Справа № 826/1801/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/800/38350/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року у справі № 826/1801/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
коштів на відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до Кабінету Міністрів
України, в якому просила: зобов'язати
уряд України збільшити дотаційні суми,
що виділяються місцевим бюджетом для
закупівлі ліків інвалідам за
пільговими рецептами; зобов'язати уряд
України прийняти невідкладні заходи з
метою усунення загрози життю та
здоров'ю ОСОБА_1, яка виникла за браком
коштів з 01.01.2013 року на придбання
пільгових ліків; зобов'язати уряд
України покарати чиновників, винних у
недофінансуванні місцевого бюджету та
через вину яких ОСОБА_1 залишилася без
пільгових ліків у січні 2013 року та
частково у листопаді - грудні 2012 року;
зобов'язати місцеві бюджети виділяти
та збільшувати суми на пільговиків у
відповідності з цінами на ліки;
стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 спричинені їй матеріальні
збитки на суму 471,50 грн. та моральну
немайнову шкоду на суму 30000 грн., разом
на суму 30471,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 в порушення вимог Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України" не
була належним чином забезпечена
лікарськими засобами, у зв'язку з чим з
вини відповідача їй була нанесена
матеріальна шкода у розмірі 471,50 грн.
Крім того, з вини відповідача їй була
нанесена моральна шкода у розмірі 30000
грн., оскільки за відсутності
стабільного отримання ліків вона весь
час знаходиться у хворобливому стані,
чим порушено її звичайний спосіб життя.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 квітня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 хворіє на
бронхіальну астму з 1994 року та має
постійну необхідність у лікарських
засобах. Крім того, позивач має ІІ групу
інвалідності, що підтверджується
довідкою серії МСЕ №064009.

За твердженнями позивача, її право на
пільги, які передбачені Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в України" не
виконуються у повному обсязі з вини
Кабінету Міністрів України. Вважаючи
свої права порушеними, позивач
звернулася з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що позовні
вимоги до Кабінету Міністрів України є
необґрунтованими, оскільки
центральним органом виконавчої влади у
сфері охорони здоров'я є Міністерство
охорони здоров'я України, на підставі
бюджетних запитів якого формується
проект Державного бюджету України в
частині видатків у сфері охорони
здоров'я.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно ст.36 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991р. № 875-XII
матеріальне, соціально-побутове і
медичне забезпечення інвалідів
здійснюється у вигляді грошових виплат
(пенсій, допомог, одноразових виплат),
забезпечення медикаментами,
технічними й іншими засобами,
включаючи друковані видання із
спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу
апаратуру та аналізатори, а також
шляхом надання послуг по медичній,
соціальній, трудовій і професійній
реабілітації, побутовому та
торговельному обслуговуванню.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 875-XII фінансове
забезпечення заходів щодо соціальної
захищеності інвалідів і
дітей-інвалідів здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету, в
тому числі Фонду соціального захисту
інвалідів, місцевих бюджетів, а також
органами місцевого самоврядування за
місцевими програмами соціального
захисту окремих категорій населення за
рахунок коштів місцевих бюджетів.

Відповідно до ч.3 ст.32 Бюджетного
кодексу України від 08.07.2010р. №2456-VI
центральний орган виконавчої влади
визначає загальний рівень доходів,
видатків і кредитування бюджету та дає
оцінку обсягу фінансування бюджету для
складання проекту Державного бюджету
України та індикативних прогнозних
показників Державного бюджету України
на наступні за плановим два бюджетні
періоди.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 35 Бюджетного кодексу
України від 08.07.2010 р. №2456-VI Головні
розпорядники бюджетних коштів
забезпечують включення до бюджетних
запитів показників за бюджетними
програмами, які забезпечують протягом
декількох років виконання
інвестиційних програм (проектів), у
разі їх схвалення у встановленому
законодавством порядку та на підставі
розрахунків обсягу витрат і вигод щодо
реалізації таких інвестиційних
програм (проектів). Головні
розпорядники бюджетних коштів
забезпечують своєчасність,
достовірність та зміст поданих
центральному органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
бюджетної політики, бюджетних запитів,
які мають містити всю інформацію,
необхідну для аналізу показників
проекту Державного бюджету України,
індикативних прогнозних показників
Державного бюджету України на наступні
за плановим два бюджетні періоди,
згідно з вимогами центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної бюджетної
політики.

Відповідно до Указу Президента України
від 13.04.2011 року №467/2011 яким затверджене
Положення про Міністерство охорони
здоров'я України, Міністерство є
головним органом у системі центральних
органів виконавчої влади, зокрема, у
формуванні та забезпеченні реалізації
державної політики у сфері охорони
здоров'я, та виступає головним
розпорядником бюджетних коштів у сфері
охорони здоров'я.

Таким чином, позовні вимоги щодо
зобов'язання відповідача збільшити
видатки місцевих бюджетів на придбання
лікарських засобів є необґрунтованими,
оскільки центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
здоров'я є Міністерство охорони
здоров'я України, на підставі бюджетних
запитів якого формується проект
Державного бюджету України в частині
видатків у сфері охорони здоров'я.

Щодо стосується вимог позивача про
стягнення з відповідача матеріальних
збитків на суму 471,50 грн. та моральної
шкоди на суму 30000 грн. слід зазначити, що
вони є похідними і залежать від
наявності протиправних дій та/або
бездіяльності відповідача стосовно
позивача, а оскільки в діях відповідача
відсутні протиправні дії та/або
бездіяльність щодо позивача, то
підстави для стягнення матеріальних
збитків та моральної шкоди також
відсутні.

Враховуючи з наведеного суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до
вірного висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 6 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: