Справа № 812/5/14
Суддя: А.А. Лагутін
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/5/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Лагутіна А.А.;

при секретарі судового засідання:
Рязанській Є.О.;

за участю

позивача: не з'явився,

представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність
б/н від 09.01.2014 року);

від відповідача: Стельмаха М. В.
(довіреність № ВДЗ/3942 від 30.12.2013 року,
працює: провідний спеціаліст відділу
юридичного забезпечення),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов ОСОБА_3 (далі - Позивач
або ОСОБА_3) до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області (далі - Відповідач)
про визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач
зазначив наступне. 29.07.2013 року
позивачем до відповідача було надано
заяви щодо прийняття документів на
затвердження та виплату одноразової
грошової допомоги як інваліду 2 групи
(захворювання пов'язане з проходженням
служби), що передбачена Постановою
Кабінету Міністрів України №707 від
12.05.2007 року «Про затвердження Порядку
та умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції», та
проведення відповідної виплати
одноразової допомоги.

Позивач вважав, що відповідач, в
порушення норм законодавства, не
включив до належного йому грошового
забезпечення, з якого потім
здійснюється розрахунок грошової
допомоги щомісячну надбавку в розмірі
100 відсотків грошового забезпечення,
окладів грошового забезпечення та
надбавки за вислугу років.

Позивач зазначив, що станом на момент
подання позовної заяви, передбачене
законодавством включення до грошового
забезпечення здійснено не було.

З підстав викладених у позові, позивач
просив суд визнати неправомірними дії
Головного управління Міністерства
внутрішніх справі України в Луганській
області щодо невключення йому до
грошового забезпечення, з якого було
здійснено йому розрахунок грошової
допомоги за другу групу інвалідності -
щомісячної надбавки в розмірі 100
відсотків грошового забезпечення, що
встановлена пунктом 3 Порядку про умови
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №707 від 12.05.2007 року;
зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганські області включити до
грошового забезпечення, з якого було
здійснено йому розрахунок грошової
допомоги за другу групу інвалідності -
щомісячну надбавку в розмірі 100
відсотків грошового забезпечення.

27.01.2014 року позивач надав суду
уточнення до позовних вимог, в яких
просив суд визнати неправомірними дії
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області щодо невключення ОСОБА_3 до
грошового забезпечення, з якого було
здійснено ОСОБА_3 розрахунок
одноразової грошової допомоги за другу
групу інвалідності - щомісячної
надбавки в розмірі 100% грошового
забезпечення; зобов'язати Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
включити ОСОБА_3 до грошового
забезпечення, з якого було здійснено
ОСОБА_3 розрахунок одноразової
грошової допомоги за другу групу
інвалідності - щомісячної надбавки в
розмірі 100% грошового забезпечення, та
надати до Міністерства внутрішніх
справ України висновок та довідку про
грошове забезпечення за останньою
посадою ОСОБА_3 з включенням до
зазначеної довідки щомісячної
надбавки в розмірі 100% грошового
забезпечення.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, місце і час судового
засідання повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав, надав пояснення аналогічні
викладеним у позові, просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Представником відповідача надано суду
письмові заперечення (аркуш справи 17).

Так, представник відповідача зазначив,
що ОСОБА_3 було звільнено наказом ЛМУ
УМВС України в Луганській області від
28.12.2007 року № 367ос. На час звільнення,
відповідно до довідки про грошове
забезпечення для виплати одноразової
грошової допомоги, позивач такий вид
грошового забезпечення як 100% грошова
надбавка не отримував, та вона не
входила до його грошового
забезпечення.

За таких підстав, представник позивача
просив суд відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області надав суду клопотання про
залишення позову без розгляду, з
підстав того, що позов був поданий з
пропуском місячного строку на
звернення до суду (аркуш справи 32).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до наступного.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що згідно витягу з
наказу від 28.12.2007 року № 367ос ОСОБА_3
було звільнено з органів МВС у
відставку Збройних сил України за
віком (аркуші справи 26).

Позивач є інвалідом другої групи за
захворюванням пов'язаним із
проходженням служби в ОВС, що
підтверджується пенсійним
посвідченням, та не заперечувалась
сторонами у судовому засіданні (аркуш
справи 2).

