Справа № 805/485/14
Суддя: Спасова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 р.
Справа № 805/485/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14-20 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Спасової Н.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Куйбишевському районі міста Донецька
про стягнення суми витрат з виплати
пенсії по втраті годувальника за
період з 01.07.2013 року по 30.09.2013 року на
загальну суму 450,00 грн.,-

В С Т А Н О
В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі міста Донецька про стягнення
суми витрат з виплати пенсії по втраті
годувальника за період з 01.07.2013 року по
30.09.2013 року на загальну суму 450,00 грн. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності", органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
починаючи з 1 квітня 2001 року, повинні
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду пенсії, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійних
захворювань. Механізм відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
Пенсійному фонду України зазначених
витрат визначено Порядком,
затвердженим постановою правління ПФУ
від 03.03.2003 року № 5-4 та правлінням Фонду
соцстрахування від нещасних випадків
України від 04.03.2003 року №4,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 16.05.2003 року № 376/7697. На підставі
наведених нормативно-правових актів
позивачем було направлено відповідачу
відповідні Акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.07.2013 року по
30.09.2013 року на загальну суму 450,00 грн.,
які не були прийняті Фондом у в'язку з
тим, що на момент смерті годувальника
утриманець був працездатним, що не
передбачено вищевказаним Порядком. З
даним висновком відповідача позивач не
погодився та просив стягнути суму
витрат у розмірі 450,00 грн. у судовому
порядку.

У судове засідання, призначене на 27
січня 2014 року сторони не з'явились. Про
дату, час та місце судового розгляду
справи були повідомлені належним
чином. До відділу діловодства та
документообігу Донецького окружного
адміністративного суду надали заяви
про розгляд справи без участі їх
представників.

Крім того, представником відповідача
були подані заперечення на
адміністративний позов, в яких
зазначено, що позовні вимоги УПФУ в
Куйбишевському районі міста Донецька є
необґрунтованими, оскільки позивачем
ні до відділення Фонду, ні до суду не
було надано жодного доказу, що
пенсіонер зазначений в позовній заяві
мав право на отримання страхових
виплат у разі смерті потерпілого
встановлених ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Посилання позивача на
ст. 24 вищезазначеного Закону, як
підставу для відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду є
необґрунтованими, оскільки у даному
випадку виник спір не саме, який фонд
повинен відшкодовувати, а саме права
цього пенсіонера на отримання ним
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника. Так, представник
відповідача зазначив, що згідно з
законодавством України причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів. Про це також вказано у
постанові Верховного суду України від
23.05.2011 року. Довідку яку було надано
позивачем до позовної заяви не є
довідкою саме МСЕК. Крім того,
представник відповідача зазначив, що
виплата Фондом непередбачених
страхових виплат буде свідчити про
порушення основних принципів
страхування від нещасного випадку
безпосередньо в частині нецільового
використання коштів та може призвести
до розбалансування бюджету Фонду. На
підставі вищевикладеного представник
відповідача просив позивачеві у
позовних вимогах відмовити повністю.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, що мають значення
для вирішення спору та перевіривши їх
наявними доказами, визначившись із
правовою нормою, яку слід застосувати
до спірних відносин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька з
липня по вересень (включно) 2013 року
щомісячно направлялися до відповідача
акти щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, які були
відділенням Фонду підписані у меншій
сумі. (а.с.5а-10)

З розрахунку суми заборгованості
відповідача перед Пенсійним фондом за
період з 01.07.2013 року по 30.09.2013
вбачається, що спірним питанням у
даному випадку є саме відшкодування
витрат, здійснених на виплату ОСОБА_1
пенсії по втраті годувальника. (а.с.5)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією паспорту
громадянина України серії НОМЕР_1.
(а.с.11)

Згідно свідоцтва про народження
батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2.(а.с.12)

ОСОБА_1 є інвалідом дитинства 2 групи по
зору, про що свідчить довідка серії
ДОН-07 № 060889 від 06.10.2009 року.(а.с.16)

Відповідно до Акту № 163 про нещасний
випадок на виробництві 14.07.1990 ОСОБА_2
отримав виробничу травму - закрита
черепно-мозкова травма, струс
головного мозку середньої тяжкості, що
викликало порушення дихання. (а.с.20-22)

З Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2
встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2
помер, про що в Книзі реєстрації
смертей Відділу реєстрації актів
цивільного стану Жданівського
міського управління юстиції Донецької
області зроблений актового запис № 116
від 25.06.2007 року (а.с.14)

Згідно довідки про причину смерті до
форми № 106/о № 256, виданої 25.07.2007 року
лікарем Крим С.С., причиною смерті
ОСОБА_2 стали віддалені наслідки
внутрішньочерепної травми. (а.с.15)

Матеріали справи не містять довідки
МСЕК, що підтверджує
причинно-наслідковий зв'язок смерті
годувальника з отриманим ним трудовим
каліцтвом. Принаймні позивач до
позовної заяви такої довідки не додав,
що дає підстави суду дійти висновку про
її відсутність.

