Справа № 817/3125/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"16" січня 2014 р.
Справа № 817/3125/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Кошиль О.Ю. ,

за участю

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "09" жовтня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рівнеагроспецмонтаж" до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом
про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 11.06.2013
р., яким йому збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємства у розмірі 6508,50грн. (4339грн.
основного платежу та 2169,50грн. штрафних
(фінансових санкцій) та № від
11.06.2013 р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за податком на додану
вартість у розмірі 6198грн. (4132 грн.
основного платежу та 2066грн. - штрафних
(фінансових) санкцій).

В обґрунтування позову посилався на
неправомірність дій Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області при їх винесенні.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09.10.2013 р.
позов задоволено повністю. Податкові
повідомлення-рішення № та №
від 11.06.2013 р. визнані протиправними та
скасовані в повному обсязі.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач звернувся до суду
із апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказане рішення та
прийняти нове - про відмову у
задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
посадовими особами відповідача
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача щодо
взаємовідносини з ТОВ "Альтаір Альфа
Плюс" за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2012 р.,
результати якої оформлені актом від
29.05.2013 р. №341/22-200/00910699 (а.с.11-20).

Задовольняючи позов, суд першої
виходив з відсутності фактів порушень
податкового законодавства позивачем,
реальності господарських операцій ТОВ
"Рівнеагроспецмонтаж" з ТОВ "Альтаір
Альфа Плюс".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 44.1. статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 138.8. статті 138
Податкового кодексу України,
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Згідно з підпунктом 138.8.1. пункту 138.8
статті 138 Податкового кодексу України
до складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Підпунктом 139.1.9. пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України
встановлено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку. У разі втрати,
знищення або зіпсуття зазначених
документів платник податку має право
письмово заявити про це органу
державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Платник податків зобов'язаний
відновити втрачені, знищені або
зіпсовані документи протягом 90
календарних днів з дня, що настає за
днем надходження такої заяви до органу
державної податкової служби, митного
органу. Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 цього ж кодексу,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 9 Закону України №996-XIV
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Матеріалами справи стверджено, що в
липні місяці 2012 року між позивачем та
ТОВ "Альтаір Альфа Плюс" досягнута
домовленість щодо купівлі-продажу
товару - листів сталі 45 в кількості
2900кг.

В подальшому сторони обмінювалися
певними документами під час здійснення
господарської операції, тобто правочин
є таким, що був укладений в письмовій
формі згідно ч.1 ст.207 ЦК України, яка
передбачає, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Позивачем для підтвердження
господарської операції надані:
податкова накладна №54 від 12.07.2012 р. на
загальну суму 34200грн. (без ПДВ - 28500грн.,
ПДВ - 5700грн.) (а.с.36); видаткова накладна
№РН-0001554 від 12.07.2012 р. на загальну суму
24795грн. (без ПДВ - 20662,50грн., ПДВ - 4132,50грн.)
(а.с.35); реєстр отриманих та виданих
податкових накладних за 2012р. (а.с.38),
платіжним дорученням №1675 від 12.07.2012р.

Факт отримання зазначеного товару
підтверджується прибутковим ордером
№16-1554 від 17.07.2012р., відповідно до якого
ТОВ "Альтаір Альфа Плюс" поставлено
листи сталі на склад №2 позивача на
суму 24795грн. з ПДВ.

Отримані товарно-матеріальні цінності
були оприбутковані позивачем на
підприємстві та використані у
господарській діяльності і це
стверджено відповідними накладними,
калькуляціями, внутрішніми накладними
тощо (а.с.41-48).

Розрахунки за придбаний товар
проведені у безготівковій формі через
установу банку (а.с.33, 34).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що здійснення
господарських операцій позивачем з ТОВ
"Альтаір Альфа Плюс" у перевіряємий
період мало місце та підтверджено
відповідними первинними документами.

Отже, податковий кредит та податкові
зобов'язання за вказаними
господарськими операціями позивачем
сформовані відповідно до вимог чинного
законодавства.

Доводи податкового органу про окремі
недоліки первинних документів не
спростовують висновків суду,
покладених в основу прийняття рішення
зі спору. Адже платник не має
можливості встановлювати
автентичність та приналежність
підписів на кожному документі,
представленому контрагентом, а також
проводити почеркознавчу експертизу
під час здійснення підприємницької
діяльності, на нього не може бути
покладено надмірний тягар доказування
своєї добросовісності.

Відсутність у позивача
товарно-транспортних накладних та
інших перевізних документів, у даному
разі не може слугувати підставою для
позбавлення Товариства права на
податковий кредит та на формування
валових витрат. Адже
товарно-транспортні накладні є
обов'язковими для застосування
відправниками та одержувачами
вантажів, позаяк слугують підставою
для проведення розрахунків за
договором перевезення. У даному ж спорі
не оцінюється правомірність
формування Товариством даних
податкового обліку за операцією з
перевезення товарів.

Подальше скасування державної
реєстрації контрагентів позивача, а
так само неможливість проведення їх
перевірки, також не може бути підставою
для кваліфікації спірних
господарських операцій як безтоварних.
Адже на час здійснення цих операцій
названий постачальник був
зареєстрований в установленому
законом порядку, відповідав ознакам та
поняттю юридичної особи та виступав
правоздатними учасником
господарського обороту.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"09" жовтня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "21" січня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Рівнеагроспецмонтаж"
вул.Будівельників, 7,м.Рівне,33016

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023