Справа № 824/1203/13-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/1203/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - Романіки О.В.,
Черватюка А.А.;

представника відповідача - Нестерюк
О.Д.;

представника третьої особи ДПІ у
Вижницькому районі - Бойчук І.Я.;

представника третьої особи Мигівська
сільська рада - не з'явився;

представника третьої особи Виженська
сільська рада - не з'явився;

представника третьої особи
Долішньошепітська сільська рада - не
з'явився;

представника третьої особи
Карапчівська сільська рада - не
з'явився.

розглянувши у судовому засіданні в
приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області до Вижницької районної
державної адміністрації, треті особи
на стороні відповідача, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Державна податкова інспекція у
Вижницькому районі Головного
управління Міндоходів в Чернівецькій
області, Мигівська сільська рада,
Виженська сільська рада,
Долішньошепітська сільська рада,
Карапчівська сільська рада, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в
Чернівецькій області (далі-Позивач або
ДФІ) звернулася до суду з
адміністративним позовом (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог) до Вижницької районної
державної адміністрації
(далі-Відповідач), треті особи на
стороні відповідача, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Державна податкова інспекція у
Вижницькому районі Головного
управління Міндоходів в Чернівецькій
області, Мигівська сільська рада,
Виженська сільська рада,
Долішньошепітська сільська рада,
Карапчівська сільська рада про
виконання вимог.

Позов обґрунтовується тим, що
відповідно до п. 1.2.6.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на III квартал 2012
року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Вижницької районної державної
адміністрації за 2010-2011 роки та
січень-листопад 2012 року.

За результатами проведеної ревізії
Вижницької районної державної
адміністрації, встановлено ряд
фінансових порушень, які зафіксовані в
акті ревізії від 25.12.2012 року №24-08/510.

Відтак, на підставі п.7 ст. 10 Закону
України від 26.01.1993 року №2939-ХП «Про
основні засади державного фінансового
контролю в Україні» та п.п. 15 п. 6
Положення «Про державну фінансову
інспекцію України» від 23.04.2011 року
№499/2011 на адресу відповідача
направлено вимоги про усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства. Однак, відповідачем не
забезпечено виконання вимог в повному
обсязі від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101.

Представники позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд позов задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві
(з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог), де просили суд
прийняти рішення, яким зобов'язати
Вижницьку районну державну
адміністрацію виконати вимоги ДФІ в
області від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101, а
саме забезпечити відшкодування коштів
до відповідних місцевих бюджетів в
загальній сумі 77757,99 грн., з них до
Чернівецького обласного бюджету в сумі
19467,49 грн., Вижницького районного
бюджету в сумі 11684,50 грн.,
Берегометського селищного бюджету в
сумі 11366,97 грн., Карапчівського
сільського бюджету в сумі 3414,57 грн.,
Мигівського сільського бюджету в сумі
31824,46 грн., в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи з орендарями земельних ділянок
рекреаційного призначення.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Крім того зазначив, що відділом
Держкомзему у Вижницькому районі 21
вересня 2010 року було розроблено
листи-повідомлення Вижницької
районної державної адміністрації за №
01.34-1396, № 01.34-1397, № 01.34-1398, № 01.34-1399, №
01.34-1400, № 01.34-1401, №01.34-1402, № 01.34-1403, №
01.34-1404, № 01.34-1405, № 01.34-1406 на лист
звернення ДПІ у Вижницькому районі №
10187/10117-011 від 15.09.2010 року та було
попереджено орендарів земельних
ділянок про укладення додаткових угод
до договорів оренди земельних ділянок.

Також представник відповідача
зазначає, що жодних підстав для
задоволення позову немає, оскільки
вимоги пред'явлені позивачем
виконуються. На адреси всіх зазначених
позивачем у позові фізичних
осіб-підприємців та юридичних осіб
були надіслані претензії на суми
визначені в акті ревізії від 25.12.2012 року
№24-08/510 та у адміністративному позові.