З розпорядження УПФУ у Куйбишевському
районі м. Донецька №191435 від 22.03.2012 року
вбачається, що ОСОБА_1 є отримувачем
пенсії по втраті годувальника - ОСОБА_2
(а.с.17,18)

Як вже зазначалось раніше, відмову у
прийнятті до заліку та подальшого
відшкодування на централізованому
рівні відповідач мотивував
відсутністю довідки МСЕК, яка б
підтверджувала причинно-наслідковий
зв'язок між смертю ОСОБА_2 та отриманим
ним каліцтвом, а отже відсутністю
підстав для віднесення вказаних витрат
за рахунок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Вирішуючи питання, чи мають витрати,
здійсненні позивачем по особовій
справі ОСОБА_1, відшкодовуватися за
рахунок відповідача, суд виходить з
наступних положень законодавства та
встановлених обставин справи.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР (далі - Основи) встановлено,
що загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Статтею 10 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що пенсійне
забезпечення, відповідно до цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає,
що призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати теж
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності"
(надалі Закон України N 1105-XIV).

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону N 1105-XIV Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Статтею 34 Закону України N 1105-XIV
передбачено, що виплата пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення, а вразі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
особи, зазначені у ст. 33 Закону.

В даний час ці пенсії призначаються та
виплачуються згідно Закону України
"Про пенсійне забезпечення" органами
Пенсійного Фонду України, які
відшкодовуються за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві.

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Згідно з п.2.10 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15.11.2005 року
№ 606, висновок про наявність або
відсутність причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
оформляється довідкою у трьох
примірниках, що використовується МСЕК
за формою, що затверджується МОЗ
України та видається: перший - установі,
що надавала направлення до МСЕК, другий
- відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
(форма акта затверджується МОЗ
України).

Отже, належним і допустимим доказом на
підтвердження наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю годувальника та нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням є довідка
МСЕК.

Із змісту наведеного вбачається, що
законодавством прямо визначено умови
отримання пенсії по втраті
годувальника, які виплачуються за
рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
серед яких наявність довідки МСЕК ,що б
підтверджувала причинно-наслідкового
зв'язку між смертю годувальника та
отриманим ним трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов
висновку, що відповідач не повинен
відшкодовувати позивачу понесені ним
витрати по виплаті пенсії ОСОБА_1,
оскільки позивачем не доведений
належними доказами (довідка МСЕК) перед
судом наявність причино-наслідкового
зв'язку між смертю годувальника та
нещасним випадком на виробництві, а
тому позов УПФУ в Куйбишевському
районі міста Донецька про стягнення
суми витрат з виплати пенсії по втраті
годувальника за період з 01.07.2013 року по
30.09.2013 року на загальну суму 450,00 грн. є
таким, що не підлягає задоволенню.

До цього, суд зазначає, що питання з
відшкодування за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань України витрат по
виплаті пенсій по особовій справі
ОСОБА_1 вже було предметом судового
розгляду. Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
13 травня 2013 року, залишеною в силі
ухвалою Донецького апеляційного суду
від 03.07.2013 року, по справі № 805/5412/13-а за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі м.
Донецька Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань в Україні в
Куйбишевському районі м. Донецька
Донецької області про зобов'язання
вчинити певні дії у задоволенні позову
відмовлено.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати
з відповідача не підлягають стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
Основами законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР, Законом України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності " від
22 лютого 2001 року N 2272-III, Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань , які спричинили втрату
працездатності " від 23 вересня 1999 року N
1105-XIV, Законом України "Про пенсійне
забезпечення " від 5 листопада 1991 року N
1788-XII, Постановою Правління Пенсійного
фонду України та Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 року № 5-4/4, ст.ст.
2, 7-12, 69-72, 87-98, 128, 122-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

В задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі міста Донецька
до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Куйбишевському районі міста Донецька
про стягнення суми витрат з виплати
пенсії по втраті годувальника за
період з 01.07.2013 року по 30.09.2013 року на
загальну суму 450,00 грн. - відмовити у
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У випадку подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова складена та підписана у
нарадчій кімнаті 27 січня 2014 року.

Суддя
Спасова Н.В.