Справа № 820/5664/13-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 р.Справа № 820/5664/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Мурги С.С.

прокурора Комісара О.О.

третьої особи ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Московського відділу
Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
23.09.2013р. по справі № 820/5664/13-а

за позовом Прокурора Московського
району м. Харкова

до Московського відділу Державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції треті
особи ОСОБА_1, ОСОБА_3

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

10.07.2013р. прокурор Московського району
м. Харкова звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просив:

- визнати дії Московського ВДВС ХМУЮ
протиправними щодо порушення
процедури реалізації майна, що
виразились у не отриманні державним
виконавцем відповідного дозволу
органів опіки та піклування,
передбаченого чинним законодавством
України, на реалізацію 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрована
неповнолітня донька боржника ОСОБА_4,

-зобов'язати Московського ВДВС ХМУЮ
належним чином розглянути подання
прокуратури району та притягнути до
дисциплінарної відповідальності осіб,
винних за допущені порушення вимог
чинного законодавства України.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції щодо
порушення процедури реалізації майна,
що належить ОСОБА_1, а саме: 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати .

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
ухваленні рішення норм матеріального
та процесуального права, а саме,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для вирішення справи,
неврахування судом першої інстанції
вимог Кримінального кодексу України
щодо застосування додаткового
покарання за скоєний злочин у вигляді
конфіскації всього належного винній
особі майна, Закону України " Про
виконавче провадження" тощо.

На апеляційну скаргу третьою особою
ОСОБА_1 подані письмові заперечення, в
яких він, посилаючись на порушення з
боку відповідача статті 177 Сімейного
кодексу України, п. 67 Порядку
провадження органами опіки та
піклування діяльності, пов'язаної із
захистом прав дитини, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 вересня 2008 р. N 866 тощо просить у
задоволені апеляційної скарги
відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представників
сторін, третьої особи, перевіривши
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
докази по справі, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, ОСОБА_1 засуджено вироком
Апеляційного суду Харківської області
від 05.11.2002 року за ч.3 ст.185, 69, ч.1 ст.263, ч.3
ст.142, ч.2 ст.17, п.п."а","і","г" ст.93,42 КК
України до 12 років позбавлення волі, з
конфіскацією всього майна, що є його
особистою власністю.

На підставі дубліката виконавчого
листа державним виконавцем
Московського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції 27.02.2012р.
відкрито виконавче провадження
провадження по примусовому виконанню
вироку суду від 05.11.2002 року в частині
проведення конфіскації на користь
держави всього майна, що є власністю
ОСОБА_1, про що винесена постанова
№31421404 , а також постанова про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження (т.2 а.с. 50,52 ).

Під час примусового виконання вироку
державним виконавцем встановлено
наявність у ОСОБА_1 на праві власності
1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ,яка
належить йому на підставі свідоцтва
про право власності на житло видане
30.07.1999р., та ухвали Московського
районного суду м. Харкова від 19.09.2012
року по справі 2027/13457/2012 про визначення
частки майна, та встановлено, що станом
на 02.04.2012р. в цій квартирі
зареєстрований лише ОСОБА_1, що
підтверджується листом
КП"Жилкомсервіс" від 02.04.12р. (т. 2 а.с.
64,67,77-78).

03.10.2012 року державним виконавцем
описано та накладено арешт на рухоме та
нерухоме майно боржника, що
знаходилось за адресою: АДРЕСА_1, копії
яких були того ж дня отримані особисто
боржником ОСОБА_1 , про що складено
відповідний акт(т. 2 а.с. 84-85).

Державним виконавцем розпочато
процедуру прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, що
належить ОСОБА_1

13.03.2013р. ОСОБА_1 звернувся до державного
виконавця з заявою, в якій повідомив
про реєстрацію в спірній квартирі його
малолітньої доньки ОСОБА_4 , 21.04.2012року
народження, в додаток надав копію
довідки КП " Жилкомсервіс" від 04.12.2012р.
та свідоцтва про народження дитини. (т.1
а.с.6)

За зверненням ОСОБА_1 прокуратурою
району проведено перевірку дій
Московського ВДВС ХМУЮ під час
реалізації нерухомого майна, право
користування яким має малолітня
дитина, за результатами якої 17.06.2013 року
прокурором Московського району м.
Харкова винесено подання на ім'я
начальника Московського ВДВС ХМУЮ з
вимогою припинити дії пов'язані з
реалізацією нерухомого майна, право на
користування якого має неповнолітня
дитина, до отримання відповідного
дозволу.(а.с.8-9)