Враховуючи вищевикладене представник
відповідача вважає, що на виконання
вимог Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 04.01.2013 року
№24-08-15-15/101, ним було вжито всіх заходів,
в частині проведення
претензійно-позовної роботи з
орендарями земельних ділянок, а тому
позовні вимоги є безпідставними.

Представник третьої особи ДПІ у
Вижницькому районі заперечував проти
заявлених позовних вимог, просив в
позові відмовити.

Представник третьої особи Мигівської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи, надав суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Виженської
сільської ради в судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи, надав суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи
Долішньошепітської сільської ради в
судове засідання не з'явився, хоча був
повідомлений належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, надав
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Представник третьої особи
Карапчівської сільської ради в судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений належним чином про дату,
час та місце розгляду справи, надав
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов не належить до задоволення, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1.2.6.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на III квартал 2012
року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Вижницької районної державної
адміністрації за 2010-2011 роки та
січень-листопад 2012 року.

За результатами проведеної ревізії
Вижницької районної державної
адміністрації, встановлено ряд
фінансових порушень, які зафіксовані в
акті ревізії від 25.12.2012 року №24-08/510.

Згідно ревізії, на підставі п.7 ст. 10
Закону України від 26.01.1993 року №2939-ХП
«Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні» та п.п.
15 п. 6 Положення «Про державну фінансову
інспекції в Україні» від 23.04.2011 року
№499/2011, позивач направив відповідачеві
вимоги від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101 про
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства, а саме забезпечити
відшкодування коштів до відповідних
місцевих бюджетів в загальній сумі
77757,99 грн., з них до Чернівецького
обласного бюджету в сумі 19467,49 грн.,
Вижницького районного бюджету в сумі
11684,50 грн., Берегометського селищного
бюджету в сумі 11366,97 грн.,
Карапчівського сільського бюджету в
сумі 3414,57 грн., Мигівського сільського
бюджету в сумі 31824,46 грн., в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з
орендарями земельних ділянок
рекреаційного призначення.

Однак відповідачем не забезпечено
виконання вимог, при тому, що згідно із
ч.2 ст.15 Закону України від 26.01.1993 року
№2939-ХП «Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні»
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Викладене свідчить про те, що суд, як
орган судової влади, повинен діяти у
відповідності до Конституції та
законів України і захищати порушене
право в спосіб, установлений законом.

Статус державної фінансової інспекції
України, її функції та правові основи
діяльності визначаються Законом
України «Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року №2939-ХІІ (далі - Закон №
2939-ХІІ).

Державна фінансова інспекція є органом
державної влади і, відповідно, її
діяльність має підпорядковуватись
вимогам наведеної норми Конституції
України та аналогічним вимогам Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні".

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону України
«Про основні засади державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 року №2939-ХІІ органам Державної
фінансової інспекції надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Виходячи із змісту вказаних норм, ДФІ в
Чернівецькій області як суб'єкт
владних повноважень, має право
звертатися до суду з позовом,
спрямованим на виконання своїх
управлінських функцій, право на яке
передбачене ч. 10 ст. 10 Закону.

Згідно ст.15 Закону України №2939, законні
вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Підпунктами 15, 17 п.6 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 23.04.2011року №499/2011 визначено,
що Державній фінансовій інспекції
надано право пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Проте, дане право варто розглядати у
контексті з нормами статті 10
зазначеного вище Закону, які
встановлюють обов'язок службових осіб
об'єктів, що ревізуються, виконувати
лише законні вимоги службових осіб
державної фінансової інспекції.

Отже, органи Державної фінансової
інспекції під час пред'явлення
підконтрольним установам, що
ревізуються, вимог щодо усунення
виявлених порушень законодавства та
обираючи спосіб усунення цих порушень
повинні виходити з того, щоб при
виконанні цих вимог у зазначений
спосіб підконтрольні суб'єкти не
вчиняли нових порушень чинного
законодавства.

Відповідно до Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави. Використання власності на
землю не може завдавати шкоди правам і
свободам громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Закон України "Про оренду землі" від
06.10.1998 № 161-ХIV (далі - Закон №161) визначає
оренду землі як засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності (стаття 1). Статтею 2
вказаного Закону визначено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України
(надалі - ЦК України), цим Законом,
законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону №161 договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону №161
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Згідно з п.п. 288.1, 288.2, 288.3 ст. 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки. Платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки. Об'єктом оподаткування є
земельна ділянка, надана в оренду.

Ревізією дотримання законодавства при
встановленні ставок орендної плати при
укладанні та перегляді умов договорів
оренди на земельні ділянки поза межами
населених пунктів Вижницького району
встановлено окремі порушення.

Так, під час ревізії встановлено, що між
Вижницькою районною державною
адміністрацією та фізичними і
юридичними особами в період з 2005 по
03.06.2008 року укладались договори оренди
на земельні ділянки рекреаційного
призначення з встановленням ставки
орендної плати від 1,5 до 10 відсотків
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки.

Згідно ч.2 ст.6 ГПК України підприємства
та організації, чиї права і законні
інтереси порушено, з метою
безпосереднього врегулювання спору з
порушником цих прав та інтересів
звертаються до нього з письмовою
претензією.

Стаття 7 ГПК України передбачає, що
претензія розглядається в місячний
строк, який обчислюється з дня
одержання претензії.

Під час судового розгляду
представником відповідача були надані
та дослідженні документи, які
підтверджували, що ним вчинено дії щодо
виконання вимог позивача.

Судом встановлено, що відділом
Держкомзему у Вижницькому районі 21
вересня 2010 року було розроблено
листи-повідомлення Вижницької
районної державної адміністрації за №
01.34-1396, № 01.34-1397, № 01.34-1398, № 01.34-1399, №
01.34-1400, № 01.34-1401, №01.34-1402, № 01.34-1403, №
01.34-1404, № 01.34-1405, № 01.34-1406 на лист
звернення ДПІ у Вижницькому районі
№10187/10117-011 від 15.09.2010 року та було
попереджено орендарів земельних
ділянок про укладення додаткових угод
до договорів оренди земельних ділянок.

Також, відповідачем проведено
претензійну роботу з орендарями
земельних ділянок та направлено
претензії на суми вказані у вимозі
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 04.01.2013 року
№24-08-15-15/101, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. 83-130).

Крім того, 28 серпня 2013 року Вижницькою
районною державною адміністрацією
були направлені супровідні листи за №
01.34-1406, № 01.34-1407, № 01.34-1408, № 01.34-1409, №
01.34-1410, № 01.34-1411, № 01.34-1412, № 01.34-1413, №
01.34-1414, №01.34-1415, № 01.34-1416, № 01.34-1417, №
01.34-1418, № 01.34-1421 з матеріалами по
фізичних та юридичних особах, які
згідно Акту виявлених порушень ревізії
фінансово-господарської діяльності
Вижницької районної державної
адміністрації за 2010-2011 роки та
січень-листопад 2012 року від 25.12.2012 року
за № 24-08/510 Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області та із
врахуванням листа ДПІ у Вижницькому
районі Головного Управління
Міндоходів у Чернівецькій області від
20.08.2013 року за № 153/9/24-01-20-020 до
Прокуратури Вижницького району для
представлення інтересів держави в
особі Вижницької районної державної
адміністрації у судових органах до
фізичних і юридичних осіб по
відшкодуванню орендної плати згідно
Акту ревізії від 25.12.2012 року за № 24 -08/510,
що підтверджується матеріалами справи
(а.с. 69-82).

За таких обставин, суд вважає, що
оскільки позивач в позовних вимогах
просив забезпечити відшкодування
коштів до відповідних місцевих
бюджетів в загальній сумі 77757,99 грн.
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з
орендарями земельних ділянок
рекреаційного призначення, то
відповідач вчинив дії на виконання
Вимог, зокрема проведено претензійну
роботу та направлено претензії на суми
вказані у вимозі Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області від
04.01.2013 року №24-08-15-15/101.

Разом з тим, суд вважає, що вимога
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 04.01.2013 року
№24-08-15-15/101, якою від відповідача
вимагалось провести
претензійно-позовну роботу з
орендарями щодо перерахування до
місцевого бюджету орендної плати в
загальній сумі 77757,99 грн. не відповідає
положенням ст.15 Закону України №2939, з
наступних підстав.

Відповідно до п.п. 14.1.136. п.14.1. ст. 14
Податкового кодексу України орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності - обов'язковий
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата). Розділом XIII цього
Кодексу врегульовано питання плати за
землю.

Згідно п.п. 9.1.10. п. 9.1. ст. 9 Податкового
кодексу України, плата за землю
належить до загальнодержавних
податків та зборів.

Згідно п. 288.7. ст. 188 Податкового кодексу
України податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Згідно ст. 19 Податкового кодексу
України контролюючі органи здійснюють,
зокрема, такі функції: адміністрування
податків, зборів, платежів; контролюють
своєчасність подання платниками
податків та платниками єдиного внеску
передбаченої законом звітності
(декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів),
своєчасність, достовірність, повноту
нарахування та сплати податків, зборів,
платежів; здійснюють відстрочення,
розстрочення та реструктуризацію
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу, недоїмки із сплати
єдиного внеску, а також списання
безнадійного податкового боргу;
здійснюють контроль за додержанням
виконавчими органами сільських і
селищних рад порядку прийняття та
обліку податків і зборів від платників
податків, своєчасністю і повнотою
перерахування зазначених сум до
бюджету; забезпечують визначення в
установлених цим Кодексом, іншими
законами України випадках сум
податкових та грошових зобов'язань
платників податків, застосування і
своєчасне стягнення сум передбачених
законом штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) за порушення податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового
кодексу України контролюючими
органами є органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізує державну податкову, державну
митну політику, забезпечує формування
та реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску, його територіальні
органи.

Таким контролюючим органом, який
уповноважений здійснювати контроль за
своєчасністю, достовірність, повноту
нарахування та сплатою податків, в тому
числі і орендної плати за землю, - є
органи доходів і зборів.

Пунктом 19 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року № 550 встановлено, що якщо під час
ревізії виявлено факти порушення
законодавства, вжиття заходів щодо
яких не належить до компетенції
контролюючого органу (зокрема, з питань
обігу готівки, валютних операцій,
формування об'єкта та/або бази
оподаткування, ціноутворення,
управління державним майном,
дотримання антимонопольного
законодавства та інших), посадові особи
контролюючого органу невідкладно
письмово повідомляють про це керівнику
контролюючого органу чи його
заступнику, які забезпечують
інформування відповідних державних
органів про такі факти.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 2939
проведення планових виїзних ревізій
здійснюється органами державного
фінансового контролю одночасно з
іншими органами виконавчої влади,
уповноваженими здійснювати контроль
за нарахуванням і сплатою податків
та зборів. Порядок координації
проведення планових виїзних
перевірок органами виконавчої влади,
уповноваженими здійснювати контроль
за нарахуванням і сплатою податків та
зборів, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010року №1234 "Про затвердження
Порядку координації проведення
планових виїзних перевірок органами
виконавчої влади, уповноваженими
здійснювати контроль за нарахуванням і
сплатою податків та зборів" відповідно
до пункту 77.5 статті 77 Податкового
кодексу України та статті 11 Закону
України №2939 затверджено Порядок
координації проведення планових
виїзних перевірок органами виконавчої
влади, уповноваженими здійснювати
контроль за нарахуванням і сплатою
податків та зборів.

