Справа № 826/15133/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Клименчук Н.М.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Київського міського центру
зайнятості про визнання протиправними
дії та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київського міського центру зайнятості
(далі по тексту - КМЦЗ), в якому просив:

- визнати протиправними дії КМЦЗ щодо
надання відповідей в листах від 30.04.2013
№2467 та від 03.06.2013 №3017 не по суті
звернення ОСОБА_2 від 29.04.2012 №2951;

- зобов'язати КМЦЗ розглянути заяву
ОСОБА_2 від 29.04.2013 №2951 по суті;

- стягнути з КМЦЗ кошти на
відшкодування моральної шкоди у
розмірі одного рівня забезпечення
прожиткового мінімуму (гарантованого
мінімуму) для працездатних осіб,
встановленого на 01.12.2013 законом про
бюджет.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим,
що суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права, що призвело
неправильного вирішення справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.04.2013 позивач звернувся до
Шевченківського РЦЗ КМЦЗ із заявою про
надання роз'яснення щодо правильності
заповнення звіту графи 8 звіту 3-ПН -
«Звіт про наявність вакансій» та
повідомити, чи вважається робота
оператора комп'ютерного набору
специфічною роботою, яку може
виконувати виключно особи певної
статті та віку (жінка 35-40 років).

30.04.2013 Шевченківським РЦЗ КМЗЦ листом
від №2467 надано відповідь на звернення
позивача від 29.04.2013.

У листі відповідач зазначив, що порядок
заповнення звіту за формою №3-ПН «Звіт
про наявність вакансій» визначено
Інструкцією щодо заповнення форми
звітності №3-ПН «Звіт про наявність
вакансій», затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики №420 від 19.12.2005, та роз'яснив, що
форма використовується для
інформування населення про наявність
вакансій, сприяння працевлаштуванню
громадян, зареєстрованих у центрах
зайнятості як такі, що шукають роботу,
для підбору персоналу на замовлення
роботодавців, для оцінки поточної
потреби в кадрах та організацій
професійної підготовки населення
відповідно до потреб ринку праці.

23.05.2013 позивач повторно звернувся до
Шевченківського РЦЗ КМЦЗ із заявою, в
якій просив розглянути його попереднє
звернення по суті, зазначивши, що
звернення позивача від 29.04.2013 за №2951 по
суті відповідачем розглянуто.

03.06.2013 Шевченківський РЦЗ КМЦЗ листом
від №3017 надав позивачу відповідь,
зазначивши, що відповідно до Положення
про Міністерство соціальної політики
України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 №389/2011,
роз'яснення щодо здійснення державної
політики у сферах зайнятості населення
і трудової міграції, трудових відносин,
соціального захисту населення, з
питань сім'ї, оздоровлення та
відпочинку дітей, відповідального
батьківства та материнства надає
Міністерство.

Вважаючи, що відповідач не розглянув
його звернення по суті, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповіді
на заяви позивача є повними та
вичерпними, їх надано у строки,
встановлені законом України «Про
звернення громадян».

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України,
розглядаючи справи щодо
протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
звернення громадян» громадяни України
мають право звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
звернення громадян» органи державної
влади, місцевого самоврядування та їх
посадові особи, керівники та посадові
особи підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, до
повноважень яких належить розгляд заяв
(клопотань), зобов'язані об'єктивно і
вчасно розглядати їх, перевіряти
викладені в них факти, приймати рішення
відповідно до чинного законодавства і
забезпечувати їх виконання,
повідомляти громадян про наслідки
розгляду заяв (клопотань).

Статтею 20 цього Закону встановлено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Колегією суддів встановлено, що
відповідачем надано вичерпну
відповідь на звернення ОСОБА_2 в строки
та в порядку, встановленому Законом
України «Про звернення громадян», що
підтверджує позицію суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову щодо розгляду
звернення позивача.

Вимоги про відшкодування моральної
шкоди, заявлені позивачем в одному
провадження з вимогами про визнання
протиправними дії по розгляду
відповідачем звернення позивача, є
похідними від них, а тому, зважаючи на
викладене, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи
відповідача підтверджують законних
характер оскаржуваних дій.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача
висновки суду першої інстанції не
спростовують та відхиляються судом
так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А. Губська

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.