Справа № 820/13004/13-а
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 січня 2014 р.
№ 820/13004/13-а

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Шамілової
Л.Ш.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернулась до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом в якому
уточнивши позовні вимоги просить суд
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 06.12.2013
року, про збільшення зобов'язань зі
сплати податку на додану вартість на
суму 56 953 (п'ятдесят шість тисяч
дев'ятсот п'ятдесят три) гривні 00 коп.,
та штрафних санкцій на суму 14 238
(чотирнадцять тисяч двісті тридцять
вісім) гривень 25 коп., видане
Індустріальною ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів в Харківській області
відносно ФО-П ОСОБА_4

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що висновки податкового
органу не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, суперечать
положенням статті 198 ПК України, пункту
6 Правил державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998
року, нормам Цивільного кодексу
України, положенням Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". При цьому Позивач
вказує на те, що нею було виконано дії
із віднесення сум ПДВ за придбання
транспортного засобу виключно на
підставах та в порядку визначеному
положеннями статті 198 ПК України. Також
Позивач зазначала, що веде відповідній
документальний облік використання
вказаного транспортного засобу та
обрала для себе відповідний вид
економічної діяльності, а саме: надання
в оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна (код
КВЕД 68.20). Крім цього вказала, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту фізичними
особами-суб'єктами господарювання,
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість, при придбанні
транспортних засобів, інших основних
фондів та товарів є, подальше
використання таких товарів (основних
фондів) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
фізичної особи-підприємця платника
податків. Використання придбаного
транспортного засобу фізичною
особою-підприємцем у господарській
діяльності підтверджується Договором
оренди транспортного засобу,
укладеного між ФОП ОСОБА_4 та
товариством з обмеженою
відповідальністю "АГЕНТСТВО
КОМПЛЕКСНОЇ БЕЗПЕКИ-ОХОРОННА ФІРМА
БРІГ" (ТОВ "АКБ ОФ БРІГ"), відповідними
актами прийому-передачі до нього,
квитанціями про сплату орендної плати
за використання цього транспортного
засобу.

В судовому засіданні представники
позивача уточнений адміністративний
позов підтримали з підстав, викладених
у позовній заяві, та пояснили, що
позивач передала в орендне
використання ТОВ "АКБ ОФ БРІГ"
автомобіль марки FORD TRANSIT, номер кузова
НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_3 та отримує
прибуток у вигляді орендної плати за
його використання. Придбання
транспортного засобу здійснювалось
платником податків у межах його
господарської діяльності.
Використання автомобілів у
господарській діяльності позивача
підтверджується належними та
допустимими доказами: договором
оренди, актом прийому-передачі до
нього, квитанціями про сплату орендної
плати. При цьому, державна реєстрація
придбаного транспортного засобу
проводилася за позивачем як за
фізичною особою, а не як суб'єктом
господарювання, оскільки Правилами
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998
року, передбачена державна реєстрація
транспортних засобів придбаних
фізичними особами-підприємцями за ними
як за фізичною особою. Крім того,
зазначили, що ФОП ОСОБА_4, відповідно до
вимог статті 198 ПК України, віднесла
суми з податку на додану вартість до
свого податкового кредиту у розмірі 56
953 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот
п'ятдесят три) гривні 33 копійки.

Представник відповідача
Індустріальної ОДПІ в запереченні від
13 січня 2014 року та в судовому засіданні
адміністративний позов не визнав та
пояснив, що норми ПК України дозволяють
платнику податку включати до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість по операціях з
придбання транспортних засобів лише за
умови їх реєстрації за суб'єктом
господарювання. Оскільки реєстрація
придбаного позивачем транспортного
засобу проведена за позивачем як за
фізичною особою, а не як за суб'єктом
господарювання, тому, враховуючи норми
ПК України щодо порядку формування
податкового кредиту, податковий орган
за результатами перевірки правомірно
зменшив податковий кредит на 56 953
(п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот
п'ятдесят три) гривні 33 копійки та
нарахував штрафні (фінансові) санкції
на суму 14 238 (чотирнадцять тисяч двісті
тридцять вісім) гривень 25 коп. Крім
того, представник відповідача
пояснила, що відповідно до положень
статті 14 ПК України та п. 1 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
"Основні засоби", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України 27 квітня
2000 р. № 92, фізична особа-підприємець як
суб'єкт господарювання не має права
володіти майном, що відноситься до
категорії основні засоби, до яких
віднесено і транспортні засоби. В
уточненні до своїх письмових
заперечень поданих до суду 31 січня 2014
р., додатково вказала на те, що договір
оренди укладений між такими суб'єктами
господарювання фізична
особа-підприємець та юридична особа
має укладатись виключно нотаріальній
формі, а не в простій письмовій формі,
як це було зроблено позивачем. Просила
в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення, доводи та
заперечення представників сторін,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку про необхідність
задовольнити уточнений позов з таких
підстав:

ФОП ОСОБА_4 зареєстрована як суб'єкт
господарювання Виконавчим комітетом
Харківської міської ради Харківської
області 22 червня 2012 року, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.11).
перебуває на обліку в Індустріальній
об'єднаній державній податковій
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області та відповідно до свідоцтва
зареєстрована як платник податку на
додану вартість (а.с. 13).

