Справа № 2а-6205/10/1670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 року м. Київ
К/9991/37342/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.02.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011

у справі № 2а-6205/10/1670

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Полтаві

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м.
Полтаві звернулась до Полтавського
окружного адміністративного суду з
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.02.2011
позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.02.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
що відповідачем проведена 24.07.2009
перевірку щодо дотримання суб'єктом
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій
господарської одиниці магазину, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 та
належить суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3, за результатом якої прийнято
акт №0325/16/01/23-435/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог . п. 1, 3, 11, 12, 13 ст. 3
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".

За наслідками висновків
вищезазначеного акту відповідачем
було прийнято повідомлення-рішення
№ від 10.08.2010 р. на суму 1727,80 грн.
Платіжним дорученням №52 від 19.01.2011
року відповідачем сплачено
застосовані до нього штрафні санкції в
сумі 801 грн.

06.04.2010 року відповідачем проведено
перевірку щодо дотримання суб'єктом
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій
господарської одиниці магазину, що
розташований за м. Полтава, вул.. С.
Разіна, 5 та належить відповідачу.

За результатами перевірки 06.04.2010
року складено акт №0251/16/01/23-323/НОМЕР_1
яким встановлено порушення вимог п. 6, 11,
12, 13 ст. 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

На підставі акту №0251/16/01/23-323/НОМЕР_1
від 06.04.2010 р. та у відповідності до п.1,
п.3, п.6, ст.17, ст.21, ст.22 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг"
винесено рішення №/0 від 21.04.2010 р.
на суму 7421,2 грн., яке отримано
відповідачем 26.04.2010 року, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Згідно положень Постанови
Кабінету Міністрів України № 1269 від
26.09.2001 для суб'єктів малого
підприємництва, до яких належить
позивач, передбачено ведення Книги
обліку доходів та витрат.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що позивач веде Книгу обліку
доходів і витрат, кількість товару, що
залишалася на місці реалізації,
повністю відповідала відомостям, що
містилися в реєстраторі розрахункових
операцій.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, щодо того, що
нормами чинного законодавства не
встановлено порядок ведення обліку
товарних запасів для фізичних
осіб-підприємців, а форма Книги обліку
доходів і витрат не передбачає ведення
обліку товарних запасів.

Пунктом 11 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в
Україні»органи державної податкової
служби у випадках, в межах компетенції
та у порядку, встановлених законами
України, мають право застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні)
санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
недоїмки, пені у випадках, порядку та
розмірах, встановлених законами
України.

За порушення вимог Закону України
„Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", встановлена відповідальність
у виді застосування фінансових
санкцій, яка застосовується за
рішенням відповідних органів
державної податкової служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 238
Господарського кодексу України за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Фінансові санкції у вигляді
штрафів за порушення порядку
здійснення розрахункових операцій
підпадають під визначення
адміністративно-господарських санкцій
у розумінні ст. 238, 239 Господарського
кодексу України, які можуть
застосовуватися виключно у межах
строків, визначених ст. 250 цього
Кодексу.

Статтею 250 Господарського кодексу
України передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Оскільки податковим органом
встановлено порушення 24.07.2009 року, на
підставі фіскального чеку №1065
виданого 05.05.2008 року та застосовано
штрафну санкцію 10.08.2009 року рішенням
№/0, тобто після закінчення одного
року з дня виявлення порушення, колегія
суддів дійшла висновку, що суди
попередніх інстанцій правильно
відмовили у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення штрафних санкцій в сумі
3337,25 грн. застосованих рішенням
№/0 від 10.08.2009 року.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
23.02.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2011 у справі № 2а-6205/10/1670 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 23.02.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 у
справі № 2а-6205/10/1670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко