Справа № 2а-2089/11/2270
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/83255/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Левіної А.А.,

за участю представників сторін:
прокурора Клюге А.М., від позивача:
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за касаційною
скаргою першого заступника прокурора
міста Севастополя на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтербудсервіс" до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Севастополі, за участю
прокуратури міста Севастополя, про
визнання протиправним та скасування
припису,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтербудсервіс"
звернулось до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі про визнання
протиправним та скасування припису від
01.07.2011 на будівництво
багатоквартирного 16-ті поверхового
житлового будинку по вул. Єрошенко, 9 в
м. Севастополі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі протиправно, за
відсутності передбачених законом
підстав, на підставі хибного висновку
щодо необхідності погодження
проектної документації на будівництво
з органами охорони культурної спадщини
з мотивів включення земельної ділянки
до територій комплексної охоронної
зони пам'ятки археології національного
значення після отримання позивачем
дозволу на будівництво та погодження
проектної документації, винесено
припис від 01.07.2011, яким зупинено
будівництво багатоквартирного 16-ті
поверхового житлового будинку по вул.
Єрошенко, 9 в м. Севастополі.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 05 вересня 2011 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 24 жовтня 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 05 вересня 2011 року
скасовано; прийнято нову, якою позов
задоволено: визнано протиправним та
скасовано припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Севастополі від 01.07.2011 на будівництво
багатоквартирного 16-ті поверхового
житлового будинку по вул. Єрошенко, 9 в
м. Севастополі.

У поданій касаційній скарзі перший
заступник прокурора міста Севастополя
із посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 15.12.2010 Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Севастополі видано
дозвіл №329 на виконання будівельних
робіт, згідно з яким товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інтербудсервіс" надано дозвіл на
виконання будівельних робіт з
будівництва багатоквартирного
житлового будинку із
вбудовано-прибудованими об'єктами
соцкультпобуту по вул. Єрошенко, 9 м.
Севастополя. Строк дії дозволу до 31
жовтня 2012 року.

Відповідно до висновку Управління
містобудування та архітектури
Севастопольської міської державної
адміністрації від 13.09.2010 №С-182/110
погоджено робочий проект
"Багатоквартирний житловий будинок із
вбудовано-прибудованими об'єктами
соцкультпобуту по вул. Єрошенко, 9 в м.
Севастополі".

23.06.2011 прокуратурою міста Севастополя
на адресу в.о. начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Севастополі винесено
припис, згідно з яким вимагалось
невідкладно вжити заходів щодо
зупинення будівництва
багатоквартирного житлового будинку
із вбудовано-прибудованими об'єктами
соцкультпобуту по вул. Єрошенко, 9 м.
Севастополя до погодження проекту
будівельних робіт з Державою службою з
питань національної культурної
спадщини та притягнення винних осіб до
відповідальності. У приписі прокурора
зазначено, що за інформацією в.о.
генерального директора Національного
заповідника "Херсонес Таврійський"
зазначене будівництво здійснюється в
охоронній зоні заповідника, у той час
як проект будівельних робіт не
погоджено органом охорони культурної
спадщини, чим порушуються вимоги
статті 5 Закону України "Про охорону
культурної спадщини".

01.07.2011 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
місті Севастополі на виконання
зазначеного припису прокуратури міста
Севастополя видано припис, якому
запропоновано усунути порушення вимог
статті 5 Закону України "Про охорону
культурної спадщини" та пункту 9.2 ДБН
А.2.2 3 2004 «Склад, порядок розробки,
погодження та затвердження проектної
документації для будівництва», до
виконання вказаної пропозиції
приписано також зупинити будівельні
роботи на об'єкті будівництва
багатоквартирного житлового будинку.

Вказуючи на протиправність припису
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
від 01.07.2011, товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтербудсервіс"
звернулось до суду із зазначеним
позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
правомірності припису Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю від 01.07.2011 як такого, що
прийнято на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, за відсутності факту
погодження проектної документації з
органом охорони культурної спадщини.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
задовольняючи позов, виходив з того, що
на момент узгодження проектної
документації і видачі дозволу на
будівництво земельна ділянка, на якій
проводиться будівництво спірного
об'єкту в охоронну зону пам'ятка
археології національного значення
"Херсонес Таврійський" не входило, у
зв'язку з чим додаткове узгодження
проектної документації не вимагалось.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією суду апеляційної інстанції
щодо протиправності припису Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю від 01.07.2011, з огляду на
наступне.

Відповідно до положень статті 32 Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" з метою захисту традиційного
характеру середовища окремих пам'яток,
їх комплексів (ансамблів),
історико-культурних заповідників,
історико-культурних заповідних
територій навколо них мають
встановлюватися зони охорони пам'яток:
охоронні зони, зони регулювання
забудови, зони охоронюваного
ландшафту, зони охорони археологічного
культурного шару.

Список історичних населених місць
України за поданням центрального
органу виконавчої влади у сфері
охорони культурної спадщини
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

На охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон охорони
пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України, забороняються
містобудівні, архітектурні чи
ландшафтні перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що висновок про
знаходження земельної ділянки, на якій
здійснюється будівництво товариством
з обмеженою "Інтербудсервіс", в межах
комплексної охоронної зони пам'ятки
археології національного значення
«Стародавне місто Херсонес
Таврійський», зроблено прокурором на
підставі інформації в.о. генерального
директора Національного заповідника
«Херсонес Таврійський».