Подання прокурора виконано не було,
19.06.2013р. відповідачем надано відповідь
на подання прокурора, в якій відповідач
посилався на те, що реєстрація
малолітньої ОСОБА_4 відбулася з грубими
порушеннями вимог чинного
законодавства , є недійсною та підлягає
скасуванню.(а.с.11-12)

21.06.2013 року відбулись торги, на яких 1/2
частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1
було продано за 32700,00 грн. ОСОБА_3 (т. 2 а.с.
151, 154, 159, 192-193).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідач діяв неправомірно, з
порушення вимог діючого законодавства,
а тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, визначені
Законом України "Про виконавче
провадження".

Статтею 1 вказаного Закону
встановлено, що виконавче провадження -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів.

Загальний порядок звернення стягнення
на майно боржника визначений главою 4
Закону України "Про виконавче
провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Частиною 4 статті 177 Сімейного кодексу
України визначено, що дозвіл на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини надається органом опіки
та піклування після перевірки, що
проводиться протягом одного місяця, і
лише в разі гарантування збереження
права дитини на житло.

Відповідно до ч. 10 зазначеної статті
Сімейного кодексу України порядок
провадження органами опіки та
піклування визначеної законом
діяльності, пов'язаної із захистом
майнових прав дитини, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Вказаний Порядок провадження органами
опіки та піклування діяльності,
пов'язаної із захистом прав дитини, був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 24.09.2000 р. № 866.

Згідно з п. 67 цього Порядку, дозвіл на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким має дитина,
надається районною, районною у мм.
Києві та Севастополі
держадміністрацією, виконавчим
органом міської, районної в місті ради
за поданням служби у справах дітей
після проведення зазначеною службою
перевірки документів за місцем
знаходження майна протягом одного
місяця з дня надходження заяви на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини лише у разі гарантування
збереження її права на житло і
оформляється рішенням, витяг з якого
видається заявникам службою у справах
дітей.

Закон України "Про охорону дитинства"
визначає охорону дитинства в Україні
як стратегічний загальнонаціональний
пріоритет і з метою забезпечення
реалізації прав дитини на життя,
охорону здоров'я, освіту, соціальний
захист та всебічний розвиток
встановлює основні засади державної
політики у цій сфері.

Відповідно до статті 18 названого
Закону держава забезпечує право дитини
на проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку. Діти
- члени сім'ї наймача або власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником або наймачем.
Органи опіки та піклування зобов'язані
здійснювати контроль за додержанням
батьками або особами, які їх замінюють,
майнових та житлових прав дітей при
відчуженні жилих приміщень та купівлі
нового житла.

Згідно з підпунктом 4.5.9. пункту 4.5
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5, у разі передачі на
реалізацію нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Якщо такий дозвіл
не надано, державний виконавець
звертається до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання. Якщо судом не
встановлено спосіб і порядок
виконання, державний виконавець
продовжує виконання рішення за рахунок
іншого майна боржника, а в разі
відсутності такого майна повертає
виконавчий документ стягувану з
підстави, передбаченої пунктом 2
частини першої статті 47 Закону України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Частинами 1, 6 ст. 9 КАС України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. Якщо міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
встановлені законом, то застосовуються
правила міжнародного договору.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989 року, яка набрала
чинності для України 27.09.91 року, в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що державний
виконавець під час виконання вироку
суду щодо конфіскації нерухомого майна
боржника був обізнаний про наявність
реєстрації в цій квартирі малолітньої
дитини, проте дій , передбачених п. 4.5.9.
пункту 4.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, не
вчинив, не отримав попередній дозвіл
органів опіки та піклування для
реалізації нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають неповнолітні
діти, забезпечивши в першу чергу
дотримання прав дитини.

Посилання відповідача , що реєстрація
малолітньої дитини відбулася з
порушення вимог закону колегія суддів
вважає необґрунтованими, оскільки на
час отримання подання прокурора
реєстрація малолітньої ОСОБА_4 в
спірній квартирі не визнана незаконною
та не скасована.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що дії відповідача,
пов'язані з реалізацією майна станом
на момент винесення подання прокурора
є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.09.2013р.
прийнята у відповідності до норм
чинного матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Московського
відділу Державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013р. по
справі № 820/5664/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів, - з дня
складення у повному обсязі.

Головуючий суддя (підпис)Русанова
В.Б.Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В.
Курило Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 27.01.2014 р.