Справа № 2а-6929/09/2670
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/12842/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Головчук С.В., Ліпського
Д.В.,розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Київського міського центру
зайнятості до ТОВ "Испатур" про
стягнення коштів,

за касаційною скаргою ТОВ "Испатур" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року,

встановив:

В липні 2009 року Київський міський центр
зайнятості звернувся в суд з позовом до
ТОВ "Испатур" про стягнення штрафу в
сумі 19 239,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
товариством порушено вимоги пункту 5
статті 20 Закону України "Про зайнятість
населення" щодо повідомлення державної
служби зайнятості не пізніш як за два
місяці про вивільнення працівника за
пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України. У зв'язку з цим на
порушника накладено штраф у розмірі
річної заробітної плати за
вивільненого працівника, який в
добровільному порядку не сплачений.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року, позов задоволено повністю.

У касаційній скарзі ТОВ "Испатур"
просить скасувати судові рішення та
залишити позовну заяву без розгляду.
Посилається на те, що Положенням про
Київський міський центр зайнятості не
передбачено право цього державного
органу стягувати штрафи за порушення
пункту 5 статті 20 Закону України "Про
зайнятість населення", тому позивач не
має адміністративної процесуальної
дієздатності для звернення до суду.

В запереченні на касаційну скаргу
Київський міський центр зайнятості
просить залишити судові рішення без
змін, вказуючи на їх законність і
обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що 27 березня 2009
року Інспекцією по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість Київського міського центру
зайнятості складено акт № 23-ш про
порушення ТОВ "Испатур" вимог пункту 5
статті 20 Закону України "Про зайнятість
населення", що полягало у звільненні
ОСОБА_4 з 19 січня 2009 року з посади
бухгалтера за пунктом 1 статті 40 КЗпП
України без подання до Дніпровського
районного центру зайнятості звітів за
формою 4ПН (план-факт) про заплановане
та фактичне вивільнення працівників.

У зв'язку з цим до ТОВ "Испатур"
застосовані штрафні санкції в розмірі
річної заробітної плати звільненого
ОСОБА_4, що становить 19 239,75 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
грудня 2009 року у справі № 2а-12681/09/2670,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 грудня 2010 року, відмовлено в
задоволенні позову ТОВ "Испатур" до
Київського міського центру зайнятості
про визнання протиправними дій щодо
проведення перевірки та скасування
акта від 27 березня 2009 року № 23-ш.
Зокрема, цими судовими рішеннями
встановлено, що оскаржений акт
прийнятий Інспекцією по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення в межах наданих
їй повноважень та відповідає вимогам
чинного законодавства.

Відповідно до частини першої пункту 5
статті 20 Закону України від 01.03.1991 р. №
803-XII "Про зайнятість населення" (тут і
далі в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) при
вивільненні працівників (у тому числі
працюючих пенсіонерів та інвалідів) у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, у тому числі
ліквідацією, реорганізацією або
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників,
підприємства, установи, організації,
незалежно від форми власності,
повідомляють про це не пізніш як за два
місяці в письмовій формі державну
службу зайнятості, вказуючи підстави і
строки вивільнення, найменування
професій, спеціальностей,
кваліфікації, розмір оплати праці, а в
десятиденний строк після вивільнення -
направляють списки фактично
вивільнених працівників, зазначаючи в
них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків
подання цих даних стягується штраф у
розмірі річної заробітної плати за
кожного вивільненого працівника. Ці
кошти зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнюваних працівників
(частина друга пункту 5 статті 20 Закону
України "Про зайнятість населення").

Згідно з пунктом 1 статті 18 Закону
України "Про зайнятість населення"
державна служба зайнятості
складається з: Державного центру
зайнятості Міністерства праці та
соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

Статтею 34 цього Закону встановлено, що
контроль за додержанням законодавства
України про зайнятість населення
здійснюється, в тому числі інспекціями
служби зайнятості.

В силу пункту 1 Положення про інспекцію
по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.06.1991 р.
№ 47 (чинної на момент виникнення
спірних правовідносин) інспекція по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення входить до
складу державної служби зайнятості.

Відповідно до підпункту "л" пункту 8
Положення про державну службу
зайнятості, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24.06.1991 р.
№ 47 (в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 14.09.98 р. № 1435)
державна служба зайнятості має право
стягувати відповідно до Закону України
"Про зайнятість населення" штрафи з
підприємств, установ та організацій
усіх форм власності, зокрема у разі
неподання або порушення строків
подання державній службі зайнятості
письмового повідомлення про наступне
вивільнення працівників, як це
передбачено пунктом 5 статті 20 Закону
України "Про зайнятість населення".

З огляду на викладене та виходячи з
преюдиційності встановлених судовими
рішеннями у справі № 2а-12681/09/2670
обставин, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
правомірності дій позивача по
накладенню на ТОВ "Испатур" штрафу та
його стягнення в судовому порядку.

Посилання ТОВ "Испатур" на те, що
Положенням про Київський міський центр
зайнятості, затвердженим директором
Державного центру зайнятості
Міністерства праці та соціальної
політики України 05.12.1997 р., не
передбачено право цього державного
органу стягувати штрафи за порушення
пункту 5 статті 20 Закону України "Про
зайнятість населення", не спростовує
зробленого судами висновку, оскільки
таке повноваження державній службі
зайнятості було надано постановою
Кабінету Міністрів України від 14.09.98 р.
№ 1435.

Згідно з частиною першою статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ТОВ "Испатур"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Головчук С.В. Ліпський
Д.В.