У той же час, як зазначено судом
апеляційної інстанції, в матеріалах
справи відсутні належні та допустимі
докази, які б підтверджували такі
висновки. Крім того, такі докази не
надані ані прокурором, ані
відповідачем.

У свою чергу, згідно з листом
Міністерства культури і туризму
України від 27.05.2011 №22-1197/7, відповідно до
науково проектної документації
стосовно меж та режимів використання
території і зон охорони пам'ятки
археології національного значення,
затверджених наказом Міністерства
культури і туризму України від 06.04.2011 №
220/0/16-11, земельна ділянка по вул.
Єрошенка, 9, де планується будівництво
багатоквартирного будинку,
розташована в межах комплексної
охоронної зони пам'ятки археології
національного значення «Стародавне
місто Херсонес Таврійський».

Погоджуючись із позицією суду
апеляційної інстанції щодо
необґрунтованості посилання
відповідача на необхідність
погодження проектної документації з
органом охорони культурної спадщини,
колегія суддів виходить з того, що межі
та режими використання територій і зон
охорони пам'ятника археології
національного значення "Херсонес
Таврійський" були затверджені наказом
Міністерства культури і туризму
України №220/0/16-11 тільки 06.04.2011, тобто
через 4 місяці після видачі дозволу на
виконання будівельних робіт, а також
після погодження проектної
документації Управлінням
містобудування та архітектури
Севастопольської міської державної
адміністрації від 13.09.2010.

Так, згідно з пунктом 8 Прикінцевих
положень Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
дозволи на виконання будівельних
робіт, отримані до набрання чинності
цим Законом, є чинними до завершення
будівництва об'єкта.

Відповідно до частини першої статті 29
Закону України "Про планування і
забудову територій", чинного на момент
отримання товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтербудсервіс"
дозволу на виконання будівельних
робіт, дозвіл на виконання будівельних
робіт - це документ, що засвідчує право
замовника та підрядника на виконання
підготовчих (якщо підготовчі роботи не
були виконані раніше відповідно до
дозволу на виконання підготовчих
робіт) і будівельних робіт, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд.

Аналіз наведеної норми свідчить про те,
що одержання дозволу на виконання
будівельних робіт, є юридичним фактом,
з яким закон пов'язує виникнення у
особи суб'єктивного права на
безпосереднє здійснення будівельних
робіт.

У свою чергу, проектна документація на
будівництво, погоджена та затверджена
в порядку, визначеному законодавством,
за змістом статті 29 Закону України "Про
планування і забудову територій", є
одним із документів, необхідних для
одержання дозволу на виконання
будівельних робіт.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що погодження проектної документації
на будівництво, як і видача дозволу на
виконання будівельних робіт з
будівництва багатоквартирного
житлового будинку із
вбудовано-прибудованими об'єктами
соцкультпобуту по вул. Єрошенко, 9 м.
Севастополя, відбулись до прийняття
Міністерством культури і туризму
України наказу від 06.04.2011 №220/0/16-11.

При цьому, судом апеляційної інстанції
вказано на недоведеність з боку
відповідача належними та допустимим
доказами наявності порушень чинного
законодавства з боку товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтербудсервіс" на момент отримання
дозволу на будівництво.

Так, відповідно до пункту 9.2 ДБН А.2.2 3 2004
«Склад, порядок розробки, погодження та
затвердження проектної документації
для будівництва», за наявності
особливих умов розташування об'єкта
(історичні зони міст, зсувонебезпечні
території та ін.) необхідно за
вказівкою органів містобудування та
архітектури (в АПЗ) погодити проектну
документацію з відповідними
організаціями.

Висновок Управління містобудування та
архітектури Севастопольської міської
державної адміністрації від 13.09.2010
№С-182/110 про погодження робочого
проекту "Багатоквартирний житловий
будинок із вбудовано-прибудованими
об'єктами соцкультпобуту по вул.
Єрошенко, 9 в м. Севастополі" не містить
приписів про додаткове узгодження
робочого проекту з будь-якими
організаціями, у тому числі і органу
виконавчої влади з охорони культурної
спадщини.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) за загальновизнаним принципом
права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що включення земельної ділянки,
на якій здійснюється будівництво, до
території і зон охорони пам'ятки
археології національного значення
після погодження суб'єктом
господарювання проектної документації
на будівництво та отримання дозволу на
виконання будівельних робіт, не є
підставою для висновку про
недотримання суб'єктом господарювання
вимог щодо погодження проектної
документації з органом охорони
культурної спадщини, оскільки на
момент здійснення такого погодження,
зазначені вимоги законодавством не
передбачались.

З урахуванням викладеного, виходячи із
завдань адміністративного
судочинства, передбачених частиною
першою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів погоджується
із позицією суду апеляційної інстанції
щодо протиправності припису Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Севастополі від 01.07.2011
як такого, що прийнято за відсутності
передбачених законом підстав, без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, у
зв'язку з чим вказує на обґрунтованість
позиції суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу першого заступника
прокурора міста Севастополя залишити
без задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст. ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: