Справа № 2-а/509/697/13
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

30 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/509/697/13

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гандзій Д.М.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Овідопольського районного
суду Одеської області від 08 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Голови Таїровської
селищної ради Шепеля Сергія
Вікторовича про визнання
неправомірними дій посадової особи та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просив визнати
неправомірними дії Голови Таїровської
селищної ради щодо відмови у видачі
йому довідки про підтвердження адреси
місцезнаходження новозбудованого
нерухомого майна - житлового будинку
АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача
видати йому вказану довідку про
підтвердження адреси вищевказаного
житлового будинку.

В обґрунтування позову зазначив, що він
є власником земельної ділянки площею
0,100 га, на якій ним збудовано житловий
будинок, господарські будівлі та
споруди. Рішенням виконкому
Таїровської селищної ради
Овідіопольського району № 353 від 21.03.2011
року погоджено прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
будинку, спорудженого без дозволу на
виконання будівельних робіт та видано
довідку про погодження прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію, а
30.08.2011 року Інспекцією ДАБК в Одеській
області зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.

З метою отримання свідоцтва про право
власності на вищезгаданий житловий
будинок та реєстрації прав власності
він у лютому 2013 року звернувся до
відповідача із заявою про видачу
довідки про підтвердження адреси
місцезнаходження новозбудованого
нерухомого майна, проте відповідач
таку довідку видавати відмовився з
мотивів розташування будинку поза
межами земельної ділянки, що є у
власності позивача.

Таку відмову вважає неправомірною,
оскільки збудований ним будинок
знаходиться виключно в межах належної
йому земельної ділянки, а не надання
довідки про підтвердження адреси
позбавляє його можливості отримати
свідоцтво про право власності та
зареєструвати його у встановленому
законом порядку.

Постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 08 травня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що позивачу на праві
власності належить земельна ділянка з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) загальною площею
0,100 га по АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯА № 551399 від
29.08.2005 року.

Межі зазначеної ділянки встановлено в
натурі актом від 05.04.2005 року.

Рішенням Виконкому Таїровської с/р № 353
від 21.03.2011 року погоджено прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
приватного житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
що належить ОСОБА_3, за адресою:
АДРЕСА_1.

Цього ж дня Таїровським селищним
головою видано довідку на ім'я ОСОБА_3
про погодження прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію, а 30.08.2011
року Інспекцією ДАБК в Одеській
області зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.

07.02.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Таїровського селищного голови із
заявою про видачу йому довідки про
підтвердження адреси місцезнаходження
новозбудованого нерухомого майна у
вигляді вищезазначеного житлового
будинку з господарськими будівлями і
спорудами, необхідну для надання
реєстраційній службі Овідіопольського
РУЮ для отримання свідоцтва про право
власності на вказаний будинок, однак
листом № Ж-11/оп від 18.02.2013 року
заявникові було відмовлено у видачі
зазначеної довідки з посиланням на
проведене постійною комісією
Таїровської с/р з питань земельних
відносин та охорони навколишнього
середовища обстеження вказаної вище
земельної ділянки та геодезичні
вимірювання відповідності меж і
розміру забудованої заявником
земельної ділянки державному акту на
право власності на земельну ділянку,
під час проведення яких було вставлено,
що будинок збудовано за межами
належної заявникові земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову суд першої
інстанції виходив з того, що рішенням
виконкому Таїровської селищної ради №
1271 від 30.09.2011 року ОСОБА_3 відмовлено в
оформленні права власності та у видачі
свідоцтва про право власності на
вищевказаний об'єкт нерухомого майна з
тих підстав, що ОСОБА_3 вийшов за межі
належної йому земельної ділянки і
самовільно зайняв земельну ділянку
площею 0,0096 га, що перебуває у державній
(комунальній) власності і є частиною
ділянки загального користування, а
саме проїжджу частину вул. Гарманної.

Встановлений відповідачем факт
забудови житлового будинку поза межами
земельної ділянки, що перебуває у
власності позивача, на думку суду,
унеможливлює присвоєння
новозбудованому нерухомому майну
адреси та реєстрації прав власності на
це майно. Отже суд першої інстанції
дійшов висновку, що відповідач
правомірно відмовив ОСОБА_3 у видачі
довідки, а позовні вимоги є
необґрунтованими.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає правильним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до п.4 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Статтею 5 зазначеного Закону
передбачено, що у Державному реєстрі
прав реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а
також на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.
Якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Підстави для державної реєстрації прав
та їх обтяжень наведені у ст.. 19 цього
Закону, відповідно до якої державна
реєстрація прав проводиться, зокрема,
на підставі свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, виданих
відповідно до вимог цього Закону,
державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом, інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав
на нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно абз.2 ч.2 ст. 15 Закону перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Вказаний порядок затверджено
постановою КМ України № 703 від 22.06 2011
року, відповідно до п. 46 якої для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно заявник подає,
зокрема, документ, що посвідчує речове
право на земельну ділянку, та документ,
що підтверджує присвоєння об'єкту
нерухомого майна адреси.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку
прийняття в експлуатацію
індивідуальних(садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та ІІ категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженого наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011 року № 91, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції 11.07.2011 року за
№830/195689 (який діяв на момент звернення
позивача про видачу довідки) прийняття
в експлуатацію об'єктів (крім
закінчених будівництвом до 5 серпня 1992
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них)
здійснюється безоплатно
територіальними органами Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України за результатами технічного
обстеження їх будівельних конструкцій
та інженерних мереж та за наявності
документа, що посвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій розміщений об'єкт,
шляхом реєстрації поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, яка складається за
формою, наведеною у додатку 2 до цього
Порядку.

Аналізуючи положення вищенаведених
правових актів, колегія суддів
приходить до висновку, що введення в
експлуатацію індивідуальних житлових
будинків, які збудовані без дозволу на
виконання будівельних робіт та
реєстрація права власності на такі
об'єкти нерухомості можливі лише за
умов здійснення самовільного
будівництва на земельній ділянці, яка
перебуває у власності чи користуванні
забудовника на законних підставах. У
випадку ж здійснення будівництва
житлового будинку (або його частини,
прибудови, споруди тощо) на земельній
ділянці, яка забудовнику не належить,
реєстрація права власності на такий
об'єкт є неможливою, навіть за умов
відповідності його технічним умовам та
будівельним нормам.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
питання оформлення права власності на
самочинно збудований позивачем
будинок відповідно до вимог діючого на
той час законодавства вже розглядалося
виконавчим комітетом Таїровської
селищної ради і рішенням № 1271 від 30.09.2011
року ОСОБА_3 відмовлено в оформленні
права власності та у видачі свідоцтва
про право власності на вищевказаний
об'єкт нерухомого майна з тих підстав,
що забудовник вийшов за межі належної
йому земельної ділянки і самовільно
зайняв земельну ділянку площею 0,0096 га,
що перебуває у державній (комунальній)
власності і є частиною ділянки
загального користування, а саме
проїжджу частину вул. Гарманної.

Зазначеному рішенню передувало
обстеження земельної ділянки
постійною комісією Таїровської
селищної ради з питань земельних
відносин та охорони навколишнього
природного середовища за участю
інженера-землевпорядника селищної
ради, проведеного з метою визначення на
підставі геодезичних вимірювань
відповідності меж і розміру цієї
ділянки державному акту на право
власності на земельну ділянку.

За результатами зазначеного
обстеження встановлено, що в існуючих
межах за фактичним використанням
земельної ділянки ОСОБА_3 здійснив
будівництво житлового будинку без
дозволу на виконання будівельних
робіт, вийшовши за межі належної йому
на праві власності земельної ділянки
на 0,0096 га. Отже земельна ділянка площею
0,0096 га, яка перебуває у державній
власності, є самовільно зайнятою, що
унеможливлює набуття права власності
на збудоване на цій ділянці нерухоме
майно, та, відповідно, видачу будь-якого
документу, який підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

Таким чином, відмовивши позивачу у
видачі довідки про підтвердження
адреси місцезнаходження
новозбудованого житлового будинку,
необхідну для оформлення права
власності на нерухоме майно та
державної реєстрації права власності,
відповідач діяв відповідно до чинного
законодавства і прав ОСОБА_3 не порушив.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству, а доводи
апеляційної скарги цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Овідіопольського районного
суду Одеської області від 08 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Голови Таїровської
селищної ради Шепеля Сергія
Вікторовича про визнання
неправомірними дій посадової особи та
зобов'язання вчинити дії - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.