Справа № 816/332/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/332/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання -
Купріс М.В.,

за участю: представника позивача -
Бороденко В.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області до Відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції про
визнання протиправними дій та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2014 року позивач Управління
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції про визнання
протиправними дій та скасування
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві ВП №39783700 від 13
грудня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що 13 грудня 2013 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі пункту 2
частини 1 статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження". Вважає, що
вказана постанова про повернення
виконавчого документа стягувачеві
підлягає скасуванню з огляду на те, що
жодних дій по виконанню вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області № Ф130 від 05 серпня 2013 року
державним виконавцем не було вжито.

Позивач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, надавши суду клопотання
про розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позову,
посилаючись на те, що державний
виконавець при винесенні оскаржуваної
постанови діяв у чіткій відповідності
до вимог Закону України "Про виконавче
провадження", а тому позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції
перебувала вимога від 05 серпня 2013 року
№ Ф130, яка винесена Управлінням
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області про стягнення заборгованості з
ОСОБА_3 в розмірі 1194,03 грн. /а.с.7/.

На підставі заяви про відкриття
виконавчого провадження /а.с.51/ та
вимоги від 05 серпня 2013 року № Ф130 про
стягнення заборгованості з ОСОБА_3,
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження від
13 вересня 2013 року ВП №39783700 /а.с.50/.

22 жовтня 2013 року державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції направлено запити до
Реєстраційної служби Кременчуцького
районного управління юстиції,
Кам'янопоківської сільської ради,
Державного ІСГ в Полтавській області,
Центру ДАІ 5302 з метою перевірки
майнового стану боржника. /а.с.43-45/.

12 листопада 2013 року на адресу Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції надійшло повідомлення від
начальника центру ДАІ5302 про
відсутність зареєстрованих
транспортних засобів за ОСОБА_3 /а.с.41/.

18 листопада 2013 року на адресу Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції надійшло повідомлення про
відсутність реєстрації боржника на
території Кам'янопоківської сільської
ради. /а.с.38-39/.

27 листопада 2013 року на адресу Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції надійшло повідомлення про
відсутність відомостей у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
а також у Реєстрі прав на нерухоме
майно щодо боржника. /а.с.40/.

З метою перевірки майнового стану
боржника 28 листопада 2013 року
заступником начальника Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції було здійснено вихід за
адресою місцезнаходження боржника, яка
вказана у виконавчому документі. За
результатами даної виконавчої дії
відповідачем було складено акт від 28
листопада 2013 року, за участю понятих.
Згідно якого, встановлено, що боржник
мешкає в будинку чоловіка без
реєстрації, особистий паспорт
втратила, підприємницькою діяльністю
не займається, майно на яке можливо
звернути стягнення відсутнє /а.с.36/.

11 грудня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження у межах суми звернення
стягнення ВП №39783700. /а.с.35/.

13 грудня 2013 року заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції складено
акт державного виконавця про
відсутність майна на яке можливо
звернути стягнення. /а.с.31/.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції від 13 грудня 2013 року ВП №39783700
на підставі пункту 2 частини 1 статті 47
Закону України "Про виконавче
провадження" повернуто стягувачеві
вимогу від 05 серпня 2013 року № Ф130 про
стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в
розмірі 1194,03 грн. у зв'язку з тим, що не
виявлено майно на яке може бути
звернуто стягнення.

Не погоджуючись із винесеними
постановою про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 13 грудня 2013
року Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області звернулося до суду
з даним позовом, в якому просить
скасувати зазначену постанови та
зобов'язати відповідача провести
виконавчі дії щодо примусового
виконання вимоги від 05 серпня 2013 року
№ Ф130.

Надаючи оцінку позовним вимогам
позивача, суд виходить із наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України від 21.04.1999 року
№ 606-XIV "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до ст. 20 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. Право
вибору місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
які можуть вчиняти виконавчі дії по
виконанню рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Частиною 4 вказаної статті встановлено,
що якщо у процесі виконавчого
провадження змінилися місце
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, місце його
роботи або з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє, державний
виконавець негайно складає про це акт і
не пізніше наступного дня надсилає
виконавчий документ разом з копією
цього акта до органу державної
виконавчої служби за новим місцем
проживання, перебування чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцем знаходження
майна боржника, про що одночасно
повідомляє стягувача та орган, який
видав виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи у
вимозі про сплату недоїмки від 05 серпня
2013 року № Ф130 зазначено
місцезнаходження боржника:
Кременчуцький район, с.Садки,
вул.Перекопська, 51.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що держаним
виконавцем було здійснено ряд
виконавчих дій, а саме направлено
запити для перевірки майнового стану
боржника та здійснено вихід за адресою
місцезнаходження боржника, яка вказана
у виконавчому документі та
встановлено, що боржник проживає за
вище зазначеною адресою, у будинку який
належить її співмешканцю. Місце
реєстрації встановити невдалось,
оскільки паспорт був загублений, також
боржник зазначив, що підприємницькою
діяльністю не займається. За
результатами виконавчих дій складено
акт від 28 листопада 2013 року. /а.с.36/.

Також, представником відповідача було
спростовано доводи позивача про
нескладання акту за встановленими
обставинами під час примусового
виконання рішення. Суду для огляду було
надано виконавче провадження ВП №39783700
в матеріалах якого міститься акт
заступника начальника Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції від 13 грудня 2013 року про
відсутність майна на яке можливо
звернути стягнення. /а.с.31/.

З урахуванням обставин,
викладених вище, 13 грудня 2013 року
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції винесено постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на підставі пункту 2
частини 1 статті 47 Закону України "Про
виконавче провадження" де зазначено, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними.

З огляду на вище викладене, суд
приходить висновку, що позивач в силу
своєї необізнаності та не
скористувавшись наданим статтею 12
Закону України "Про виконавче
провадження" правом на ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
звернувся до суду з вимогою про
скасування постанови про повернення
виконавчого документа стягувачеві
посилаючись на нескладання акту про
відсутність майна, на яке можливо
звернути стягнення.

Щодо посилань позивача на
порушення строку надсилання постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві суд зазначає наступне.

Судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 13 грудня 2013
року була направлена стягувачу в
межах строку встановлених частиною 3
статті 48 Закону України "Про виконавче
провадження", а саме в триденний строк -
18 грудня 2013 року (14-15 грудня 2013 року
вихідні дні). /а.с.29/. Отже, відповідачем
не порушено вимогу щодо строку
відправлення процесуального
документа.

Щодо вимог про зобов'язання
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції належно та у повному обсязі
провести виконавчі дії щодо
примусового виконання вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області від 05 серпня 2013 року №Ф 130 про
сплату недоїмки, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України, тому суд не може
перебирати на себе повноваження іншого
державного органу, а тому вимоги щодо
зобов'язання державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Кременчуцького районного управління
юстиції належно та у повному обсязі
провести виконавчі дії щодо
примусового виконання вимоги позивача
не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Кременчуцькому районі
Полтавської області є
необґрунтованими, та такими, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати, які підлягають
стягненню відповідно до частини 2
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області до Відділу державної
виконавчої служби Кременчуцького
районного управління юстиції про
визнання протиправними дій та
скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 10
лютого 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко