Справа № 801/8173/13-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/8173/13-а

03.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Курапової З.І. ,

Воробйової С.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Керч АР Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кисельова О.М. )
від 22.10.13 у справі № 801/8173/13-а

за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Керч АР
Крим (Шосе Героїв Сталінграду,
60/1,Керч,Автономна Республіка Крим,98329)

до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим
(вул. Фурманова, 10,Керч,Автономна
Республіка Крим,98312)

про стягнення
заборгованості в сумі 4782,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22.10.2013 позов
Управління Пенсійного фонду України в
м. Керч АР Крим до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим
про стягнення заборгованості в сумі
4782,28 грн., - задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим
(98312, м. Керч, вул. Фурманова, 10; р/с
3591 в Управлінні Державного
казначейства в АРК, МФО 824026, ) на користь Управління Пенсійного
фонду України в м. Керч АРК (98329, м. Керч,
вул. шосе Г.Сталінграду 60/1; р/р 5601 в
КРУ ВАТ "Державний Ощадний банк
України", м. Сімферополь, МФО 324805,
ЄДРОПОУ 22300406) суми не відшкодованих
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професіонального захворювання та
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві чи
професійного захворювання, виплачені
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з 01.03.2013 року
до 30.06.2013 року на загальну суму у
розмірі 1204 (одна тисяча двісті чотири)
гривні 76 копійок.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Від позивача у справі - Управління
Пенсійного фонду України в м. Керч АР
Крим, надійшла апеляційна скарга, в
якій ставиться питання щодо скасування
постанови Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
22.10.2013 та ухвалення нового рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі.

В той же час, не погодившись
з зазначеним судовим рішенням,
відповідач у справі - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим,
посилаючись, зокрема, на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22.10.2013 та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

У судове засідання 03.02.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Колегія суддів, обговоривши
доводи апеляційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачем не було прийнято до
заліку витрати позивача на виплату та
доставку основного розміру пенсій та
витрат на її доставку, виплаченого
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5 за період з
01.03.2013 року до 30.06.2013 року всього на
загальну суму 4782,28 грн.

Вказані розбіжності виникли
в результаті незгоди відповідача
відшкодувати по всім цим особам
витрати, у зв'язку з тим, що нещасний
випадок з ними трапився за межами
України, а стосовно ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5
документи в пенсійних справах не
відповідають вимогам законодавства.

Що стосується вимог
позивача про стягнення з відповідача
витрат на виплату основного розміру
пенсії та витрат на їх доставку, то суд
зазначає наступне.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначає Закон
України від 23.09.1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі по тексту - Закон
№ 1105).

За змістом частини 2 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Відповідно до статті 10 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Статтею 81 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Проаналізувавши наведені вище норми
чинного законодавства, враховуючи те,
що пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги відповідно до статті
25 Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків. Пенсійний фонд
при цьому є неналежним страховиком, а
отже, згідно з положеннями частини 4
статті 26 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування має право
звернутися до Фонду соціального
страхування за відшкодуванням
понесених витрат.

Механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, визначено
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 р. за №
376/7697.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що
Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі довідки про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Таким чином, згідно з
нормами законодавства Фонд
соціального страхування повинен
відшкодувати понесені Пенсійним
фондом витрати на виплату та доставку
основного розміру пенсії по
інвалідності та витрат на її доставку.

Відповідно до вимог Порядку, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків перераховує кошти Пенсійному
Фонду України на підставі даних, що
зазначені в акті щомісячної звірки.

Зазначений Порядок не
врегульовує спірних відносин, які
виникли у даному випадку, оскільки
встановлене ним правило підписання
актів звірки розрахунків розраховано
на відсутність спору.

У разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків вимоги про стягнення
мають вирішуватись у судовому порядку
в судах адміністративної юрисдикції,
тому позивач обґрунтовано звернувся до
суду для вирішення спірних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи,
відмова відповідача відшкодувати
витрати на виплату та доставку пенсій
обґрунтована, зокрема тим, що нещасний
випадок з деякими потерпілими стався
за межами України.

За змістом частини 2 статті 2
Закону особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Так статтею 2 Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 9 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР,
ратифікованою Україною 06.10.1995 року
передбачено, що відшкодування шкоди,
завданої працівнику внаслідок
трудового каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я (у тому числі при настанні
втрати працездатності в результаті
нещасного випадку на виробництві,
пов'язаного з виконанням працівниками
трудових обов'язків, після переїзду
потерпілого на територію іншої
Сторони), смерті здійснюється
роботодавцем Сторони, законодавство
якої поширювалось на працівника в
момент одержання каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я, смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
правонаступництво України" від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни Союзу РСР, які на
момент проголошення незалежності
України постійно проживали на
території України, є громадянами
України. Україна гарантує забезпечення
прав людини кожному громадянину
України незалежно від національної
приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових
актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниць Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Отже відмова відшкодовувати витрати на
виплату основного розміру пенсії за
спірний період та витрати на її
доставку особам, які отримали трудове
каліцтво на території колишнього СРСР
є необґрунтованою.

