Справа № 2а-10156/11
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/800/12466/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко
Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області на постанову Тальнівського
районного суду Черкаської області від
12 жовтня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2013 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області,

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області (далі - УПФУ) про
визнання дій щодо відмови УПФУ у
зарахуванні йому до стажу роботи судді,
що дає право на щомісячне довічне
утримання судді, календарного періоду
проходження строкової військової
служби та половини строку навчання за
денною формою у вищому юридичному
навчальному закладі протиправними,
зобов'язання УПФУ призначити щомісячне
грошове утримання, як судді у
відставці, з 25.12.2010 року, у розмірі 90%,
його заробітку, зарахувати до стажу
судді, що дає право на щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці, половину строку навчання на
денному відділенні Харківського
юридичного інституту ім. Ф.Е.
Дзержинського - 1 рік 11 місяців 14 днів та
календарний період проходження
строкової військової служби - 1 рік 11
місяців 26 днів.

12 жовтня 2011 року постановою
Тальнівського районного суду
Черкаської області, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року, позов задоволений.

Дії УПФУ щодо відмови ОСОБА_2 у
зарахуванні до стажу роботи судді, що
дає право на щомісячне довічне
утримання судді, календарного періоду
проходження строкової військової
служби та половини строку навчання за
денною формою у вищому юридичному
навчальному закладі визнанні
протиправними; зобов'язано УПФУ
призначити щомісячне грошове
утримання судді у відставці ОСОБА_2 з
25.12.2010 року, у розмірі 90% його заробітку,
зарахувати до стажу судді, що дає право
на щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці, половину строку
навчання на денному відділенні
Харківського юридичного інституту ім.
Ф.Е. Дзержинського - 1 рік 11 місяців 14
днів та календарний період проходження
строкової військової служби - 1 рік 11
місяців 26 днів.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанції зазначили, що
постановою Кабінету Міністрів України
№ 865 від 3.09.2005 року передбачено
включення до стажу роботи судді, що дає
право на щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці, половину
строку навчання у вищому юридичному
закладі та календарний період
проходження строкової військової
служби, з урахуванням якого стаж роботи
ОСОБА_2 складає 26 років З місяці 8 днів,
що дає йому право на призначення
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 90 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови
Тальнівського районного суду
Черкаської області та ухвали
Київського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, з 18 травня 1978
року до 16 травня 1980 року ОСОБА_2
проходив дійсну військову службу в
Збройних Силах СРСР; з 1 вересня 1984 року
до 30 червня 1988 року навчався на денній
формі в Харківському юридичному
інституті ім. Ф.Е. Дзержинського; з 18
липня 1988 року до 28 квітня 1995 року
працював на прокурорсько-слідчих
посадах в органах прокуратури
Черкаської області.

З 28 квітня 1995 року до 23 грудня 2010 року
ОСОБА_2 працював суддею Тальнівського
районного суду Черкаської області.
Звільнений з посади судді у зв'язку з
поданням заяви про відставку.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» до стажу роботи, що
дає право на відставку судді та
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, крім роботи на
посадах суддів судів України,
державних арбітрів, арбітрів відомчих
арбітражів України, зараховується
також час роботи на посадах суддів і
арбітрів у судах та державному і
відомчому арбітражі колишнього СРСР та
республік, що раніше входили до складу
СРСР, час роботи на посадах,
безпосередньо пов'язаних з
керівництвом та контролем за
діяльністю судів у Верховному Суді
України, в обласних судах, Київському і
Севастопольському міських судах,
Міністерстві юстиції України та
підвідомчих йому органах на місцях, за
діяльністю арбітражів у Державному
арбітражі України, Вищому арбітражному
суді України, а також на посадах
прокурорів і слідчих за умови
наявності у всіх зазначених осіб стажу
роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з п. 3-1 постанови Кабінету
Міністрів України № 865 від 3.09.2005 року
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» до стажу роботи, що
дає судді право на відставку та
одержання щомісячного грошового
утримання, за умови роботи на посаді
судді не менш як 10 років, зараховується,
крім стажу трудової діяльності,
визначеного законом, половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах та календарний період
проходження строкової військової
служби.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що ОСОБА_2
підтверджений стаж роботи 26 років 3
місяці 8 днів, що дає право на його
щомісячне довічне грошове утримання,
як судді у відставці.

Висновки судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч.1 ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухваленні з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області відхилити.

Постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 12 жовтня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.