Справа № 812/8245/13-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Агевич К.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року справа №812/8245/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Попова В.В.

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

за участі представників позивача
Дереки Д.В., Ретівова І.О.,

представника відповідача Тулупової
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у справі № 812/8245/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 18.09.2013, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» (далі - Товариство)
звернулося до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - Інспекція) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 18.09.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Інспекцією проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань
правомірності нарахування податку на
додану вартість з січня 2012 року по
березень 2012 року та з липня 2012 року по
листопад 2012 року та податку на прибуток
за період з 01.01.2012 по 31.12.2012. Невиїзною
позаплановою документальною
перевіркою встановлено порушення:

- п. 138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу (далі - ПК) України
щодо заниження податку на прибуток
підприємства на загальну суму 392`552,00
грн., у т.ч. по періодам: з 01.01.2012 по 30.03.2012
- 378`776,00 грн., з 01.07.2012 по 30.09.2012 - 13`746,00 грн.;

- ч. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України щодо
заниження податку на додану вартість
на загальну суму 340`963,00 грн., у т.ч. по
періодам: листопад 2012 року у сумі 329`370,00
грн., серпень 2012 року у сумі 11`593,00 грн.

За результатами перевірки
відповідачем було складено Акт про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки від
28.08.2013 №35/14-0/37713861.

На підставі акту перевірки
відповідачем були винесені:

- податкове повідомлення-рішення від
18.09.2013 №, яким Товариству було
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на 340`963,00 грн. та нараховано
штрафні санкції у сумі 85`240,75 грн.,
всього на суму 426`203,75 грн.,

- податкове повідомлення-рішення від
18.09.2013 №, яким Товариству було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на
358`389,00 грн. та нараховано штрафні
санкції у сумі 89`597,25 грн., всього на суму
447`986,25 грн.

Товариство не погоджується з
висновками податкового органу, що
викладені в Акті перевірки від 28.08.2013
№35/14-0/37713861, та вважає податкові
повідомлення-рішення від № та
№ від 18.09.2013 протиправними та
необґрунтованими.

В зв'язку з чим, позивач просив суд
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Інспекції № та № від 18.09.2013.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у задоволенні позову було
відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що
надані позивачем первинні документи,
враховуючи наявність певних
розбіжностей в них та ненадання їх без
поважних причин податковому органу під
час перевірки, вказують на штучне
створення документообігу з метою
імітації господарських операцій.
Надані позивачем первинні
бухгалтерські документи, досліджені
судом в судовому засіданні, як і
ненадання на вимогу податкового
органу, тобто відсутність інших
первинних бухгалтерських документів,
необхідність утворення яких
передбачена як нормативно правовими
актами, так і умовами укладеного
договору, вказують на правильність
доводів податкового органу про
безтоварність вказаних господарських
операцій, з якими суд погоджується.
Тому оформлені належним чином
податкові накладні не можуть бути
підставою для нарахування податкового
кредиту та бюджетного відшкодування, а
суми витрат по вказаним операціям не
відносяться до витрат, які не
враховуються при визначенні
оподаткованого прибутку.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року, як таку, що прийнята з порушенням
норм матеріального права, та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги
зазначено практично ті самі доводи, що
і в обґрунтування позовної заяви.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідачем висловлено згоду з
висновками місцевого суду та прохання
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

В судовому засіданні
представники позивача підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити, проти чого
заперечувала представник відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДТЕК
Ровенькиантрацит» зареєстровано як
юридична особа виконавчим комітетом
Ровеньківської міської ради 01.07.2011 за
№1 000719 (т.1 а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«ДТЕК Ровенькиантрацит» є платником
податків і зборів, якого взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 04.07.2011 за №366, та
перебуває на обліку в Спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Луганську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, є платником податку на
додану вартість з 01.12.2011, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № від 22.02.2013 (Т.1 а.с.214).

Наказом № 73 від 16.08.2013 року наказано
головному державному
ревізору-інспектору відділу
податкових платежів управління
податкового супроводження підприємств
вугільної галузі Інспекції Лисенко С.В.
провести з 20.08.2013 року по 28.08.2013 року
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з питань правомірності
нарахування податку на прибуток
підприємств за період з 01.01.2012 р. по
31.12.2012 р. та податку на додану вартість
за період з січня по березень 2012 р.,
липень та листопад 2012 р. (т.2 а.с.1).

Інспекцією проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань правомірності
нарахування податку на додану вартість
з січня 2012 року по березень 2012 року, та з
липня 2012 року по листопад 2012 року, та
податку на прибуток за період з 01.01.2012
року по 31.12.2012 року.

За результатами вказаної перевірки
Інспекцією складений акт № 35/14-о/3771386
від 28.08.2013 року (т.1 а.с.14-45), згідно якого
зроблено висновок про порушення з боку
позивача п. 138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VІ зі
змінами та доповненнями, в результаті
чого Товариством занижено податок на
прибуток підприємства на суму 392`522,00
грн., та ч. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на суму 340`963,00 грн.

За наслідками перевірки відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 18 вересня 2013
року №, яким визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальні сумі 426`203,75 грн., з
якої основний платіж 340`963,00 грн. та
штрафна санкція у розмірі 85`240,75 грн. (т.1
а.с.46), та №, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток у загальні сумі 490`652,50 грн., з
якої основний платіж 358`389,00 грн. та
штрафна санкція 89`597,25 (т.1 а.с.48).

Вищенаведені обставини, встановлені
судом першої інстанції, перевірені і
знайшли своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, і не є
спірними.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З 01.01.2011 р. набрав чинності ПК України,
який регулює відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
зокрема, вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК
України органам державної податкової
служби надане право проводити
перевірки платників податків (крім
Національного банку України) в порядку,
встановленому цим Кодексом. Порядок
проведення перевірок визначений
статтями 75-86 ПК України.

Платники податку на додану вартість,
об'єкти, база та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначені розділом 5 ПК
України.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 цієї статті встановлено, що
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

З аналізу положень підпунктів 198.6 та 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
випливає, що виникнення у платника ПДВ
права на включення податку до
податкового кредиту пов'язано із
фактичним відбуттям господарської
операції з постачання товарів
(виконання робіт, надання послуг),
визначеної в первинних документами,
складених відповідно до Закону України
від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон № 996-XIV). Наслідки
в податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто такі, що пов'язані із рухом
активів, зміною зобов'язань та власного
капіталу платника податків та
відповідають змісту укладених
договорів. Таким чином, в даному
випадку дослідженню підлягає
реальність вчинення господарської
операції, відповідність вчиненої
господарської операції господарській
меті, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на формування податкового
кредиту.

Згідно пункту 138.2 статті 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді.

Згідно зі статтею 3 Закону N 996-XIV метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства. Частина друга даної
статті передбачає, що бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення є первинним документом.

Згідно частини першої статті 9 Закону №
996 первинні документи, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій є підставою для
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем, як замовником та ТОВ «Ресурс
Инвест - Групп» (поставщик) укладено
договір № 112-1047 ра від 09.07.2012 року на
поставку продукції: накладки Р-24 ТУ
14-2-472-82 за ціною 17`200,00 грн. з ПДВ за тону в
кількості 2,96 т; накладку Р-33 ТУ 14-2-472-82 за
ціною 16`950,00 грн. з ПДВ у кількості 1,1 т
(т.1 а.с.68-73).

На виконання умов договору позивачем
надано товарно-транспортну накладну №
27/08 від 27.08.2012 року, відповідно до якої
Товариство отримало вантаж згідно
накладної № 150 від 27.08.12 в кількості 4,060
т. (т.2 а.с.73-74), разом з сертифікатом № 464
від 23.08.2012 року (т.3 а.с.22-23). Також додано
реєстр довіреностей на отримання даної
продукції (т.2 а.с.242).

Крім того, на підтвердження подальшого
використання товару, отриманого від
ТОВ «Ресурс Инвест - Групп», в своїй
господарській діяльності, позивачем
надано вимоги працівників з підписами
про отримання (т.2 а.с.205-228) та накладні
на переміщення даної продукції зі
складу ТМЦ № 5 УМТС на матеріальні
склади (т.2 а.с.229-241), акти списання
товарно-матеріальних цінностей (т.3
а.с.27-31).

