Справа № 249/7393/13-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стріжакова
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
справа №249/7393/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Карпушової О.В.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області на постанову
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 27 грудня 2013 року
у справі № 249/7393/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 грудня 2013 року уточнений позов
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
вчинити певні дії задоволено.
Скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області № 4524 про відмову у
перерахунку пенсії ОСОБА_2 від 05.12.2013
року. Зобов'язано Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 по заробітку
з урахуванням індексації заробітної
плати у сумі 473,73грн., матеріальної
допомоги на оздоровлення у сумі 4244,52
грн. та грошової винагороди згідно
постанови КМУ від 24.02.2003 року № 212 у сумі
2418,36 грн. відповідно до довідки № 9148/06
від 26.11.2013 року та виплату пенсії з
01.12.2013 року.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову місцевого суду та
у задоволені позову відмовити в
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначив, що суд першої
інстанції необґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, оскільки такі види
виплат, як матеріальна допомога, суми
індексації та грошова винагорода
згідно постанови КМУ від 24.02.2003 року №
212 не включається до заробітної плати
державного службовця для обчислення
пенсії.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що останню
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач знаходиться на
обліку відповідача та з 18.03.2008 року
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про державну службу».

28.11.2013 року позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області із заявою про
перерахунок розміру пенсії з
урахуванням довідки Управління
Пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області від 26.11.2013 року №
9148/06, у якій зазначені розміри
виплаченої позивачу за період з 01.03.2006
року по 28.02.2008 року матеріальної
допомоги на оздоровлення, індексації
грошових доходів та грошової
винагороди згідно постанови КМУ від
24.02.2003 року № 212. Згідно вказаної
довідки, на всі виплати, що в ній
вказані, нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (арк. справи 9-11).

Рішенням відповідача від 05.12.2013 року №
4524 в перерахунку пенсії позивача
згідно її заяви було відмовлено.
Відмова обґрунтована тим, що такі види
виплат, як матеріальна допомога, суми
індексації та грошова винагорода
згідно постанови КМУ від 24.02.2003 року №
212, як складові заробітної плати
статтею 33 Закону України «Про державну
службу» не передбачені, а тому підстави
для перерахунку пенсії позивача
відсутні (арк. справи 13).

Вказані обставини знайшли своє
підтвердження при апеляційному
розгляді справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
пенсія позивача повинна обчислюватись
із заробітної плати, яку вона фактично
отримувала на день звільнення на
пенсію, в тому числі з урахуванням
матеріальної допомоги, суми
індексації та грошової винагороди
згідно постанови КМУ від 24.02.2003 року №
212, на які нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, що діє з
01.10.2011 року), пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

До 01.10.2011 року, статтею 37 Закону України
«Про державну службу» було
передбачено, що за кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Згідно ст.37-1 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон №3723-XII), у
разі підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку з набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Законом України «Про оплату праці» від
24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу (частина перша
статті 1).

Статтею 2 Закон №108/95-ВР визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII
(далі Закон №1788-XII) врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Відповідно до
частини першої статті 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV
(далі Закон №1058-IV) визначені виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

З наданої позивачем довідки від 26.11.2013
року № 9148/06 вбачається, що на виплачені
їй суми матеріальної допомоги, суми
індексації та грошової винагороди
згідно постанови КМУ від 24.02.2003 року №
212 нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 року єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога, сума індексації та грошова
винагорода згідно постанови КМУ від
24.02.2003 року № 212, які позивач отримував
перед виходом на пенсію і на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, повинні
були враховуватися при обчисленні
пенсії позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 27 грудня 2013
року у справі № 249/7393/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів М.М. Гімон

Л.А. Василенко

О.В. Карпушова