Справа № 2а/0370/1905/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/800/1264/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Рибченка А.О.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Виробничо-торгового товариства з
обмеженою відповідальністю «Ресторан
«Театральний» ЛТД на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року
по справі №2а/0370/1905/11 за позовом
Виробничо-торгового товариства з
обмеженою відповідальністю «Ресторан
«Театральний» ЛТД до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-торгове ТОВ «Ресторан
«Театральний» ЛТД звернулось до суду з
позовною заявою до Луцької ОДПІ
Волинської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 23 травня 2011 року в частині
накладення штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 34000,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28.07.2011 року
позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
відмову в задоволенні позову з мотивів
необґрунтованості позовних вимог.

Вищий адміністративний суд України
ухвалою від 23 липня 2013 року залишив без
змін постанову суду апеляційної
інстанцій.

У порядку, визначеному главою 3 КАС
України, постановою Верховного суду
України від 17.12.2013 року скасовано
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 23.07.2013 року з направленням
справи на новий розгляд до цього ж суду.

У касаційній скарзі позивач просив
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.02.2013 року , як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції,
оскільки скаржник вважає її такою, що
прийнята з правильним застосуванням
норм чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
беручи до уваги висловлену правову
позицію Верховного Суду України у
даній справі, судова колегія дійшла
висновку про те, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 березня 2011 року
податковим органом проведено фактичну
перевірку магазину, що належить
позивачу, за результатами якої
встановлено порушення пунктів 1, 2, 9, 13
статті 3 Закону України від 06.07.1995 року
№265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі - Закон №
265/95-ВР).

У зв'язку із встановленими фактами
порушень прийнято податкове
повідомлення-рішення за № про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 35361,00 грн.

На підставі результатів
адміністративного оскарження, 23 травня
2011 року відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення №
та № про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в розмірі відповідно 34341,00 грн. та 1,00
грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що правопорушення,
вказані у п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР не є
триваючими, а закінчуються кожного дня.
Кожен чек містить дані роботи магазину
за день, також він містить суму ПДВ за
день, яка є підставою для сплати. Тобто,
кожен чек є окремим документом, тому,
щоденне не роздрукування чеків не
можна узагальнювати як одне триваюче
правопорушення.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону №
265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на РРО (за
виключенням автоматів з продажу
товарів (послуг) фіскальні звітні чеки
і забезпечувати їх зберігання в книгах
обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього Закону
у разі невиконання щоденного друку
фіскального звітного чеку або його не
зберігання в книзі обліку
розрахункових операцій за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України до суб'єктів
підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для
висновку, що зазначена фінансова
санкція встановлена за порушення
суб'єктами підприємницької діяльності
вимоги закону щоденно друкувати
фіскальний звітний чек та зберігати
його в книзі обліку розрахункових
операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи цей чек у
книзі обліку розрахункових операцій -
триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61
Конституції України ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, за дії
(бездіяльність), які у своїй сукупності
складають єдине продовжуване чи
триваюче правопорушення, можливо
притягнути до відповідальності лише
один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які
йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР, відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
виявлених під час перевірки суб'єкта
підприємницької діяльності, який
здійснює розрахункові операції за
товари (послуги), випадків невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку та/або його не зберігання в книзі
обліку розрахункових операцій.

За таких обставин, місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

З огляду на вказані обставини та
відповідно до ст. 226 КАС України,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку про скасування
постанови апеляційного суду з підстав
невідповідності її нормам
матеріального та процесуального права,
та залишенні в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 220-232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виробничо-торгового
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ресторан
«Театральний» ЛТД задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 року
скасувати та залишити в силі постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 28.07.2011 року
по справі №2а/0370/1905/11.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписРибченко А.О. підписЦвіркун Ю.І.