Справа № 826/15973/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД"
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, в якому просив визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення, прийняті
Міжрегіональним головним управлінням
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків від 09.07.2013 року № , від
09.07.2013 року 3 , від 09.07.2013 року №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 жовтня 2013 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року -
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що Товариством з
обмеженою відповідальністю «АББ ЛТД»
дотримано строки сплати авансового
внеску податку на прибуток за лютий 2013
року та податкового зобов'язання з
податку на прибуток згідно уточнюючої
декларації за 9 місяців 2012 року,
передбаченні Податковим кодексом, а
помилкова сплата авансового внеску
податку на прибуток на інший код
бюджетної класифікації не є підставою
для нарахування штрафних санкцій за
невчасну сплату авансового внеску,
адже гроші були вчасно перераховані до
Державного бюджету, що виключає
застосування до позивача правових
наслідків, передбачених за порушення п.
50.1 ст. 50 Розділу ІІ, п. 57.1 ст. 57 Розділу ІІ
ПК України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АББ ЛТД»
зареєстровано Державною
адміністрацією у Печерському районі м.
Києва 03.11.2010 року, свідоцтво №
6004458.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, пункту 79.2 статті 79
Податкового кодексу України
посадовими особами відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку дотримання вимог
податкового законодавства Товариства
з обмеженою відповідальністю «АББ ЛТД»
з питання своєчасності перерахування
до бюджету податку на прибуток
підприємства по уточнюючій декларації
за 9 місяців 2012 року від 11 лютого 2013 року
№ , по звітній декларації за 2012
року, від 11 лютого 2013 року № , та
авансового внеску з податку на
прибуток підприємства за лютий 2013 року.

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем складено Акт перевірки
від 12 червня 2013 року № 665/42-30/21664678 (далі -
Акт перевірки), в якому встановлено
порушення пункту 50.1 статті 50 Розділу II,
пункту 57.1 статті 57 Розділу II, підпункту
4.2 пункту 4 Розділу XX Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року, в
результаті чого підприємством
порушено терміни сплати самостійно
визначеного грошового зобов'язання з
податку на прибуток підприємства та
авансового внеску з податку на
прибуток підприємства.

Так, на думку податкового органу,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «АББ ЛТД» порушено
термін сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання, а саме:

- згідно податкової декларації з
податку на прибуток за 9 місяців 2012 року
№ від 09 листопада 2012
року граничний строк сплати - 20 лютого
2013 року, дата фактичної сплати - 27
березня 2013 року;

- згідно уточнюючої декларації з
податку на прибуток № від 11
лютого 2013 року граничний строк сплати -
11 лютого 2013 року, дата фактичної сплати
- 15 лютого 2013 року;

- згідно податкової декларації з
авансового внеску з податку на
прибуток № від 11
лютого 2013 року граничний строк сплати -
19 лютого 2013 року, дата фактичної сплати
01 березня 2013 року.

На підставі проведеної перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення рішення від 09.07.2013 року №
, від 09.07.2013 року 3 , від 09.07.2013
року № .

Вважаючи вищевказані податкові
повідомлення - рішення неправомірними,
позивач звернувся до суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Щодо своєчасності перерахування до
бюджету авансового внеску з податку на
прибуток підприємства за лютий 2013 року,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно з абзацом 1 пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 57.1 статті 57 розділу II та
пункту 2 підрозділу 4 розділу XX
Перехідних положень ПК України
платники податку на прибуток
підприємств, які починаючи з 2013 року
подають річну податкову декларацію
відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього
Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013
року авансовий внесок з цього податку у
розмірі 1/9 податку на прибуток,
нарахованого у податковій звітності за
дев'ять місяців 2012 року, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

З урахуванням зазначеного, термін
сплати авансового внеску становить 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця, тобто протягом 20
днів з моменту закінчення січня або
лютого місяців 2013 року, що дозволяє
сплачувати авансовий внесок до 20
березня 2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, до
настання граничного терміну сплати
авансового внеску, а саме - 15 лютого 2013
року, позивачем було здійснено
банківську операцію по сплаті до
державного бюджету авансового внеску з
податку на прибуток у відповідній сумі
- 835 340,00 грн., на рахунок УДКСУ у
Солом'янському районі м. Києва
№9010, підтвердженням чого є наявна
в матеріалах справи копія платіжного
доручення № від 15 лютого 2013 року
з призначенням платежу "*;101;21664678;
Авансові внески з податку на прибуток
за лютий 2013. Код 11023300."

Разом з тим, відповідно до наказу
Міністерства фінансів України від 17
січня 2013 року № 19 «Про затвердження
Змін до бюджетної класифікації» та
наказу Державної казначейської служби
України від 22 січня 2013 року № 14 "Про
затвердження змін до Довідника
відповідності символу звітності коду
класифікації доходів бюджету",
Державною казначейською службою
України 01 січня 2013 року відкрито нові
рахунки для зарахування авансових
внесків з податку на прибуток.

Інформація про зміну рахунків зі
сплати авансових внесків з податку на
прибуток офіційно оприлюднена на
веб-порталі у вигляді узагальнюючої
податкової консультації щодо
особливостей подання декларацій з
податку на прибуток та сплати податку у
2013 році, затвердженої наказом
Державної податкової служби України
від 21 грудня 2012 року № 1171, також вказано
реквізити нових бюджетних рахунків.

Згідно наказу Міністерства фінансів
України від 17 січня 2013 року № 19 «Про
затвердження Змін до бюджетної
класифікації» код 11023300 - код «Авансові
внески з податку на прибуток
підприємств, створених за участю
іноземних інвесторів»; код 11024000 - код
«Авансові внески з податку на прибуток
приватних підприємств».

