Справа № 2а-11400/11/1370
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року
Справа № 876/13508/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.,

за участю секретаря Губач
Х.І.,

за участю:

представника відповідача
Краснопольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційні скарги Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Державної митної служби України на
ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 04.10.2013 р. у
справі № 2а-11400/11/1370 за позовом ОСОБА_2 до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Державної
митної служби України про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 04.10.2013 р. у
справі № 2а-11400/11/1370 заява ОСОБА_2 про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду в
адміністративній справі №2а-11400/11/1370 за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Державної
митної служби України, про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії
задоволена частково: зобов'язано
Львівську митницю Міндоходів
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
середньомісячний заробіток за час
вимушеної затримки виконання рішення
суду за період з 02.02.2012 року по 12.03.2012
року з утриманням з нарахованої суми
податку на доходи фізичних осіб та всіх
інших обов'язкових платежів;
зобов'язано Львівську митницю
Міндоходів нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за
час вимушеної затримки виконання
рішення суду за період з 13.03.2012 року по
18.03.2013 року з утриманням з нарахованої
суми податку на доходи фізичних осіб та
всіх інших обов'язкових платежів, а
також з врахуванням виплачених сум у
зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 на обліку
як безробітної.

В апеляційній скарзі скаржники
просять ухвалу скасувати та відмовити
ОСОБА_2 у задоволенні її заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
порядок подання заяви про виплату
відшкодування за час затримки
виконання рішення суду регулюється ч. 9
ст. 267 КАС України, якою встановлюється
10-денний строк з дня, коли позивач
дізнався або повинен був дізнатись про
порушення своїх прав, але не пізніше
дня завершення строку пред'явлення до
виконання виконавчого листа, виданого
за відповідною постановою суду.
Постанова Львівського окружного
адміністративного суду про
задоволення позову була винесена 01.02.2012
р. та набрала законної сили згідно із
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012 р., а
18.03.2013 р. Держмитслужбою України видано
наказ №386-к, яким позивача було
поновлено на посаді. З цієї дати
позивач довідалась про порушення своїх
прав у частині затримки виконання
рішення суду, але свою заяву позивач
подала лише 19.09.2013 р. В порушення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику
розгляду судами трудових спорів» судом
першої інстанції не було встановлено
факт перебування позивача у трудових
відносинах у період з 02.02.2012 р. по 12.03.2012
р., не наведено відповідних
розрахунків.

Представник Львівської митниці
Міндоходів у судовому засіданні
підтримав вимоги апеляційної скарги із
наведених у ній мотивів.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційні скарги в межах наведених у
них доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційні скарги слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, 19.09.2013 р. ОСОБА_2 звернулася
до Львівського окружного
адміністративного суду із заявою про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання постанови
Львівського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012 року
у справі № 2а-11400/11/1370 за її позовом до
Львівської митниці, Державної митної
служби України про скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 01.02.2012 року
зобов'язано Львівську митницю
виплатити позивачу середньомісячний
заробіток за час вимушеного прогулу по
день постановлення судового рішення
першої інстанції, а саме: по 01.02.2012 року
в розмірі 14937,67 грн. Законодавцем на
відповідачів згідно зі ст. 236 КЗпП
України покладено обов'язок виплатити
позивачу середній заробіток за час
затримки виконання рішення суду.
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 04.10.2013 р.
було задоволено частково заяву
позивача про стягнення середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення суду у цій справі та
зобов'язано Львівську митницю
Міндоходів нарахувати та виплатити
заявнику середньомісячний заробіток
за час вимушеної затримки виконання
рішення суду за період з 02.02.2012 р. по
12.03.2012 р. з утриманням з нарахованої
суми податку на доходи фізичних осіб та
всіх інших обов'язкових платежів, а
також за період з 13.03.2012 року по 18.03.2013
року з утриманням з нарахованої суми
податку на доходи фізичних осіб та всіх
інших обов'язкових платежів, та з
врахуванням виплачених сум у зв'язку з
перебуванням ОСОБА_2 на обліку як
безробітної.

Згідно із ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова Львівського окружного
адміністративного суду про
задоволення позову була винесена 01.02.2012
р. та набрала законної сили згідно із
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.07.2012 р., а
18.03.2013 р. Держмитслужбою України видано
наказ №386-к, яким позивача було
поновлено на посаді. З цієї дати
позивач довідалась про порушення своїх
прав у частині затримки виконання
рішення суду.

Згідно зі ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Закріплений у ст. 8 КАС України
принцип Верховенства права суд
застосовує з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав
людини, яка відповідно до вимог ст. 17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права в Україні.

Неможливість особою домогтися
виконання судового рішення, винесеного
на її користь, становить втручання у
право на мирне володіння майном, що
викладене у першому реченні пункту
першого статті 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод. У рішенні
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року (справа «Жовнер проти
України») Суд відзначив, що право на
судовий розгляд, гарантоване статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод, також захищає і
виконання остаточних та обов'язкових
судових рішень, які у країні, яка
поважає верховенство права, не можуть
залишатися невиконаними, завдаючи
шкоди одній із сторін.

Згідно з абз.7 ч.1 ст. 51 Кодексу Законів
про працю України держава гарантує
працездатним громадянам України
правовий захист від необґрунтованої
відмови у прийнятті на роботу і
незаконного звільнення, а також
сприяння у збереженні роботи.

Оплата вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі працівника здійснюється згідно
зі ст. 236 Кодексу Законів про працю
України. Судом першої інстанції
підставно враховані обґрунтування
заявника своєї заяви, оскільки статтею
236 КЗпП України передбачено обов'язок
власника, як суб'єкта владних
повноважень, виплатити працівникові
середній заробіток або різницю в
заробітку за весь час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на роботі незаконно звільненого
працівника. Наявними у справі доказами
підтверджується факт ненарахування та
невиплати заявнику середнього
заробітку за час затримки виконання
постанови суду від 01.02.2012 року, зокрема
за період з 02.02.2012 року по 18.03.2013 року
(дата винесення наказу про поновлення
заявника на посаді).

Відтак, колегія суддів вважає
помилковими посилання Львівської
митниці на ст. 267 КАС України, оскільки
оплата вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі працівника здійснюється згідно
зі ст. 236 Кодексу Законів про працю
України, а жодних вимог про визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності вчинених суб'єктами
владних повноважень - відповідачами, що
є підставою розглядати такі згідно зі
ст. 267 КАС України, заявник не заявляв.

Посилання апелянтів на неврахування
судом першої інстанції вимог Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів» щодо встановлення
факту перебування позивача у трудових
відносинах у період з 02.02.2012 р. по 18.03.2013
р. не заслуговує на увагу, враховуючи,
що жодних доказів перебування заявника
- позивача у трудових відносинах у цей
період з іншою організацією не було
надано суду ні першої, ні апеляційної
інстанції.

Однак, колегія суддів вважає
підставними доводи апелянтів про
обов'язок суду вказати в рішенні суму
середнього заробітку, яку слід
стягнути за час затримки виконання
рішення суду, з огляду на положення ст.
236 КЗпП України та абз. 5 п. 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», відповідно до якого,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні розрахунки, з
яких він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню.

Оскільки суд першої інстанції в ухвалі
від 04.10.2013 року зобов'язав Львівську
митницю Міндоходів нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 середньомісячний
заробіток за час вимушеної затримки
виконання рішення суду за відповідні
періоди, вказане, з огляду на зазначені
вище норми, є безумовною підставою для
зміни рішення суду першої інстанції в
цій частині.

Так, при визначенні середньомісячного
заробітку за час затримки виконання
рішення суду, апеляційний суд бере до
уваги довідку Львівської митниці від
29.11.2011 року №23/13-821, відповідно до якої
середньоденна заробітна плата ОСОБА_2
становила 153, 96 грн., затримка виконання
рішення суду становила 253 р.д. За час
затримки виконання рішення суду сума
стягнення становить 38 951, 88 грн. Однак,
враховуючи положення п. 32 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду
судами трудових спорів», згідно з яким
при присудженні оплати за час
вимушеного прогулу зараховується
заробіток за місцем нової роботи (в т.ч.
допомога по безробіттю), та довідку
Мостиського районного центру
зайнятості №5725 від 02.10.2013 року, сума,
яка підлягає стягненню з Львівської
митниці Міндоходів на користь ОСОБА_2
становить 8 177, 90 грн. (38 951, 88 грн.-30773, 98
грн. (допомога по безробіттю)=8 177, 90 грн.)

Відповідно до ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є:
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; вирішення не
всіх позовних вимог або питань.
Скаржники у встановленому законом
порядку довели наявність передбачених
законом підстав для зміни ухвали
Львівського окружного
адміністративного суду від 04.10.2013 р. у
справі № 2а-11400/11/1370.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 201, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Державної
митної служби України - задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 04.10.2013 р. у
справі № 2а-11400/11/1370 змінити, виклавши
абз. 2,3 резолютивної частини в
наступній редакції: Стягнути з
Львівської митниці Міндоходів на
користь ОСОБА_2 середньомісячний
заробіток за час вимушеної затримки
виконання рішення суду за період з
02.02.2012 року по 18.03.2013 року в сумі 8 177
(вісім тисяч сто сімдесят сім) грн. 90
коп. з врахуванням всіх обов'язкових
платежів та зборів, які підлягають
відрахуванню з заробітної плати.

Ухвала набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали складений 27.01.2014
року.