29.07.2013 року позивачем до відповідача
було надано заяви щодо прийняття
документів на затвердження та виплату
одноразової грошової допомоги як
інваліду 2 групи (захворювання
пов'язане з проходженням служби), що
передбачена Постановою Кабінету
Міністрів України №707 від 12.05.2007 року
«Про затвердження Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції», та
проведення відповідної виплати
одноразової допомоги (аркуші справи 5-6).

Листом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області від 12.08.2013 року №
ВДЗ/Г-1224 позивача повідомлено, що
розмір його грошової допомоги при
встановленні другої групи
інвалідності від захворювання,
отриманого в період проходження служби
в ОВС визначається відповідно до
грошового забезпечення за останньою
посадою, яку він займав на день
установлення інвалідності, а саме:
(посадовий оклад - 500,00 грн., оклад за
спеціальним званням - 65,00 грн., 35%
надбавка за вислугу років. - 197,75 грн.) х 4
х 12 (2 група інвалідності чотирирічне
грошове забезпечення) х 70% (відсоток
втрати працездатності) - 8237,70
грн.(раніше виплачена сума при
встановленні третьої групи
інвалідності) = 17390,70 грн. Та зауважено,
що документи щодо виплати одноразової
грошової допомоги згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 12.05.2007
року №707 «Про затвердження Порядку
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції» 5
серпня 2013 року за №9/4-1529 були
направлені до Департаменту
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку МВС України для
затвердження, та про результати
затвердження Департаментом ФЗБО МВС
України висновку про призначення
ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги,
позивача буде повідомлено додатково
(аркуш справи 8).

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону
України «Про міліцію» у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під
час виконання ним службових обов'язків,
а також інвалідності, що настала в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання
або нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції
у період проходження служби в
органах внутрішніх справ у кожному
випадку ушкодження здоров'я
здійснюється в індивідуальному
порядку відповідно до
законодавства.

На виконання вказаної редакції статті
23 Закону України «Про міліцію»
Кабінетом Міністрів України було
прийнято постанову «Про затвердження
порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції» від 12 травня 2007 року № 707.

Вимогами пункту 3 Порядку та умови
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції,
податкової міліції, розмір грошової
допомоги визначається відповідно до
грошового забезпечення за останньою
посадою, яку особа рядового або
начальницького складу займала на день
загибелі (смерті), поранення, контузії,
травми або каліцтва), установлення
інвалідності.

До грошового забезпечення, виходячи з
якого здійснюється розрахунок
грошової допомоги працівнику
міліції, включається посадовий оклад,
оклад за спеціальним званням,
відсоткова надбавка за вислугу років
та щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків грошового забезпечення
(окладів грошового забезпечення та
надбавки за вислугу років) згідно із
законодавством.

Статтею 19 Закону України «Про міліцію»
встановлено, що форми і розміри
грошового забезпечення працівників
міліції встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

На виконання вимог статті 19 Закону
України «Про міліцію» 07 листопада 2007
року прийнята постанова Кабінету
Міністрів України №1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу».

Відповідно до пункту 1 даної Постанови
установлено, що грошове забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу складається з
посадового окладу за військовим
(спеціальним) званням, щомісячних
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премії) та
одноразових додаткових видів
грошового забезпечення.

Пунктом 2 визначено, що виплата
грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується
Міністерством оборони, Міністерством
внутрішніх справ, Міністерством
транспорту та зв'язку, Міністерством з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Службою безпеки, Адміністрацією
Державної прикордонної служби,
Управлінням державної охорони, Службою
зовнішньої розвідки, Державним
департаментом з питань виконання
покарань (далі - державні органи).

Вимогами пункту 3 вищевказаної
Постанови затверджені схеми посадових
окладів військовослужбовців та
курсантів навчальних закладів у
розмірах згідно з додатками 1-8; схеми
посадових окладів осіб рядового і
начальницького складу у розмірах за
додатками 9-23.

Схемою посадових окладів осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ для міських, районних,
лінійних відділів (відділень) міліції
(додаток 14) та додатковими видами
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу ОВС (додаток 26)
такий вид грошового забезпечення як
щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків від грошового забезпечення
не передбачений.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу»
та з метою впорядкування структури та
умов грошового забезпечення осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007 року №499 затверджена та
введена в дію з 01 січня 2008 року
Інструкція про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ.

Інструкцією затверджені, зокрема,
додаткові види грошового забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ та
встановлено, що грошове забезпечення
осіб рядового і начальницького складу
складається з посадового окладу,
окладу за спеціальним званням,
щомісячних (підвищення посадового
окладу, надбавки, доплати, винагороди,
які мають постійний характер, премії)
та одноразових додаткових видів
грошового забезпечення. Вказаною
інструкцією також не передбачений
такий вид грошового забезпечення як
щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків від грошового забезпечення.