З наведеного вбачається, що позивачем
авансовий платіж податку на прибуток
за лютий 2013 року було перераховано на
інший код бюджетної класифікації, а
саме на - 11023300 - код «Авансові внески з
податку на прибуток підприємств,
створених за участю іноземних
інвесторів», замість потрібно - 11024000 -
код «Авансові внески з податку на
прибуток приватних підприємств».

Разом з тим, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що помилкова сплата юридичною
особою авансового внеску вчасно, проте
на інший код бюджетної класифікації не
може бути підставою для нарахування
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
належних сум податку, з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 2.4 Наказу
Державної податкової адміністрації
України від 18.07.2005 р. № 276 "Про
затвердження Інструкції про порядок
ведення органами державної податкової
служби оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України",
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.08.2005 р. за № 843/11123,
інформацію про реквізити зазначених
рахунків органи державної податкової
служби доводять до платників податків
шляхом їх розміщення на дошці
податкових оголошень, установленій на
доступному для огляду місці біля входу
до приміщення податкового органу.

Судом першої інстанції
встановлено та не заперечено
відповідачем, що інформацію про нові
рахунки відповідачем не було розміщено
на дошці податкових оголошень, чим було
порушено вимоги вищезазначеного
Наказу.

Окрім того, розділом 1 «Загальні
положення» наказу Державного
казначейства України від 26 червня 2002
року № 122 «Про затвердження Положення
про єдиний казначейський рахунок»
встановлено, що єдиний казначейський
рахунок - основний рахунок держави для
проведення фінансових операцій та
ефективного управління коштами
державного та місцевих бюджетів через
систему електронних платежів
Національного банку України. Єдиний
казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це
консолідований рахунок, відкритий
Державному казначейству України в
Національному банку України для обліку
коштів та здійснення розрахунків у
системі електронних платежів
Національного банку України.

Згідно частини 4 статті 45 Бюджетного
кодексу України податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету.

Відповідно до частини 5 статті 45
Бюджетного кодексу України податки і
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Отже, аналіз норм Бюджетного кодексу
України дає підстави для висновку, що
усі податкові надходження, справляння
яких передбачено законодавством
України, є доходами бюджету. Податки і
збори (обов'язкові платежі) визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» встановлено, що при
використанні розрахункового документа
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання.

У даному випадку ініціювання позивачем
сплати необхідної суми грошового
зобов'язання з авансового внеску з
податку на прибуток до державного
бюджету було здійснено 15 лютого 2013
року. Визначення у платіжному
дорученні номера рахунку, призначеного
для сплати авансових внесків з податку
на прибуток підприємств, створених за
участю іноземних інвесторів, а не для
авансового внеску з податку на
прибуток приватних підприємств, не є
правовою підставою для висновку про
несплату необхідної суми податку у
визначений строк та виникнення
податкового боргу, а також, як наслідок,
для застосування фінансових санкцій і
пені.

Окрім того, податок на доходи
нерезидентів в сумі 24 044,43 грн. був
сплачений позивачем на єдиний
казначейський рахунок до державного
бюджету 06 лютого 2012 року відповідно до
платіжного доручення № .

Враховуючи, що позивачем сплачений
авансовий внесок з податку на прибуток
за лютий 2013 року та податок на доходи
нерезидентів, та зарахований на єдиний
казначейський рахунок до державного
бюджету у встановлений Податковим
кодексом України термін сплати,
висновки акту про порушення пункту 50.1
статті 50 Розділу II, пункту 57.1 статті 57
Розділу II Податкового кодексу України
на думку суду є необґрунтованими.

Щодо правомірності застосування
штрафних санкцій за порушення
своєчасності сплати податку на
прибуток, колегія суддів зазначає
наступне.

За результатами поданої Декларації за
три квартали 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «АББ ЛТД»
сплатило 19 листопада 2012 року податок на
прибуток у сумі 3 962 056 грн.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем самостійно виявлено помилку
в раніше поданій Податковій декларації
з податку на прибуток за півріччя 2012
року та 10 лютого 2013 року
подано до податкового органу уточнюючу
декларацію, за результатами якої було
збільшено та відображено в ряду 23
Уточнюючої декларації податкове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 625 623 грн.

Крім цього, позивачем самостійно
виявлено помилку в раніше поданій
податковій декларації з податку на
прибуток за три квартали 2012 року та 11
лютого 2013 року подано до податкового
органу уточнюючу декларацію та
визначено податок на прибуток в рядку 14
в сумі 7 518 056 гри., що на 1 199 894 грн. більше,
ніж в раніше відображеній податковій
декларації за три квартали 2012 року.

Згідно платіжного доручення №
від 08 листопада 2012 року позивачем
сплачено податок на прибуток у сумі 500
000,00 грн.

Разом з тим, 08 лютого 2013 року позивачем
сплачено податок на прибуток у сумі
699 894, 00 грн. (платіжне доручення №
від 08 лютого 2013 року).

Наведене свідчить, що станом на 09
лютого 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «АББ ЛТД» сплачено
податок на прибуток на загальну суму
1 199 894, 00 грн.

Відповідач, натомість посилається на
порушення останнім статті 126
Податкового кодексу України.

Так, відповідно до статті 126
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Проте такі доводи спростовуються
матеріалами адміністративної справи
та наявними копіями платіжних
доручень, які свідчать про
своєчасність сплати позивачем податку
на прибуток згідно поданої податкової
декларації з податку на прибуток та
уточнюючих декларацій.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року -
без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 28.01.2014 року.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М