Пунктом 6 Порядку координації
проведення планових виїзних перевірок
органами виконавчої влади,
уповноваженими здійснювати контроль
за нарахуванням і сплатою податків та
зборів встановлено, що у разі виявлення
органом державного фінансового
контролю в ході проведення планової
виїзної ревізії фактів, що можуть
свідчити про порушення вимог
податкового або іншого законодавства,
контроль за додержанням яких покладено
на контролюючі органи, інформація про
такі факти подається відповідному
контролюючому органові.

В ході судового розгляду встановлено,
що під час здійснення ревізії
Вижницької районної державної
адміністрації посадовими особами
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області не забезпечено
виконання пункту 19 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006
року № 550, ст. 11 Закону України № 2939 та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 року № 1234, що призвело до
винесення вимоги Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області від
04.01.2013 року №24-08-15-15/101, якою вимагалось
від відповідача провести
претензійно-позовну роботу з
орендарями щодо перерахування до
місцевого бюджету орендної плати в
загальній сумі 77757,99 грн.

З системного аналізу вищезазначених
нормативно правових актів, суд дійшов
висновку, що вимога Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області від 04.01.2013 року №24-08-15-15/101, а
саме забезпечити Вижницькою районною
державною адміністрацією
відшкодування коштів до відповідних
місцевих бюджетів в загальній сумі
77757,99 грн., з них до Чернівецького
обласного бюджету в сумі 19467,49 грн.,
Вижницького районного бюджету в сумі
11684,50 грн., Берегометського селищного
бюджету в сумі 11366,97 грн.,
Карапчівського сільського бюджету в
сумі 3414,57 грн., Мигівського сільського
бюджету в сумі 31824,46 грн., в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з
орендарями земельних ділянок
рекреаційного призначення не
відповідає вимогам ст. 15 Закону України
№2939 та є незаконною, оскільки контроль
за своєчасністю нарахування, сплатою
та стягненням в судовому порядку
орендної плати за землю, яка є
загальнодержавним податком, належить
до компетенції органів доходів і
зборів.

Враховуючи встановлені обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини, суд вважає, що позовні
вимоги щодо зобов`язання відповідача
виконати вимоги Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області від
04.01.2013 року №24-08-15-15/101, а саме
забезпечити Вижницькою районною
державною адміністрацією
відшкодування коштів до відповідних
місцевих бюджетів в загальній сумі
77757,99 грн., з них до Чернівецького
обласного бюджету в сумі 19467,49 грн.,
Вижницького районного бюджету в сумі
11684,50 грн., Берегометського селищного
бюджету в сумі 11366,97 грн.,
Карапчівського сільського бюджету в
сумі 3414,57 грн., Мигівського сільського
бюджету в сумі 31824,46 грн., в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з
орендарями земельних ділянок
рекреаційного призначення є
необґрунтованими, безпідставними та
винесеними без врахування всіх
обставин, що мають значення для такої
вимоги, у зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади. Органів місцевого
самоврядування" їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Звертаючись з адміністративним
позовом до суду позивачем не доведено
правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З врахуванням встановлених обставин,
аналізу вимог законів та підзаконних
актів, що регулюють спірні
правовідносини суд вважає за
необґрунтовані, та такі, що не
відповідають вимогам діючих норм
обставин на які посилається позивач.

Суд вважає, що при складанні акту та при
винесенні вимог позивач діяв в
порушення вимог ст.19 Конституції
України, а тому у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Відповідно до частини 5 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі відмови у задоволенні
позовних вимог позивача, звільненого
від сплати судових витрат, судові
витрати, понесені відповідачем,
компенсуються за рахунок Державного
бюджету України. Оскільки відповідач
не поніс жодних судових витрат, суд не
вирішує питання про їх компенсацію.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про основні засади
державного фінансового контролю в
Україні» і статтями 11, 14, 50, 70, 71, 79, 86, 94,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 16 січня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 21 січня
2014 року.

Суддя
Маренич
І.В.