Справа № 2а-10284/09/2270
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа № 24627/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Хмельницького бюро технічної
інвентаризації на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25.02.2010 р. у
справі №2а-10284/09/2270/02 за позовом
заступника прокурора м. Хмельницький в
інтересах держави в особі виконавчого
комітету Хмельницької міської ради,
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області до Хмельницького
бюро технічної інвентаризації, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_1, про визнання дій
реєстратора незаконними,

встановив:

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25.02.2010 р. у
справі №2а-10284/09/2270/02 за позовом
заступника прокурора м. Хмельницький в
інтересах держави в особі виконавчого
комітету Хмельницької міської ради,
Інспекції Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Хмельницькій області до Хмельницького
бюро технічної інвентаризації, третя
особи на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - ОСОБА_1, про визнання дій
реєстратора незаконними, позов
задоволено: визнано незаконними дії
реєстратора Хмельницького бюро
технічної інвентаризації щодо
реєстрації права власності за ОСОБА_1
на квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі скаржник просить
постанову скасувати та відмовити у
задоволенні позову. Апеляційна скарга
мотивована помилковістю висновку суду
першої інстанції щодо застосування до
спірних відносин ч. 3 ст. 55 Закону
України «Про третейські суди»,
виключену Законом України від 05.03.2009 р.,
без врахування норм Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно; Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», згідно із якими
рішення третейських судів є підставою
для реєстрації права власності. Подане
власником рішення третейського суду
від 08.12.2008 р. відповідало вимогам ст. 46
Закону України «Про третейські суди».

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак, на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд дійшов висновку
про можливість розгляду справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, рішенням третейського суду
від 08.12.2008 р. у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
ПМП «Лідер» про визнання права
власності визнано за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.
Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№21205858 від 09.12.2008 р. на підставі рішення
третейського суду від 08.12.2008 р. за
ОСОБА_1 Хмельницьким БТІ зареєстровано
право власності на вказану квартиру.

Зазначені фактичні обставини
правильно встановлені судом першої
інстанції.

Пунктом 5 розділу V Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» №1952-IV
від 01.07.2004 році (зі змінами та
доповненнями) встановлено, що до
створення єдиної системи органів
реєстрації прав, а також до формування
Державного реєстру прав у складі
державного земельного кадастру,
реєстрація об'єктів нерухомості
проводиться комунальними
підприємствами бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно ст. 2 Закону України «Про
третейські суди» №1701-IV від 11.05.2004 року
(зі змінами та доповненнями)
третейський суд - недержавний
незалежний орган, що утворюється за
угодою або відповідним рішенням
заінтересованих фізичних та/або
юридичних осіб у порядку,
встановленому Законом, для вирішення
спорів, що виникають із цивільних та
господарських правовідносин. Згідно зі
ст. 46 Закону України «Про третейські
суди» третейські суди приймають
рішення тільки від свого імені, а тому
ці рішення, ухвалені в межах чинного
законодавства, є обов'язковими лише для
сторін спорів. Частиною 3 ст. 55 Закону
України «Про третейські суди»
передбачено, що виконання рішення
третейського суду, якщо воно потребує
вчинення дій органами державної влади,
органами місцевого самоврядування та
їх службовими особами, здійснюється за
умови видачі компетентним судом
виконавчого документа.

Однак, суд першої інстанції допустився
помилкового застосування до спірних
відносин зазначених норм, вказавши, що
оскільки на підставі рішення
третейського суду від 08.12.2008 р. про
визнання за ОСОБА_1 права власності на
квартиру компетентним судом
виконавчий документ не видавався, то
Хмельницьким БТІ протиправно всупереч
вимогам ч.3 ст. 55 Закону України «Про
третейські суди» проведено державну
реєстрацію права власності. Таке
переконання суду першої інстанції
ґрунтується на помилковому тлумаченні
зазначених норм, згідно із якими видача
виконавчого документа є передумовою
лише для примусового виконання рішення
третейського суду.

В спірних відносинах не відбувалось
примусового виконання рішення
третейського суду, а тим більше
органом, який не був стороною у справі.
Рішення третейського суду було
використане заявником як
правовстановлюючий документ для
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно у
загальному порядку, передбаченому
діючою на той час редакцією
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно та Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень».

Ч. 3 ст. 55 Закону України «Про третейські
суди» була виключена лише Законом
України від 05.03.2009 р., а відтак, була
чинною на час існування спірних
відносин. Подане власником рішення
третейського суду від 08.12.2008 р.
відповідало вимогам ст. 46 Закону
України «Про третейські суди». З
матеріалів справи не вбачається
передбачених законодавством на
відповідну дату підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності на підставі поданих
документів.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
державний реєстратор діяв в межах, у
порядку та на підставах, які
передбачені законами України. Відтак,
суд першої інстанції припустився
помилки, задовольняючи позов.

Суд першої інстанції правильно звернув
увагу на те, що відповідно до Постанови
про застосування запобіжних заходів
від 02.03.2009 р. №19 головним державним
інспектором з пожежного нагляду м.
Хмельницького призупинено
експлуатацію квартири АДРЕСА_1 з 18.03.2009
р. Однак, зазначена обставина не
стосується спірних відносин та не
впливає на юридичну оцінку відносин
щодо підставності чи безпідставності
не експлуатації, а державної
реєстрації права власності на
квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно із частиною другою статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно
до частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Однак, скаржник у встановленому
законом порядку довів наявність
передбачених ст. 202 КАС України підстав
для скасування постанови суду.

Враховуючи наведене, керуючись
ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Хмельницького
бюро технічної інвентаризації
задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 25.02.2010 р. у
справі №2а-10284/09/2270 скасувати та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Хмельницького бюро
технічної інвентаризації (м.
Хмельницький, вул. Проскурівська, 15, 29013)
3 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили, шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя :
Костів М.В.

Судді:
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.