Справа № 872/1135/13
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2013-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2013 р.справа № 1170/2а-3718/12

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Чабаненко С.В.

суддів: Головко О.В.
Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2012 року по справі № 1170/2а-3718/12

за позовом ОСОБА_1

до відділу Державної виконавчої
служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції

про визнання дій неправомірними та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року по справі № 1170/2а-3718/12 у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
(надалі - Закон) виконавче провадження
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Не погодившись з постановою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно
якої скаржник просить скасувати
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року, як таку що винесена, з
порушенням норм матеріального, та
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про задоволення позову. На
думку апелянта, суд не врахував, що у
матеріалах виконавчого провадження
під №34807099 від 18.10.12 відсутня заява
стягувача про примусове виконання
рішення суду, окрім того, він не був
повідомлений про розгляд справи та
рішення суду, а місцем його реєстрації
та проживання є м. Київ, де і мають
провадитися виконавчі дії.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

В судове засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних у справі доказів,
виходячи з розуміння ч. 4 ст. 196 КАС
України, нез'явлення в судове засідання
представників сторін не перешкоджає
розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що ОСОБА_1 з 27.05.99 зареєстрований як
фізична особа-підприємець
Олександрійською районною державною
адміністрацією.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 27.06.12 в
адміністративній справі №1170/2а-1356/12
задоволено позов Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та
стягнуто з нього на користь Державного
бюджету України в особі
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції податковий борг у
розмірі 50 743, 32 грн.

На виконання вказаної постанови суду,
яка набрала законної сили 31.08.12,
стягувачеві - Олександрійській ОДПІ -
18.09.12 судом видано виконавчий лист.

Заявою №5284/10/19-020 від 12.10.12
Олександрійська ОДПІ пред'явила
вказаний виконавчий лист для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції (наділ - ВДВС
Олександрійського МУЮ). Зазначена
заява надійшла до відділу 16.10.12, а 17.10.12
виконавчий лист був переданий на
виконання державному виконавцю
Волощенку Я.Ю.

Постановою державного виконавця ВДВС
Олександрійського МУЮ №34807099 від 18.10.12
відкрито виконавче провадження щодо
виконання вказаного виконавчого листа
та встановлено боржнику - ОСОБА_1 - строк
для добровільного виконання до 25.10.12..
Зазначена постанова листом №32706 від
18.10.12 направлена на адресу боржника,
вказану у виконавчому листі, та
отримана ним 23.10.12.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності оскарженої постанови
про відкриття виконавчого провадження
№34807099 від 18.10.12 р., та вважає зазначити
наступне.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України передбачено, що
стягнення податкового боргу платника
податку - фізичної особи за рішенням
суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
(надалі - Закон) виконавче провадження,
як завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб), -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 8 Закону
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом.

За виконавчим документом про стягнення
в дохід держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступає орган, за
позовом якого судом винесено
відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення. За іншими виконавчими
документами про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступають органи
державної податкової служби.

Частиною 1 статті 11 Закону встановлено,
що державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 17 Закону передбачено
- примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 17 Закону визначено
перелік виконавчих документів, які
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема: 1)
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Підстави для відкриття виконавчого
провадження передбачені статтею 19
Закону. Відповідно до пункту 1 частини 1
вказаної статті державний виконавець
відкриває виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону, за
заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 25 Закону
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно з частиною 5 статті 20 Закону, у
разі якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня з
моменту, коли йому стали відомі
зазначені обставини, надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника, про
що повідомляє стягувачу.

Абзацом 5 статті 1 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців",
встановлено, - місце проживання
фізичної особи - житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо) у відповідному населеному пункті,
в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово, що
знаходиться за певною адресою, за якою
здійснюється зв'язок з фізичною особою
- підприємцем;

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців", яка
визначає статус відомостей Єдиного
державного реєстру, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні. Третя особа не
може посилатися на них у спорі у разі,
якщо вона знала або могла знати про те,
що такі відомості є недостовірними.
Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, не були до нього внесені, вони
не можуть бути використані в спорі з
третьою особою, крім випадків, коли
третя особа знала або могла знати ці
відомості.

Як встановлено судом першої інстанції,
та підтверджено матеріалами справи,
виконавчий лист, виданий 18.09.12 на
виконання постанови Кіровоградського
окружного адміністративного суду у
справі №1170/2а-1356/12, яка набрала законної
сили 31.08.12, є виконавчим документом у
розумінні п.1 ч.2 ст.17 Закону України
"Про виконавче провадження", відповідає
вимогам до виконавчого документа,
встановленим ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження". Станом на 12.10.12 -
день подання заяви про відкриття
виконавчого провадження - річний строк
пред'явлення цього виконавчого
документу до виконання, визначений
пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону, не
закінчився. Вказаний виконавчий лист
пред'явлений стягувачем до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 15.11.2012 року
місце проживання фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 є АДРЕСА_1, саме за
цією адресою він, як боржник у
виконавчому провадженні №34807099,
отримав адресовану йому постанову про
відкриття виконавчого провадження від
18.10.12.

У зв'язку з чим, доводи наведені у
апеляційній скарзі, що місцем
реєстрації та проживання позивача є м.
Київ, де і мають провадитися виконавчі
дії, що в свою чергу є підставою для
скасування спірної постанови про
відкриття виконавчого провадження,
колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Окрім того, позивач не позбавлений
права ініціювати передачу відкритого
відповідачем виконавчого провадження
від ВДВС Олександрійського МУЮ до
іншого органу ДВС за місцем реєстрації
свого місця проживання, за умови
відсутності його майна на території м.
Олександрії та Олександрійського
району.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивачем суду не надано доказів
наявності обставин, передбачених
частиною 1 статті 26 Закону, які б
виключали здійснення виконавчого
провадження за виконавчим листом,
виданим 18.09.12 Кіровоградським окружним
адміністративним судом в
адміністративній справі №1170/2а-1356/12, та
могли бути підставами для відмови у
відкритті виконавчого провадження за
ним.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та застосування ст. 202 КАС
України.

Керуючись ст.55, ст.196, п.1.ч.1 ст.198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.206 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року по справі № 1170/2а-3718/12 - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року по справі № 1170/2а-3718/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та
може бути оскаржена відповідно до ст.212
КАС України.

Головуючий:
С.В. Чабаненко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова