Справа № 2а-1870/9981/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/800/38137/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Голяшкіна О.В.
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Глухівського міськрайонного
центру зайнятості на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 28 лютого 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року у справі № 2а-1870/9981/12 за позовом
Глухівського міськрайонного центру
зайнятості до ОСОБА_4 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю,-

у с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Глухівський
міськрайонний центр зайнятості
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачеві було надано статус
безробітного та призначено
матеріальне забезпечення у вигляді
допомоги по безробіттю. Однак, при
проведені перевірки було з'ясовано, що
відповідач отримував виплати
відповідно до умов цивільно-правового
договору з ПАТ КБ «ПриватБанк», тому не
мав права перебувати на обліку як
безробітний та, відповідно, отримувати
допомогу.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року, в задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів приходить до висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив, що
укладення відповідачем договору про
банківське обслуговування та
отримання винагороди від ПАТ КБ
«Приватбанк» не доводить фактів
зловживання ОСОБА_4 своїми правами та
не свідчить про повідомлення центр
зайнятості неправдивої інформації, що
могли бути підставою для стягнення з
відповідача виплачених йому сум
допомоги по безробіттю. Оскільки
отримана відповідачем разова грошова
виплата від ПАТ КБ «Приватбанк» не
впливає на умови виплати допомоги по
безробіттю, відсутні підстави для її
стягнення. З цим висновком погодився і
суд апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до
позивача, де була заповнена його
персональна картка від 13.10.2011 року та
йому надано статус безробітного,
призначено і виплачено допомогу по
безробіттю за період з 20.10.2011 року по
15.10.2012 року у розмірі 6917 грн.18 коп..

В подальшому, Глухівським
міськрайонним центром зайнятості
проведено перевірку обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідачу та складено акт №177 від
10.10.2012 року, в якому зафіксовано, що
згідно даних ДПА та наданої інформації
про доходи громадян, ОСОБА_4 отримував
дохід з ПАТ КБ «Приватбанк» з ознакою «
102» - «виплати, відповідно до умов
цивільно-правового договору». Також, в
зазначеному акті перевірки зроблено
висновок про наявність порушення з
боку відповідача, а допомога по
безробіттю отримана ОСОБА_4 повинна
бути ним повернута.

За наслідками проведеної перевірки
Глухівським центром зайнятості був
складений лист від 12.10.2012 року про
повернення відповідачем незаконно
отриманих ним коштів у розмірі 6917, 18
грн. та припинено виплату допомоги по
безробіттю.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог,
судами вірно взято до уваги те, що ПАТ
КБ «ПриватБанк» було укладено договір
з ОСОБА_4 про банківське
обслуговування, за яким банком
публічно запропоновано усім клієнтам
виплати за залучення нових клієнтів.
Банком запроваджено нову систему та
затверджені Правила, згідно з якими
розширені права клієнтів та визначено
випадки, за яких банком проводяться
виплати клієнтам, що надали інформацію,
необхідну для випуску послуг та для
залучення нового клієнта діють
спеціальні умови, які є частиною Умов
та правил надання банківських послуг.
Тобто, відповідачем не виконувались
роботи за цивільно-правовим договором,
а отримана ним винагорода - це виплата
банком своїм клієнтам, що надали
інформацію, необхідну для випуску
банківського продукту/послуг та для
залучення нового клієнта.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

У даному випадку, у договорі про
банківське обслуговування відсутні
істотні умови договору, за якими
Клієнту перераховується виплата, а
згода з умовами банківського
обслуговування не є прийняттям
пропозиції другою стороною (акцептом),
за якими банком перераховується
виплата. Тобто, у момент підписання
договору на банківське обслуговування,
у сторін не виникає прав та обов'язків
за офертою щодо можливого
перерахування банком Клієнту грошових
коштів за залучення нових клієнтів.

Такі відносини відносяться до
недоговорених зобов'язань та
регулюються підрозділом 2 глави 78
Цивільного кодексу України, відповідно
до якого публічна обіцянка винагороди -
це звернена до невизначеного кола осіб
обіцянка майнової винагороди за
досягнення обумовленого результату
тому, хто досягне цього результату. За
своєю юридичною природою публічна
обіцянка винагороди є одностороннім
умовним правочином, підставою
виникнення якого є складний юридичний
склад, що містить елементи двох
односторонніх правочинів - публічної
обіцянки винагороди та відклику на
нього у вигляді досягнення об умовного
результату. Вони мають зустрічний
характер і повинні відповідати один
одному, однак їх здійснення не означає
укладення договору. Обіцянка
винагороди не є офертою, а досягнення
результату не є акцентом.

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», видами забезпечення є
допомога по безробіттю, матеріальна
допомога у період професійної
підготовки, перепідготовки або
підвищення кваліфікації безробітної.

Згідно положень пункту другого статті
36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Стаття 31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» містить вичерпаний
перелік підстав, за яких виплати по
безробіттю мають бути зупинені. Цей
перелік не містить такої обставини, як
виконання умов цивільно-правових угод
оферти винагороди, за предметом яких їх
не можна було б віднести до трудових
угод та договорів за якими б виникали
певні обов'язку щодо надання послуг
банку.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суди попередніх
інстанцій дійшли до обґрунтованого
висновку, що отримання відповідачем
винагороди у якості споживача
банківських послуг не є обставиною, що
впливає на умови виплати йому допомоги
по безробіттю та перебування його у
статусі безробітного, а тому відсутні
підстави для стягнення з відповідача
виплаченого матеріального
забезпечення у вигляді допомоги по
безробіттю відповідно до частини
третьої статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Глухівського
міськрайонного центру зайнятості
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: (підписи)