Фахівцями Індустріальної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківський області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ФО-П ОСОБА_4 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_4) з питань
правомірності включення сум ПДВ до
складу податкового кредиту за липень,
серпень, вересень 2013 року за
результатами якої 25.11.2013 року складено
акт №1873/20-36-17-02-11/НОМЕР_4.

У висновку вищевказаного акту
зазначено, що документальною
позаплановою перевіркою ФОП ОСОБА_4 з
питання правомірності включення сум
ПДВ до складу податкового кредиту за
серпень, вересень 2013 року встановлено:
документально підтверджено реальність
здійснення господарських відносин із
платником податків ТОВ "Автоцентр
Фрунзе" () щодо купівлі
автомобіля Ford Transit складає за серпень,
вересень 2013 р., їх вид, обсяг, якість та
розрахунки; перевіркою встановлено
відображення в податковому обліку
господарських операцій та розрахунків
із платником ТОВ "Автоцентр Фрунзе" () щодо купівлі автомобіля Ford
Transit (за серпень, вересень 2013 р.,
порушено вимоги п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.10 № 2756-УІ із
змінами та доповненнями, в частині
безпідставного включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ у розмірі
56953 грн., у зв'язку з придбанням
автомобіля Ford Transit (а.с.28-31).

На підставі вищевказаних висновків
податковим органом 06.12.2013 року прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ відповідно до якого сума
грошового зобов'язання за основним
платежем складає 56953.00 грн., (п'ятдесят
шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят три
грн., ) за штрафними фінансовими
санкціями 14238,25 грн. (а.с.12).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Автоцентр
Фрунзе" (продавець) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (покупець) укладено
договір купівлі - продажу №682
відповідно до п.п. 1.1. договору
продавець зобов'язується передати у
власність Покупцеві автотранспортний
засіб, а Покупець зобов'язується
прийняти й оплатити зазначений
автотранспортний засіб у порядку й на
умовах, передбачених даним Договором. В
п. 2.1 зазначено, що 1.2 Під
автотранспортним засобом, зазначеним у
п. 1.1. даного договору розуміється:
фірма виробника - Ford Motor Company, модель -
Transit, - номер кузова - НОМЕР_2, - номер
двигуна - НОМЕР_3, кількість - 1 (один)
(а.с.14-17).

Сторонами підписано акт №АФ - 0007400
здачі - приймання автомобілей
відповідно до якого ТОВ "Автоцентр -
Фрунзе" передає а ФО-П ОСОБА_4 отримує
автомобіль Ford Transit НОМЕР_2 (а.с.18).

Вказаний транспортний засіб було
зареєстровано в органах ДАІ,
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_6,
виданого Центром № 1 з надання послуг
пов'язаних із використанням авто
засобів м. Харкова та видано державний
номерний знак НОМЕР_5. Реєстрацію цього
транспортного засобу було проведено за
фізичною особою ОСОБА_4, а не за
суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_4
(а.с.27).

ТОВ "Автоцентр Фрунзе" на адресу
позивача, ФОП ОСОБА_4, виписано
податкові накладні № 17 від 05.07.2013 р., № 12
від 04.07.2013 р., № 34 від 10.07.2013 р., № 107 від
31.07.2013 р., № 138 від 29.08.2013 р., № 143 від 30.08.2013
р., № 4 від 02.09.2013 р. (а.с.20-26).

Правомірність придбання транспортного
засобу, його складових частин, що мають
ідентифікаційні номери,
підтверджується засвідченою підписом
відповідної посадової особи, що
скріплений печаткою довідка-рахунок
серії ААВ №099742 від 02.09.2013 року (а.с.19).

Сплачений податок на додану вартість у
розмірі 56 953 (п'ятдесят шість тисяч
дев'ятсот п'ятдесят три) гривні 33
копійки, включений позивачем до складу
податкового кредиту в податковій
декларації з податку на додану
вартість за період липень, серпень,
вересень 2013 року.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. №1388 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів", зокрема пунктами 6-7
встановлено, що: транспортні засоби
реєструються за юридичними та
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції (далі -
підрозділи Державтоінспекції).
Транспортні засоби, що належать
фізичним особам-підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами. Власники транспортних засобів
та особи, що експлуатують такі засоби
на законних підставах, або їх
представники (далі - власники)
зобов'язані зареєструвати
(перереєструвати) транспортні засоби
протягом десяти діб після придбання
(одержання) або митного оформлення, або
тимчасового ввезення на територію
України, або виникнення обставин, що є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Відповідно пункту 8 вищевказаної
Постанови державна реєстрація
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; договори
та угоди, укладені на товарних біржах
на зареєстрованих у Департаменті
Державтоінспекції бланках, інші
засвідчені в установленому порядку
документи, що встановлюють право
власності на транспортні засоби; копія
рішення суду, засвідчена в
установленому порядку, із зазначенням
юридичних чи фізичних осіб, які
визнаються власниками транспортних
засобів, марки, моделі, року випуску
таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; вантажна митна
декларація або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу.

Державна реєстрація транспортних
засобів проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Отже Позивач не мав змоги
зареєструвати придбаний транспортний
засіб, як фізична особа-підприємець,
оскільки така можливість не
передбачена чинним законодавством
України.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14, підпункту "а" пункту 198.1 статті
198 ПК України податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення визначених операцій,
зокрема, придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України
визначено, що для операцій із ввезення
на митну територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу,
який в свою чергу вказує, що датою
виникнення податкових зобов'язань у
разі ввезення товарів на митну
територію України є дата подання
митної декларації для митного
оформлення.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Таким чином, відповідно до норм ПК
України до податкового кредиту
фізичних осіб-суб'єктів
господарювання, зареєстрованих
платниками ПДВ, можливе включення сум
податку на додану вартість,
нарахованих (сплачених) у зв'язку з
придбанням транспортного засобу за
умови використання такого рухомого
майна в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності та за
наявності належним чином
документального оформлення
підтвердження відповідних витрат з
відображення їх у бухгалтерському й
податковому обліку.

Факт придбання та використання
позивачем транспортних засобів у
власній господарській діяльності,
зокрема, в передачі їх в подальше
орендне використання ТОВ "АКБ ОФ БРІГ"
встановлено під час судового розгляду
справи на підставі таких належних та
допустимих доказів: копій договору
оренди, акту приймання-передачі
транспортного засобу до нього,
квитанцій про сплату орендної плати за
користування транспортним засобом.
Здавання в оренду автомобілів є одним
із видів діяльності позивача.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку, що транспортний
засіб, який придбано ФОП ОСОБА_4
використовуються позивачем у його
господарській діяльності.

Статтею 51 Цивільного кодексу України
встановлено, що до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин.

Отже суд зазначає, що неможливість
державної реєстрації транспортних
засобів за фізичними
особами-підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з придбання транспортних
засобів.

З огляду на положення ст.71 КАС України
та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4
Податкового кодексу України, котрими
встановлена презумпція правомірності
рішень платника податків, суд доходить
висновку, що поданих суб'єктом владних
повноважень доказів є явно недостатньо
для висновку про правомірність спірних
податкових повідомлень - рішень.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Суд відмічає, що відповідно до вимог ч.2
ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача -орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що
податкове повідомлення рішення №
від 06.12.2013 про збільшення зобов'зань зі
сплати податку на додану вартість на
суму 56 953 (п'ятдесят шість тисяч
дев'ятсот п'ятдесят три) гривні 00 коп.,
та стягнення штрафних санкцій на суму 14
238 (чотирнадцять тисяч двісті тридцять
вісім) гривень 25 коп., видане
Індустріальною об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області відносно ФО-П
ОСОБА_4 повинно бути скасованим, як
таке, що прийняте з порушенням ч.3 ст.2
КАС України.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає, що вимоги позивача
правомірні, обґрунтовані і підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 до Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення
рішення № від 06.12.2013 про
збільшення зобов'зань зі сплати
податку на додану вартість на суму 56 953
(п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот
п'ятдесят три) гривні 00 коп., та
стягнення штрафних санкцій на суму 14 238
(чотирнадцять тисяч двісті тридцять
вісім) гривень 25 коп., видане
Індустріальною об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області відносно ФО-П
ОСОБА_4

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4,
адреса: 61099 АДРЕСА_1, ) сплачений судовий
збір у розмірі 182.70 (сто вісімдесят дві
грн., 70 коп).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 05
лютого 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.