Справа № 201/420/14-а
Суддя: Демидова С. О.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/420/14а
Провадження №2а/201/22/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська Демидова С.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2014 року позивач звернувся
до Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з адміністративним
позовом, в якому просить суд визнати
протиправною відмову відповідача у
поновленні виплати раніше призначеної
пенсії до виїзду на постійне місце
проживання за кордон на підставі заяви
від 27 листопада 2013 року; зобов'язати
відповідача поновити виплату раніше
призначеної пенсії до виїзду на
постійне місце проживання за кордон на
підставі заяви від 27 листопада 2013 року.
В обґрунтуванні своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що він є
громадянином України, та з 2008 року
постійно проживає у Федеративній
Республіці Германія. До виїзду на
постійне місце проживання, позивач
проживав в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська та отримував пенсію
за вислугу років за військову службу у
Збройних силах, є ветераном Збройних
Сил, ветераном війни, учасником бойових
дій. 27 листопада 2013 року позивач
звернувся до відповідача з заявою про
поновлення йому нарахування та виплати
пенсії як громадянину України, що
проживає за її межами, на що отримав
відповідь про відсутність правових
підстав для поновлення пенсії з
посиланням на рішення Конституційного
суду України № 25-рп/2009, яке поширюється
на осіб, які виїхали на постійне місце
проживання після 07 жовтня 2009 року.
Вказані дії відповідача позивач вважає
протиправними та такими, що порушують
право позивача на пенсійне
забезпечення.

14 січня 2014 року на адресу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
судом було направлено копію ухвали про
відкриття скороченого провадження та
копію адміністративного позову з
додатками та запропоновано надати
заперечення проти позову протягом 10
днів з моменту отримання цієї ухвали та
копій документів. Станом на 07 лютого 2014
року заперечень до Жовтневого
районного суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду, якщо вважає, що рішенням, дією
чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. У випадках, установлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставах яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як встановлено, позивач народився
в Україні 08 липня 1930 року та є
громадянином України, що
підтверджується паспортом громадянина
України для виїзду за кордон, дійсного
до 12 жовтня 2016 року /а.с.8/. Позивач є
ветераном військової служби, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданого 27 січня 2003 року
Жовтневим райвоєекомом /а.с.10/. З 2008 року
ОСОБА_1 постійно проживає в державі
Федеративна Республіка Германія та
прийнятий на консульський облік в
консульстві України в Гамбурзі.

27 листопада 2013 року позивач
звернувся до головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області з заявою про
нарахування та виплату пенсії, надавши
при цьому копію паспорту громадянина
України для виїзду за кордон /а.с.12-13/.

11 грудня 2013 року позивачем було
отримано відповідь Головного
управління пенсійного фонду в
Дніпропетровській області про відмову
в поновленні виплати пенсії відповідно
до Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», в зв'язку з відсутністю правових
підстав, оскільки рішення
Конституційного суду № 25-рп-2009
поширюється на осіб, які виїхали на
постійне місце проживання за кордон
після 07 жовтня 2009 року /а.с.14-15/.

Відповідно до ст. 25 Конституції України
не може бути позбавлений громадянства
і права змінити громадянство. Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Частиною 2 ст.2 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією
України, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Статтею 8 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають, зокрема, громадяни
України, які застраховані згідно із цим
законом та досягли встановленого цим
законом пенсійного віку чи визнані
інвалідами в установленому
законодавством порядку і мають
необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а в разі смерті цих осіб - члени
їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього
Закону, та інші особи, передбачені цим
Законом.

ОСОБА_1 є громадянином України, та
є застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та має право на
отримання пенсії.

Пунктом 1 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 25.11.2005 № 22-1, заява про
призначення пенсії непрацюючим
громадянам і членам їх сімей подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію за місцем
проживання (реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи всі доводи в сукупності, суд
приходить до висновку, що діями
відповідача порушуються права
позивача на пенсійне забезпечення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС
України скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг.

За результатами розгляду справи,
оцінивши повідомлені позивачем
обставини, перевіривши матеріали
справи що надійшли до суду, суд вважає,
що є достатньо підстав для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Факти, встановлені судом, та
відповідні їм правовідносини
підтверджуються наявними доказами.

Враховуючи вищевикладене, вважаю
за необхідне адміністративний позов
ОСОБА_1 задовольнити, оскільки право
громадянина на одержання пенсії не
може пов'язуватися з такою умовою, як
постійне проживання в Україні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 25, 33, 46 Конституції України,
ст.ст.6-11, 71,99, 256 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправною відмову
головного управління Пенсійного фонду
України у Дніпропетровській області у
поновленні виплати ОСОБА_1 раніше
призначеної пенсії до виїзду на
постійне місце проживання за кордон на
підставі заява від 27 листопада 2013 року.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України у
Дніпропетровській області поновити
виплату ОСОБА_1 раніше призначеної
пенсії до виїзду на постійне місце
проживання за кордон на підставі заява
від 27 листопада 2013 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня отримання копії постанови шляхом
подачі апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
С.О. Демидова