Справа № 101/5814/13-а
Суддя: Хотянова В. В.
Дата ухвалення: 2013-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АЛУШТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
вул. Леніна, 23, м. Алушта, Автономна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 101/5814/13-а

13 грудня 2013 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим в
складі,

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Алушті АР
Крим справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Партенітської
селищної ради про визнання
протиправними дій щодо прийняття
рішення, скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,
встановлення судового контролю за
виконанням судового рішення та
стягнення судових витрат, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Партенітської селищної ради
про визнання протиправними дій щодо
прийняття рішення, скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії,
встановлення судового контролю за
виконанням судового рішення та
стягнення судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим,
що позивач звернулася до відповідача,
Партенітської селищної ради із
клопотанням та доданими до нього
графічними матеріалами для
гарантованого права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки з цільовим призначенням для
ведення садівництва.

У відповідь на клопотання в
вересні 2013 року позивач отримала лист,
з якого вбачається, що клопотання було
розглянуто на сесії Партенітської
селищної ради та прийняте рішення № 36-21
від 30 серпня 2013 року «Про розгляд
клопотання громадянки ОСОБА_2 про
передачу їй у власність земельної
ділянки», яким було відмовлено у
задоволенні клопотання з підстави не
зазначення бажаного місця
розташування земельної ділянки. Таке
рішення вважає незаконним,
протиправним та таким, що порушує
законне право на отримання земельної
ділянки.

Ч.6 ст. 118 ЗК України визначено
порядок отримання земельних ділянок
державної та комунальної власності у
власність громадян в межах безоплатної
приватизації. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри, також додаються графічні
матеріали на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Підставою відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
порядку.

На момент звернення до суб'єкта
владних повноважень в публічному
доступі була відсутня інформація щодо
наявності вільних земельних ділянок
(державної чи комунальної власності).

Тому не маючи іншої можливості
конкретизувати бажану земельну
ділянку позивач в клопотанні вказувала
на свою згоду на отримання будь-якої
земельної ділянки в межах
Партенітської селищної ради з цільовим
призначенням для ведення садівництва
орієнтовною площею до 0, 12 га. У
відповідності до цього позивачем до
клопотання було додано графічні
матеріали з визначеною територією, на
якій вона бажає отримати земельну
ділянку.

Позивач вважає свої дії
законними та вчиненими у відповідності
з нормами чинного законодавства.

Відповідач, відмовляючи у
задоволенні клопотання з мотиву не
зазначення бажаного місця
розташування земельної ділянки,
незаконно відмовив позивачу у
задоволенні клопотання, чим вчинив
противоправні дії.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, надала до суду заяву про
розгляд справи за її відсутністю,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутністю, також надав письмові
заперечення проти адміністративного
позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові особи і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, та принципом рівності усіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом, відповідно до
якого усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 72
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Матеріалами справи встановлено,
що позивач ОСОБА_2, громадянка України,
звернулася до Партенітської селищної
ради з клопотанням від 24 липня 2013 року
в порядку ст.118 ЗК України про
визначення без її погодження та
виділення їй земельної ділянки
орієнтовним розміром до 0,12 га в межах
смт. Партеніт АР Крим з цільовим
призначенням для ведення садівництва,
як зазначено в клопотанні до нього були
додані позивачем графічні матеріали
(а.с. 6-7).

Так у позові позивач вказує, що на
клопотання про виділення у власність
земельної ділянки для садівництва було
прийнято спірне рішення від 30.08.2013 року
№ 36-21, проте спірне рішення стосується
відмови позивачу у наданні їй
безоплатно у власність земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а не
для ведення садівництва.

Спірне рішення Партенітської
селищної ради № 36-21 було прийнято за
результатами розгляду заяви, у якій
вона просила виділити їй земельну
ділянку з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Зазначеним рішенням було
відмовлено громадянці ОСОБА_2 у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки орієнтовною площею
до 0,15 га в межах смт. Партеніт АР Крим
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд, з підстав невідповідності
заявлених вимог ст.118 ЗК України, яка
регламентує необхідність у додаток до
заяви надати графічні матеріали, на
яких буде зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла на момент
розгляду клопотання) Громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Виходячи з приписів ч.6 ст.118 ЗК
України, визначити бажане місце
розташування земельної ділянки має
сам заявник, а не відповідний орган
місцевого самоврядування.

Відповідач, при прийнятті
оскаржуваного рішення встановив, що
додані позивачем матеріали до своєї
заяви не є графічним матеріалом із
зазначенням бажаного місцезнаходження
земельної ділянки, у розумінні вимог
ст.118 ЗК України, що є перешкодою для
задоволення клопотання про надання
позивачу безоплатно у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
орієнтовною площею до 0,15 га в межах смт.
Партеніт АР Крим, при цьому посилався
на вимоги ст.ст. 12, 118 Земельного кодексу
України, ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до вимог частини 1 статті
11 КАС України розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
КАС України передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене суд не
вбачає підстав для визнання
протиправними дії щодо прийняття
рішення від 30.08.2013 року № 36-21 та вважає,
що відповідач цим рішенням відмовив у
задоволенні клопотання про виділення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування будинку, а не
садівництва, а позовні вимоги позивач
не уточнювала, просила справу
розглянути без її участі.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання протиправними дії щодо
прийняття рішення Партенітської
селищної ради від 30.08.2013 року № 36-21,
скасування зазначеного рішення,
зобов'язання винести на пленарне
засідання сесії Партенітської
селищної ради та розглянути клопотання
позивача про виділення земельної
ділянки для зазначених у клопотання
цілей, та надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність, в
місячний термін з моменту набрання
рішення суду законної сили та прийняти
належне, у відповідності до норм
чинного законодавства України рішення,
встановлення строку для подання
суб'єктом владних повноважень до суду
звіту про виконання судового рішення
та зобов'язання надати такий звіт,
стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.14, 19, 124 Конституції
України, ст.ст.2, 81, 116, 118, 121, 122
Земельного кодексу України, Законом
України "Про місцеве самоврядування",
ст.ст. ст.ст.2,11,17,18,71,94,158-163 КАС України
суд, -

п о
с т а н о в и в :

У задоволені позову ОСОБА_2 до
Партенітської селищної ради про
визнання протиправними дії щодо
прийняття рішення Партенітської
селищної ради від 30.08.2013 року № 36-21,
скасування зазначеного рішення,
зобов'язання винести на пленарне
засідання сесії Партенітської
селищної ради та розглянути клопотання
позивача про виділення земельної
ділянки для зазначених у клопотання
цілей, та надання дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність, в
місячний термін з моменту набрання
рішення суду законної сили та прийняти
належне, у відповідності до норм
чинного законодавства України рішення,
встановлення строку для подання
суб'єктом владних повноважень до суду
звіту про виконання судового рішення
та зобов'язання надати такий звіт,
стягнення судових витрат - відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається до
Апеляційного адміністративного суду
міста Севастополя через Алуштинський
міський суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а для осіб які
брали участь у справі, але не були
присутні при проголошенні постанови,
протягом десяти днів з отримання її
копії.

Суддя Алуштинського

міського суду АР Крим В.В.Хотянова