Стовідсоткова надбавка особам
рядового, а також середнього і старшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ була встановлена
Указом Президента України № 771 від 31
серпня 2001 року «Про внесення змін до
Указу Президента України від 4 жовтня
1996 року № 926», проте вказаний Указ
втратив чинність згідно з Указом
Президента України від 18 грудня 2007 року
№ 1234/2007.

Однак, лише з 01.01.2008 року (набрання
законної сили Указу Президента України
від 18 грудня 2007 року № 1234/2007) до складу
грошового забезпечення не входила
щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків від грошового забезпечення.

Проте, на день звільнення позивача з
органів внутрішніх справ (28.12.2007 року)
діяли норми Указу, яким була
передбачена щомісячна надбавка в
розмірі 100 відсотків від грошового
забезпечення. А відтак ОСОБА_3 мав право
на включення такої надбавки до
грошового забезпечення.

Вказані обставини підтверджуються
грошовим атестатом № 45 від 08.08.2008 року,
довідкою про додаткові види грошового
забезпечення ОСОБА_3 за 2005-2007 роки від 135
від 08.02.2008 року, з яких вбачається, що
щомісячна надбавка в розмірі 100
відсотків згідно Указу Президента
України № 771 від 31 серпня 2001 року у
позивача була наявна (аркуші справи
27-28).

Зазначена позиція викладена в рішенні
Вищого адміністративного суду України
від 05 грудня2013 року К/9991/47577/12.

Відповідно до абзацу першого ст. 58
Конституції України від 28.06.1996 року №
254к/96-ВР, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

За таких обставин суд дійшов висновку
про протиправність дії Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
щодо невключення ОСОБА_3 до грошового
забезпечення, з якого було здійснено
ОСОБА_3 розрахунок одноразової
грошової допомоги за другу групу
інвалідності - щомісячної надбавки в
розмірі 100% грошового забезпечення, та
вважає за необхідне зобов'язати
Головне управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області включити ОСОБА_3 до грошового
забезпечення, з якого було здійснено
ОСОБА_3 розрахунок одноразової
грошової допомоги за другу групу
інвалідності - щомісячної надбавки в
розмірі 100% грошового забезпечення.

Відтак позовні вимоги в цій частині
визнаються судом доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача надати до Міністерства
внутрішніх справ України висновок та
довідку про грошове забезпечення за
останньою посадою ОСОБА_3 з включенням
до зазначеної довідки щомісячної
надбавки в розмірі 100% грошового
забезпечення, суд вважає
необґрунтованою, оскільки здійснення
дій, передбачених чинним
законодавством України є обов'язком
відповідача та не потребує прияняття
додаткового судового рішення з цього
приводу.

Відтак позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Щодо посилання відповідача, про те, що
позивачем пропущено місячний строк
звернення до суду із даним позовом
відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з підстав того, що призначення
та виплата одноразової грошової
допомоги у разі інвалідності
працівника міліції прямо пов'язано із
проходженням публічної служби, а
відтак позов повинен бути залишений
без розгляду, суд не приймає до уваги,
оскільки визнання неправомірними дій
відповідача щодо невиплати
одноразової грошової допомоги та
зобов'язання включити до грошового
забезпечення таку допомогу, в даному
випадку, не стосуються прийняття на
публічну службу, її проходження,
звільнення.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі, якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Питання по судових витрата не
вирішується, оскільки позивач
відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 року № 3674-VI від сплати судового
збору звільнений, та позивачем такі
витрати не були здійснені.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 99, 158-163, 166, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,
задовольнити частково.

Визнати неправомірним дії Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області
щодо невключення ОСОБА_3 до грошового
забезпечення, з якого було здійснено
ОСОБА_3 розрахунок одноразової
грошової допомоги за другу групу
інвалідності - щомісячної надбавки в
розмірі 100% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області включити ОСОБА_3
до грошового забезпечення, з якого було
здійснено ОСОБА_3 розрахунок
одноразової грошової допомоги за другу
групу інвалідності - щомісячної
надбавки в розмірі 100% грошового
забезпечення.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Згідно з ч.3 ст.160 КАС України постанову
складено у повному обсязі 10.02.2014 року.

Суддя
А.А. Лагутін