Справа № 826/648/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 лютого 2014 року 14:07 №
826/648/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Дегтярьової О.В., Шейко Т.І., за
участю секретаря судового засідання
Ткачук О.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби Українипровизнання
дій неправомірними, скасування
постановиза участю:

позивача - ОСОБА_1;

від відповідача - Малиш Т.О.;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому просить суд:

- визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича щодо
винесення постанови від 27 грудня 2013
року про закриття виконавчого
провадження № 40656082 та повернення
виконавчого листа як виконаного,
неправомірними;

- скасувати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича від 27 грудня 2013 року про
закриття виконавчого провадження №
40656082».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначив, що відповідачем неправомірно
та всупереч вимогам Закону України
«Про виконавче провадження» закінчено
виконавче провадження, а саме: у
постанові державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 40656082 не міститься посилання на Закон
України «Про звернення громадян»; у
постанові про закінчення виконавчого
провадження державним виконавцем не
правильно зазначено реквізити скарги
ОСОБА_1, а також зазначений лист
боржника, який стягувачу (позивачу у
даній справі) невідомий. Крім того,
позивачем зазначено, що відповідачем
не надано належної оцінки відповіді
Мінсоцполітики (боржника у виконавчому
провадженні).

Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 січня 2014 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 03 лютого 2014 року
позивач позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні 03 лютого 2013 року проти
задоволення позову заперечувала,
зазначивши, що оскільки Міністерством
соціальної політики України (боржником
у виконавчому провадженні ВП № 40656082)
виконано вимоги виконавчого листа
Окружного адміністративного суду
міста Києва № 2а-16267/12/2670 від 27 березня
2013 року, державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України 27
грудня 2013 року винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.
Також представником відповідача у
судовому засіданні було зазначено, що у
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 27 грудня 2013 року
помилково зазначено реквізити скарги
позивача № 4-2306/П замість № Ч-2306/П та
просила вважати це технічною опискою,
яка при цьому не впливає на
правомірність оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні 03 лютого 2013 року
ухвалою суду без виходу до нарадчої
кімнати відмовлено у задоволенні
клопотання представника відповідача
про залучення до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору Міністерство
соціальної політики України у зв'язку з
його необгрунтованістю.

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 03 лютого
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступних
висновків.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 грудня 2012 року у справі № 2а-16267/12/2670
визнано протиправними дії
Міністерства соціальної політики
України щодо направлення скарги ОСОБА_1
від 06 вересня 2012 року за вх. № Ч-2306/П до
Державного центру зайнятості,
зобов'язано Міністерство соціальної
політики України здійснити дії щодо
розгляду скарги ОСОБА_1 від 06 вересня 2012
року за вх. № Ч-2306/П в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян».

На виконання зазначеної постанови
судом 27 березня 2013 року видано
виконавчий лист.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 вересня 2013 року у
справі № 2а-16267/12/2670 внесено виправлення
до виконавчого листа, виданого 27
березня 2013 року у справі № 2а-16267/12/2670
шляхом зазначення в інформації про
стягувача - ідентифікаційний номер
ОСОБА_1 - НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича від 11
листопада 2013 року відкрито виконавче
провадження ВП № 40656082 на підставі
виконавчого листа № 2а-16267/12/2670,
виданого 27 березня 2013 року Окружним
адміністративним судом міста Києва про
визнання протиправними дії
Міністерства соціальної політики
України щодо направлення скарги ОСОБА_1
від 06 вересня 2012 року за вх. № Ч-2306/П до
Державного центру зайнятості;
зобов'язання Міністерства соціальної
політики України здійснити дії щодо
розгляду скарги ОСОБА_1 від 06 вересня 2012
року за вх. № Ч-2306/П в порядку,
встановленому Законом України «Про
звернення громадян».

02 грудня 2013 року на адресу відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від Міністерства соціальної політики
України надійшов лист № 13201/0/14-13/09 від 21
листопада 2013 року, у якому повідомлено
про виконання Міністерством у повному
обсязі рішення суду, зокрема, що скаргу
гр. ОСОБА_1 від 06 вересня 2012 року вих. №
Ч-20306/П розглянуто по суті з наданням
відповіді скаржнику, та долучено копію
такої відповіді.

На підставі зазначених документів
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича від 27
грудня 2013 року закінчено виконавче
провадження ВП № 40656082 відповідно до
пункту 8 частини 1 статті 49 та статті 50
Закону України «Про виконавче
провадження».

Позивач, вважаючи дії державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Борейка Максима
Валерійовича неправомірними, а
постанову державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження ВП
№ 40656082 від 27 грудня 2013 року незаконною,
звернувся до суду із зазначеним
позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною першою статті 11 зазначеного
Закону встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом (ч.
2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження).

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження).

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 8 частини першої
статті 49 вказаного Закону виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Відповідно до п. 6.1.19. Інструкції з
діловодства в адміністративних судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 17 грудня 2013 року № 174,
судові рішення, виконавчі листи
видаються на підставі наявних в
автоматизованій системі даних. На
кожній сторінці судового рішення
(виконавчого листа) у момент друку
автоматично формується унікальний
штрих-код, що розміщується в нижньому
правому куті документа. Унікальний
штрих-код містить код бази даних суду,
унікальний ідентифікатор документа в
базі даних суду, тип документа та вид
юрисдикції (вводиться в дію окремим
наказом).

З долученої судом до матеріалів справи
з бази Діловодство спеціалізованого
суду (ДСС) постанови Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 грудня 2012 року у справі № 2а-16267/12/2670
вбачається, що Міністерством
соціальної політики України скарга
ОСОБА_1 № Ч-2306/П від 06 вересня 2012 року
була протиправно надіслана для
розгляду по суті до Державного центру
зайнятості.

Зазначеною постановою суду
зобов'язано, серед іншого, Міністерство
соціальної політики України здійснити
дії щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 06
вересня 2012 року за вх. № Ч-2306/П в
порядку, встановленому Законом України
«Про звернення громадян».

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що рішення
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 грудня 2012 року у
справі № 2а-16267/12/2670 Міністерством
соціальної політики України (боржником
у ВП № 40656082) виконано в повному обсязі,
а саме розглянуто скаргу позивача №
Ч-2306/П від 06.09.2012 року та надано
відповідь.

При цьому, з відповіді Міністерства
соціальної політики України №
13198/0/14-13/09 від 21 листопада 2013 року на
адресу ОСОБА_1 вбачається, що зазначена
відповідь надана саме на виконання
вимог, зазначених у виконавчому листі
№ 2а-16267/12/2670, виданому 27 березня 2013 року
Окружним адміністративним судом міста
Києва.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про правомірність дій
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Борейка Максима Валерійовича при
винесенні постанови про закінчення
виконавчого провадження ВП № 40656082 від
27 грудня 2013 року, а зазначену постанову
такою, що винесена у відповідності до
вимог Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому суд зазначає, що у разі
незгоди з відповіддю Міністерства
соціальної політики України №
13198/0/14-13/09 від 21 листопада 2013 року,
позивач не позбавлений можливості
оскаржити таку відповідь у порядку,
встановленому законом.

Допущення ж у постанові про закінчення
виконавчого провадження ВП № 40656082 від
27 грудня 2013 року описок при зазначенні
реквізитів скарги позивача, на думку
суду, не може свідчити про
протиправність такої постанови.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що відповідачем доведено
правомірність своїх дій, а позовні
вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби України про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П. Катющенко

Судді
О.В. Дегтярьова

Т.І.
Шейко