Також, між позивачем (покупець) та ТОВ
«Укртехпоставка» (постачальник)
укладено договір № РА-49 від 05 грудня 2011
року про поставку нафтопродуктів.

На виконання вказаного договору були
надані товарно-транспортні накладні
від 14.01.2012 року (т.1 а.с.82), від 17.01.2012 року
(т.1 а.с.84), від 18.01.2012 (т.1 а.с.86), від 20.01.2012
(т.1 а.с.88), від 23.01.2012 (т.1 а.с.90), від 30.01.2012
(т.1 а.с.92), від 03.02.2012(т.1 а.с.94), від 08.02.2012
(т.1 а.с.96), від 10.02.2012 (т.1 а.с.98), від 14.02.2012
(т.1 а.с.100), від 27.02.2012 (т.1 а.с.102) на
загальну суму з ПДВ відповідно
специфікації від 13.01.2012 року - 1`751`207,00
грн. та відповідно специфікації від
01.02.2012 року - 1`172`400,00 грн.

Отримані нафтопродукти були
використані в господарській
діяльності, що підтверджується
довідкою про наявність транспортних
засобів по ВП «Автобаза», що
використовують куплені ГСМ (т.1 а.с.130).

Також позивачем на підтвердження їх
взаємовідносин з ТОВ «Ресурс Інвест -
Груп» були надані запити - відповіді
(листування) Товариства з Інспекцією, у
яких зазначено, що дійсність операцій
по договорам № 112-1047ра від 09.07.2012 року та
№ 112-1301ра від 28.08.2012 року відображені
реєстрацією у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних у
розділі «Отримані податкові накладні»
(т.1 а.с.152-153).

На підтвердження факту виконання
договору з ТОВ «Укртехпоставка» № РА-49
від 05 грудня 2011 року Товариство надало
копію акту № 3899/22-4/31206273 від 19.10.2012 року.
Саме ч.3.1.2 Податкові зобов'язання
вказує, що отримані товари ТОВ
«Росімпортторг» в подальшому були
реалізовані підприємством ТОВ
«Укртехпоставка» контрагентам, одним з
яких є ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (т.1
а.с.171).

На підтвердження їх взаємовідносин з
ТОВ «Укртехпоставка» були надані
запити - відповіді (листування)
Інспекції - Товариства з, у яких
зазначено, що дійсність операцій по
договорам № 112-34ра від 10.01.2012, № 111-66ра
від 22.12.2011, № РА-49 від 05.12.2011, № 112-60ра від
17.01.2012 р. відображено у податковому
обліку реєстрацією у реєстрі виданих
та отриманих податкових накладних у
розділі «Отримані податкові накладні»
(т.3 а.с.49-55).

На підтвердження подальшого
використання товару, отриманого від
ТОВ «Укртехпоставка» в своїй
господарській діяльності, позивачем
надано акти прийому-передачі ГСМ (т.3
а.с.38-48), вимоги на бензин (т.3 а.с.58-182),
роздаточні відомості з прізвищами
водіїв, що отримували бензин (т.3
а.с.183-250, т.4 а.с.1-161), заправочні
відомості (т.4 а.с.162-250, т.5 а.с.1-236), книгу
обліку вантажу (т.5 а.с.248-256).

Отже, позивач на підтвердження
реального характеру господарських
операцій з контрагентами надав суду
першої інстанції первинні документи
бухгалтерського обліку та податкової
звітності.

Доводи про те, що товарно-транспортні
накладні складені не за формою для
нафтопродуктів, не можуть самі по собі
свідчити про нікчемність правочинів.
Більш того, за умовами поставки з обома
контрагентами, поставка здійснювалась
постачальником на умовах DDP (склад
покупця), тобто, відповідальність за
правильність складених
товарно-супровідних документів
повинен нести постачальник, а не
покупець.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Позивач довів реальність здійснення
господарської діяльності з даними
контрагентами, а саме: з ТОВ «Ресурс
Інвест-Груп» та ТОВ «Укртехпоставка»
за період, що перевірявся Інспекцією,
надав обґрунтовані докази та всі
необхідні первинні документи, тим
самим довів протиправність прийнятих
відповідачем податкових
повідомлень-рішень від 18.09.2013 року №
(«Р») та № («Р»).

