Справа № 2а-26/2012/1524
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 січня 2014 р. Справа № 2а-26/2012/1524

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Ільяшук Антоніна Володимирівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді- Кравець
О.О.

судді- Домусчі С.Д.

судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Роздільнянського районного
суду Одеської області від 03 травня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області про
стягнення і зобов'язання виплати
соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Головного Управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області та просив визнати дії
відповідача незаконними та зобов'язати
його вчинити певні дії за 2006- 2011 роки.

Постановою Роздільнянського
районного суду Одеської області від 03
травня 2012 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
представником відповідача подав
апеляційну скаргу в якій зазначається,
що рішення суду винесене з порушенням
норм процесуального та матеріального
права, та просить її скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2012 року справа призначена до розгляду у
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді-доповідача,
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
дійшов до висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення,
постанови суду без змін, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного Фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області та має статус дитини війни.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наявності у
позивача права на щомісячне підвищення
пенсії на 30 % мінімальної пенсії за
віком.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
мають статус дитини війни, на їх
соціальну захищеність шляхом надання
пільг і державної соціальної підтримки
визначені та закріплені в Законі
України «Про соціальний захист дітей
війни».

На підставі ст. 6 названого Закону дітям
війни пенсії або щомісячне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищується на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальним для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України, а також ч.
2 ст. 3 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», відповідно до якої
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зупинення
дії ст. 6 названого Закону на 2007 рік,
передбачене п. 12 ст. 71 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10 рп/2008 року від 22 травня 2008 року,
положення Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», що
стосується виплати доплати «дітям
війни» визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, за конституційними
нормами, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру підвищення до
пенсії позивачу підлягають
застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції
України, ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ст. 17
Закону України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» і ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Безпідставними є посилання
відповідача на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначеного
підвищення пенсії у вказаному розмірі,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені статтею 46
Конституції України та Законом України
«Про соціальний захист дітей війни».

Разом з цим, позивач звернувся за
захистом порушеного відповідачем
права на отримання допомоги лише 02
квітня 2012 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011
рік"Прикінцеві положення Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік"доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей
війни"застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

06 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято постанову № 745
"Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", відповідно до якої
"дітям війни"до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
підвищення проводиться у розмірі 49,8
грн.

Ця постанова набрала чинності з 23 липня
2011 року, відповідно, з цієї дати діти
війни не мають права на отримання
підвищення до пенсії у розмірі,
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Із врахуванням наведених положень
чинного законодавства України
висновок суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову є
правильним

З огляду на зазначене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції вірно застосував положення
чинного законодавства України при
постановленні оскаржуваної постанови
із дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Таким чином , апеляційний суд доходить
до висновку, що не має підстав для
скасування постанови суду 1-ої
інстанції.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, 200, 205, 206, ч. 6 ст.
254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області залишити без
задоволення, а постанову
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 03 травня 2012 року -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

Суддя

Суддя