Посилання відповідача на
невідповідність даних осіб, яким
виплачується пенсія даним особи, якій
встановлено інвалідність, то з наявних
в матеріалах справи списків осіб, які
не прийнято відповідачем до заліку
видно, що відносно ОСОБА_6 акт Н-1
затверджено без дати та печатки,
відсутній у ньому останній лист, на
якому підписи членів комісії та
відповідно в пенсійній справі є копія
цього акту. Стосовно ОСОБА_7 надано
копію акту Н-1 без розшифровки підпису
та не вказано адресу підприємства, на
якому отримано каліцтво. Стосовно
ОСОБА_8 печатка на акті Н-1 погано
читається та є копія цього акту.
Стосовно ОСОБА_9 у пенсійній справі є
копія акту Н-1. Стосовно ОСОБА_10 у
пенсійній справі є копія акту Н-1 без
дати та розшифровки підпису. Стосовно
ОСОБА_11 в пенсійній справі є копія акту
Н-1 та без підпису й печатки. Відносно
ОСОБА_5 в акті Н-1 у п.16 не заповнено
відмітку про виконання заходів, не
заповнено матеріали наслідків(виплати
за лікарняним).

З урахуванням встановлених
відповідачем невідповідностей в
пенсійних справах потерпілих осіб,
незважаючи на витребувані судом
оригінали пенсійних справ
вищенаведених осіб, позивачем було
надано копії наявних документів, що
позбавляє суд можливості перевірити
відповідність наявних в них Актів Н-1.
Відтак, з огляду на недоведеність
позивачем його вимог, з урахуванням
обставин, з яких виникли розбіжності
між сторонами при проведенні
щомісячної звірки по особовим справам
таких потерпілих, оцінюючи Акти Н-1 не
як документи в оригіналі, а як копії
(незавірені копії), на підставі яких,
зокрема, було здійснено позивачем
виплати, відсутні підстави для
задоволення позову в частині
стягнення витрат на виплату
основного розміру пенсій
вищенаведеним особам.

Крім того, навіть незважаючи на те, що
правомірність перевірки даних в
документах, які є підставою для
призначення та виплати пенсій
органами Пенсійного фонду України
законодавством покладено саме на ці
органи, проте за умови пред'явлення
вимоги до відповідача щодо
відшкодування витрат на виплату
таких пенсій, призначених за цими
документами, про правомірність
призначення та виплати пенсій може
йтися лише у разі наявності в
пенсійній справі всіх необхідних
документах.

Щодо понесених витрат на виплату
основного розміру пенсії ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, то стосовно першого у списках
осіб, які не прийнято відповідачем до
заліку не встановлено невідповідності
вимогам законодавства документів в
пенсійній справі, а що до акту Н-1
другого, то вказаний у списку недолік
Акту Н-1 не є суттєвим для неможливості
підтвердження нещасного випадку, що з
ним стався.

З урахуванням викладеного,
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для задоволення позову лише в
частині стягнення витрат на виплату
основного розміру пенсій ОСОБА_4 (600
грн.)та основного розміру пенсій(600 грн.)
й витрат на її доставку(4, 76 грн.)
ОСОБА_5.

Підсумовуючи викладене, судом першої
інстанції зроблено безперечний
висновок про наявність підстав для
задоволення позову в частині стягнення
з відповідача суми не відшкодованих
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професіонального захворювання та
пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві чи
професійного захворювання, виплачені
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за період з 01.03.2013 року
до 30.06.2013 року на загальну суму у
розмірі 1204 (одна тисяча двісті чотири)
гривні 76 копійок, який є обґрунтованим
та відповідає вимогам закону, що
регулює спірні відносини.

Оскільки посилання позивача та
відповідача в апеляційних скаргах на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судом першої інстанції повно
та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивоване і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, апеляційні
скарги підлягають залишенню без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

Керуючись статтями 195, 196, 197,
пунктом 1 частини першої статті 198,
статтею 200, пунктом 1 частини першої
статті 205, статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Керч АР Крим,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Керч АР Крим залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кисельова О.М. )
від 22.10.13 у справі № 801/8173/13-а залишити
без змін.

Ухвала набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
їх копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль