Справа № 2а-497/12 (2а/427/50/13)
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/800/38120/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області на
постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 28 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області,

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Свердловську Луганської
області (далі - УПФУ) про зобов'язання
УПФУ включити до пільгового стажу
періоди роботи в районах Крайньої
Півночі з 14.12.1981 року до 31.05.1986 року, а
також з 10.04.1989 року до 31.12.1990 року і
перерахувати та виплатити пенсію їй з
урахуванням зазначених періодів
роботи.

28 лютого 2013 року постановою
Свердловського міського суду
Луганської області, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2013
року, позов задоволений.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до
суду.

Зобов'язано УПФУ включити до стажу
роботи ОСОБА_2 стаж роботи в районах
Крайньої Півночі з 14.12.1981 року до 31.05.1986
року, з 10.04.1989 року до 31.12.1990 року;
перерахувати їй та виплатити пенсію,
призначену за віком, з моменту настання
права на отримання пенсії з включенням
стажу роботи за зазначені періоди, з
урахуванням виплачених сум.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
з вимогою скасування постанови
Свердловського міського суду
Луганської області та ухвали
Донецького апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, який підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідно до
трудової книжки, ОСОБА_2 з 14.12.1981 року до
31.05.1986 року працювала на посаді
штукатура в районах, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, з 23.04.1987 року
до 1.03.1989 року на посаді
штукатура-маляра на Байкало-Амурській
магістралі, з 10.04.1989 року до 25.08.1992 року
на посаді штукатура-маляра в
спеціалізованому
будівельно-монтажному потягу
«Узбамбуд», Читинської області,
Каларського району.

5 листопада 2012 року ОСОБА_2 звернулася
до УПФУ із заявою про призначення їй
пенсії за віком на пільгових умовах.

14 листопада 2012 року УПФУ відмовило
ОСОБА_2 в призначенні пенсії на
пільгових умовах у зв'язку з
відсутністю у неї трудових договорів
щодо роботи на підприємствах,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі або відомостей про бронювання
жилої площі за весь період дії
трудового договору за місцем
постійного проживання.

Згідно з п. 5 «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» період роботи з 1 січня 1991
року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу

РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», постанови Ради Міністрів
Союзу РСР № 148 від 10.02.1960 року «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року
«Про впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року
«Про розширення пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Відповідно до підпункту «д» п. 5
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі» робітникам, які переводяться
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах».

Згідно з п. 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР № 148 від 10.02.1960 року «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року
«Про впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» працівникам, які
користуються в даний час пільгами,
кожний рік роботи в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, до 1 березня 1960 року
зараховувати за два роки роботи при
розрахунку стажу для отримання пенсії
за віком, по інвалідності і за вислугу
років, а після 1 березня 1960 року - за один
рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Відповідно до п. 3 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року
«Про розширення пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» скорочена
тривалість трудового договору, який
дає право на отримання пільг, які
передбачені статтею 5 Указу Президії
Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960
року «Про впорядкування пільг для осіб,
працюючих в районах Крайньої Півночі і
в місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з п'яти до
трьох років».

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що посилання
УПФУ на те, що пільги, встановлені
зазначеними нормативними актами, не
розповсюджуються на ОСОБА_2, оскільки
нею не були надані укладені з
роботодавцем строкові трудові
договори є безпідставними.

Крім того, трудовий стаж ОСОБА_2 в
районах Крайньої Півночі і місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі підтверджується записами в її
трудовій книжці.

Висновки судів попередніх інстанцій
про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухваленні з дотриманням
норм процесуального права, правова
оцінка обставинам у справі дана
правильно, підстав для їх скасування з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області
відхилити.

Постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 28 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.