Отже, доводи апелянта спростовують
висновки суду першої інстанції.

Посилання на порушення позивачем
положень статті 44 ПК України не
заслуговують на увагу, з огляду на
наступне.

Будь-які первинні документи по
господарським операціям з ТОВ «Ресурс
Інвест - Груп» та ТОВ «Укртехпоставка»
відповідачем у позивача в ході
перевірки не запитувались.

Колегія суддів зазначає, що ненадання
платником податків документів як
обґрунтування пояснень на обов'язковий
письмовий запит органу державної
податкової служби є підставою для
призначення документальної
позапланової перевірки відповідно до
пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України. У зв'язку з
ненаданням позивачем документів на
підтвердження своїх пояснень
відповідачем обґрунтовано призначена
позапланова перевірка.

Разом з тим, відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК
України платник податків зобов'язаний
надати посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

З обставин справи вбачається, що після
початку документальної позапланової
невиїзної перевірки посадові особи
відповідача не звертались до позивача
з вимогою надати документи, що належать
або пов'язані з предметом перевірки,
відтак, у платника податків не виникло
обов'язку, встановленого п. 85.2 ст. 85 ПК
України.

Ненадання позивачем у повному обсязі
документів на підтвердження
здійснення спірних господарських
операцій у зв'язку з витребування
відповідачем у підприємства пояснень
та їх документального підтвердження до
призначення перевірки в межах ст. 73 ПК
України не може розцінюватися як
відмова платника податків від надання
документів, оскільки призначення
позапланової перевірки є наслідком
ненадання документів платником
податків.

У відповідності до ст. 83 ПК
України для посадових осіб
контролюючих органів під час
проведення перевірок підставами для
висновків є: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки; судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на
контролюючі органи.

Згідно з п. 85.6 ст. 85 цього кодексу у
разі відмови платника податків або
його законних представників надати
копії документів посадовій (службовій)
особі контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.

Оскільки відповідачем не
складався акт про відмову платника
податків в наданні документів, колегія
суддів вважає доведеним факт не
витребування в ході перевірки
відповідачем документів на
підтвердження здійснення спірних
господарських операцій, що обумовлює
висновок про недотримання органом
державної податкової служби приписів
ст. 83 ПК України в частині відсутності
підстав для обґрунтованих висновків
під час проведення перевірки.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у
разі якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Невитребування відповідачем у
платника податків необхідних
документів для проведення перевірки,
не складання акту про відмову в наданні
документів також свідчить про
необґрунтованість доводів відповідача
про наявність підстав вважати, що такі
документи були відсутні на час
складення податкової звітності

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції не обґрунтованими,
постанова місцевого суду ухвалена без
додержанням норм матеріального та
процесуального права, підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
задоволенню.

Позивачем понесені судові витрати у
вигляді сплаченого судового збору в
загальній сумі 4588 грн. (Т.1 а.с.2, Т.5 а.с.279),
які відповідно до положень статті 94 КАС
України підлягають йому відшкодуванню
за рахунок Державного бюджету України.

В повному обсязі постанову виготовлено
07 лютого 2014 року.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, п.4 ч.1 202, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" - задовольнити
повністю.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у справі № 812/8245/13-а - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 18.09.2013 - задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
18.09.2013 № («Р»), яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 340 963,00 грн. та
нараховано штрафні санкції у розмірі
85`240,75 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2013 №
(«Р»), яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 358`389,00 грн. та нараховано
штрафні санкції у розмірі 89`597,25 грн.,
винесені Спеціалізованою державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" (94701, Луганська
область, м. Ровеньки, вул. Комуністична,
буд. 6, ) судові витрати у
вигляді сплаченого судового збору у
розмірі 4588 (чотири тисячі п'ятсот
вісімдесят вісім) гривень.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

В.В.Попов