прийняття рішення про
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації.

Згідно з статтею 72 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
місцеві державні адміністрації є
підзвітними відповідним районним,
обласним радам у виконанні програм
соціально-економічного і культурного
розвитку, районних, обласних бюджетів,
підзвітними і підконтрольними у
частині повноважень, делегованих їм
відповідними районними, обласними
радами, а також у виконанні рішень рад з
цих питань.

Відповідно до норм, закріплених в
статті 34 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації" голови
місцевих державних адміністрацій
щорічно звітують перед відповідними
радами з питань виконання бюджету,
програм соціально-економічного та
культурного розвитку територій і
делегованих повноважень. Обласна та
районна ради можуть висловити недовіру
голові відповідної місцевої державної
адміністрації, на підставі чого, з
урахуванням пропозицій органу
виконавчої влади вищого рівня,
Президент України приймає рішення і
дає відповідній раді обґрунтовану
відповідь. Якщо недовіру голові
обласної чи районної державної
адміністрації висловили дві третини
від складу відповідної ради, Президент
України приймає відставку голови
відповідної місцевої державної
адміністрації.

Суд вважає, що оскільки рішення про
висловлення недовіри голові обласної
державної адміністрації може зумовити
або зумовлює, залежно від кількості
голосів від складу місцевої ради,
припинення його перебування на цій
посаді, то таке рішення повинно бути
законним, прийнятим на виконання
наданих повноважень, пропорційно, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
обґрунтованим, неупередженим, та
розсудливим.

Системний аналіз змісту зазначених
вище норм свідчить про те, що
відповідна рада має право шляхом
таємного голосування висловити
недовіру голові місцевої державної
адміністрації саме за результатами
його звіту. Висловлення недовіри не
може бути самостійним, а є похідним від
результатів та оцінки діяльності
голови місцевої державної
адміністрації за звітний період.

Судом встановлено, що питання про звіт
голови Тернопільської обласної
державної адміністрації ОСОБА_6 про
виконання Тернопільською обласною
державною адміністрацією повноважень,
делегованих обласною радою не було
включено до порядку денного третього
пленарного засідання сорок восьмої
сесії Тернопільської обласної ради
п'ятого скликання. Крім того, не
включалось питання про звіт голови
обласної державної адміністрації про
виконання програми
соціально-економічного та культурного
розвитку Тернопільської області.

Спірне рішення "Про недовіру голові
Тернопільської обласної державної
адміністрації ОСОБА_6" прийняте
відповідачем за результатами
обговорення доповіді автора проекту
рішення, а не звіту голови
Тернопільської обласної державної
адміністрації ОСОБА_6, що суперечить
вимогам Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Більше того, як встановлено в судовому
засіданні голова Тернопільської
обласної державної адміністрації
навіть не був запрошений на третє
пленарне засіданні 48 сесії
Тернопільської обласної ради, чим
обмежено його право на участь у
прийнятті рішення про висловлення йому
недовіри.

З врахуванням викладеного, судом не
приймається до уваги позиція
представників відповідача з приводу
того, що право обласної ради висловити
недовіру голові відповідної місцевої
державної адміністрації є самостійним
і жодним чином не похідним від
результатів та оцінки діяльності
голови місцевої державної
адміністрації за звітний період.

Крім того, ні в оспорюваному рішенні, ні
в запереченнях на позов представниками
відповідача не наведеного жодних
мотивів його прийняття.

Судом не приймаються до уваги
твердження представника позивача з
приводу того, що при прийнятті спірного
рішення Тернопільською обласною радою
порушено вимоги п.27.3 Регламенту
Тернопільської обласної ради, оскільки
як вбачається із змісту цієї норми
регламенту, вона підлягає застосуванню
лише у тому випадку, коли попереднє
рішення про недовіру не було прийнято,
а згідно протоколу засідання
лічильної комісії 48 сесії
Тернопільської обласної ради п'ятого
скликання від 06 грудня 2013 року таке
рішення було прийнято. Крім того, саме
це рішення сесії Тернопільської
обласної ради №1579 від 6 грудня 2013 року
було предметом судового оскарження і
відповідно до постанови
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі №819/3039/14-а було визнане
протиправним та скасоване.

За правилами, встановленими статтею 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінюючи встановлені в ході судового
засіданні фактичні обставини справи
суд дійшов до переконання, що
Тернопільська обласна рада, приймаючи
25 січня 2014 року рішення №1587 "Про
недовіру голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6" діяла необґрунтовано,
упереджено та непропорційно, з
порушенням норм встановлених чинним
законодавством України. Крім того,
приймаючи таке рішення без
заслуховування звіту голови
Тернопільської обласної державної
адміністрації, відповідачем порушено
право ОСОБА_6 на участь в прийнятті
рішення, що впливає на його перебування
на публічній службі.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення 48 сесії Тернопільської
обласної ради від 25 січня 2014 року №1587
"Про недовіру голові Тернопільської
обласної державної адміністрації
ОСОБА_6".

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 4 лютого 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.