Справа № 2-а-5572/2011/1503
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 р. Справа № 2-а-5572/2011/1503

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бодашко Л.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому
провадженні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області на Постанову Балтського
районного суду Одеської області від 03
листопада 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії, як вдові ветерана
війни, виплату заборгованості, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Управління пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про визнання протиправними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок пенсії, як вдові ветерана
війни, виплату заборгованості.

Постановою Балтського районного
суду Одеської області від 03 листопада
2011 року позов задоволено в повному
обсязі. Визнано неправомірною відмову
УПФУ в Балтському районі Одеської
області в перерахунку та виплаті
позивачу підвищення раніше
призначеної пенсії на 150% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до частини
третьої ст.15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР.
Зобов'язано УПФУ в Балтському районі
Одеської області провести перерахунок
та виплату позивачу підвищення раніше
призначеної пенсії на 150% мінімальної
пенсії за віком, як вдові ветерана
війни відповідно до положень частини
третьої статті 15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановлено ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням сплачених сум, починаючи з
01.07.2006 року по 18.06.2011 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є вдовою учасника бойових дій,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, виданим 12.01.2007 року (а.с. 6).

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області з проханням
провести їй як вдові інваліда війни,
відповідно до ст.15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» із змінами і
доповненнями від 23.11.1995 року № 458/95 ВР в
розмірі 150 відсотків мінімальної
пенсії за віком, але їй відмовлено у
задоволенні заявлених вимог, з приводу
чого позивач змушений звернутися до
суду з позовом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 99 КАС України -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду встановленого
цим Кодексом або іншими Законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
залишення без розгляду
адміністративного позову, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про те, що за період з 01.07.2006
року до 18.06.2011 року позивачу мали
провести перерахунок та виплату
пенсії, як учасника війни, виплату
заборгованості є помилковими.

Згідно до ст.ст. 99,100 КАС України, права
позивача підлягають захисту починаючи
з 19.04.2011 року.

Згідно попередньої редакції ст.15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 31.03.2005 року, що діяла до
05.10.2005 року, членам сімей, зазначеним у
пункті 1 статті 10 цього Закону, а також
дружинам (чоловікам) померлих
інвалідів Великої Вітчизняної війни,
які не одружились вдруге, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 150 процентів
мінімальної пенсії за віком. Дружинам
(чоловікам) померлих учасників війни і
бойових дій, партизанів і підпільників,
визнаних за життя інвалідами від
загального захворювання, трудового
каліцтва та з інших причин, які не
одружилися вдруге, пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

В подальшому, відповідно до п.5 Закону
України «Про внесення змін до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 05
жовтня 2005 року, частину четверту статті
15 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» викладено в такій редакції:
«Членам сімей, зазначеним у пункті 1
статті 10 цього Закону, а також дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, які не одружилися
вдруге, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 25
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Дружинам (чоловікам) померлих
учасників війни і бойових дій,
партизанів і підпільників, визнаних за
життя інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 10 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність».

Згідно п.1 Прикінцевих положень цього
Закону («Про внесення змін до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту») - цей
Закон набрав чинності з 01 січня 2006 року,
крім пунктів 2 і 5, які набирають
чинності з 01 липня 2006 року, та пункту 4,
який набрав чинності з 01 січня 2007 року.

Вказані норми Закону не визнані
неконституційними.

Відповідно до ст.5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Таким чином, з 01 липня 2006 року дружинам
(чоловікам) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, які не одружилися
вдруге, пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 25
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, а не
на 150% мінімальної пенсії за віком, як
зазначає позивач, що також помилково не
було встановлено судом першої
інстанції.

Позивач отримує вищезазначене
підвищення згідно листа відповідача
від 20.09.2011 року (а.с.9)

Колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4 за період з
01.07.2006 року по 18.04.2011 року включно
необхідно залишити без розгляду, а в
задоволенні його ж позовних вимог за
період з 19.04.2011 року по 18.06.2011 року слід
відмовити.

З огляду на викладене, оскаржувану
позивачем постанову суду першої
інстанції не можна вважати такою, що
прийнята відповідно до вимог ч. 3 ст. 2
КАС України, а тому колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для її скасування з постановленням
нового рішення у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 202, 205, 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області, -
задовольнити.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 03 листопада 2011
року по справі № 2-а-5572/2011/1503, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області про
визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії за
період з 01.07.2006 року по 18.04.2011 року
включно - залишити без розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню у касаційному порядку не
підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль