Справа № 0308/1813/12, 2а-161/67/13
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
Справа №
13351/13/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Костіва М.В. та Савицької Н.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Бєлкіної Н.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Відділу реєстру житлового фонду
Департаменту житлово-комунального
господарства Луцької міської ради на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської обл. від 15.08.2013р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділу реєстру житлового
фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Комунальне підприємство «Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації», про визнання
протиправним та скасування
розпорядження, скасування свідоцтва
про право власності на житло,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

02.02.2012р. позивач ОСОБА_1 звернулася від
свого імені та в інтересах
неповнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_3
до суду із адміністративним позовом, у
якому, із урахуванням поданої під час
розгляду справи заяви про уточнення та
збільшення позовних вимог, просила:

визнати протиправним та скасувати
розпорядження Відділу реєстру
житлового фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради № 855-р від 14.05.2009р.
«Про приватизацію квартир державного
житлового фонду» у частині передання у
власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 та затвердження свідоцтва про
право власності на житло згідно п.8
додатку № 1 до розпорядження;

скасувати свідоцтво про право
власності на житло від 14.05.2009р., яке
видано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1 згідно розпорядження Відділу
реєстру житлового фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради № 855-р від 14.05.2009р.
«Про приватизацію квартир державного
житлового фонду»;

скасувати реєстрацію свідоцтва про
право власності на житло від 14.05.2009р., що
зареєстроване 21.05.2009р. за реєстраційним
номером 27343767 у Комунальному
підприємстві «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації»;

зобов'язати Відділ реєстру житлового
фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради надати у спільну
власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартиру,
яка б відповідала санітарним та
технічним вимогам (Т.1, а.с.1-5, 195-198).

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської обл. від 15.08.2013р.
заявлений позов задоволено частково;
визнано нечинним та скасовано
розпорядження Відділу реєстру
житлового фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради № 855-р від 14.05.2009р.
«Про приватизацію квартир державного
житлового фонду» в частині передачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено (Т.1, а.с.256-257).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив відповідач
Відділ реєстру житлового фонду
Департаменту житлово-комунального
господарства Луцької міської ради,
який покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить постанову суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні заявленого позову
відмовити (Т.1 а.с.280-286).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що суд першої інстанції розглянув
справу без участі представника
відповідача; проведена по справі
судова будівельно-технічна експертиза
є неповною, неясною та необґрунтованою,
суперечить матеріалам справи та
викликає сумніви в її правильності та
проведена з порушенням основних
принципів об'єктивності та повноти
дослідження. Також судом не надано
оцінки акту міжвідомчої комісії від
22.02.2011р., згідно якого спірна квартира
відповідає санітарно-технічним
вимогам та є придатною для проживання;
позивач самостійно провела у квартирі
заміну котла; не допускала у свою
квартиру відповідні комісії для
вирішення поданих нею скарг; жодних
порушень під час приватизації житла
допущено не було.

Заслухавши суддю-доповідача,
заперечення позивача та її
представника на підтримання поданої
скарги, перевіривши матеріали справи
та апеляційну скаргу в межах наведених
у ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Приймаючи рішення по справі про
часткове задоволення позовних вимог,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем доведено невідповідність
приватизованої квартири вимогам ДБН та
наявність підстав для визнання
нечинним та скасування оскаржуваного
розпорядження відповідача.

Стосовно вимоги про зобов'язання
відповідача скасувати реєстрацію
вказаної квартири суд виходив з того,
що така вимога є передчасною та
пред'явлена до неналежного
відповідача, клопотання про його
залучення в якості другого відповідача
не заявлялося.

Колегія суддів вважає, що наведені
висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, з огляду на таке.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, 14.05.2009р. Відділом реєстру
житлового фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради видано
розпорядження № 855-р, яким були
задоволені прохання наймачів квартир,
в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та
передано їм у власність квартиру
АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.16-19).

На підставі даного розпорядження
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 видано свідоцтво про
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
яке зареєстроване відповідачем за №
855-р/8 від 14.05.2009р. (а.с.20).

Однак, 13.09.2011р. ОСОБА_1 звернулась із
заявою до Луцького міського голови
Романюка М.Я. щодо анулювання
приватизаційних документів у зв'язку з
невідповідністю приватизованого нею
житла санітарно-технічним вимогам
(а.с.13), на що отримала відповідь №
С-482/1-100 від 10.10.2011р. про можливість
вирішення спірного питання в судовому
порядку (а.с.14).

Також судом першої інстанції
винесено ухвалу від 28.02.2013р. про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи із
формулюванням переліку питань,
проведення якої доручено експертам
Волинської торгово-промислової палати
(а.с.163-164).

На виконання вказаної ухвали
експертом Волинської
торгово-промислової палати складено
висновок № О-77 від 17.06.2013р. судової
будівельно-технічної експертизи, який
долучений до матеріалів справи (Т.1,
а.с.174-187).

Згідно останнього квартира
АДРЕСА_1 не відповідає вимогам ДБН
В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні
положення», в тому числі по
санітарно-гігієнічним вимогам та
інженерному обладнанню, а також
вимогам ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання»,
СНіП 2.04.05-91 «Опалення, вентиляція і
кондиціонування» за наявністю
димовентиляційного каналу котла
опалення, який не забезпечує відвід
продуктів згорання від опалювальних
пристроїв квартири як станом на
травень 2009 року, так і на час проведення
експертизи. Пунктом 2 експертного
висновку встановлено, що вказана
квартира по наявності
димовентиляційного каналу, який не
забезпечує відводу згорання від
опалювального котла, не придатна для
проживання в зимовий період через
неможливість здійснювати опалення
квартири в зимовий період. У пункті 3
висновку вказано, що згідно проектної
документації житловий будинок, у якому
розміщена вказана квартира, обладнаний
поквартирним опаленням від
двоконтурного котла КС-ГВ-10,
продуктивністю 10,15 кВт (Т.1, а.с.174-186).

Окрім цього, згідно висновку
експертизи № 07-04-07-0758.12 від 14.06.2013р.,
проведеної ДП «Волинський
експертно-технічний центр
Держгірпромнагляду України», за
результатами проведеної експертизи та
обстеження-огляду системи
газопостачання квартири АДРЕСА_1
влаштована система газопостачання
даної квартири не відповідає вимогам
ДБН в.2.5-20-2001 «Газопостачання», СниП
2.08.01-89 «Жилые здания» та НПАОП 0.00-1.20-98
«Правила безпеки систем
газопостачання України», визначених
розділом 5 невідповідностей даного
висновку, і є непридатною до подальшої
експлуатації (Т.1, а.с.202-204).

Розглядувані правовідносини
регулюються приписами ст.1 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), згідно яких
приватизація державного житлового
фонду - це відчуження квартир
(будинків), квартир у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб (далі - жилої площі у
гуртожитках) (з урахуванням положення
частини другої статті 2 цього Закону),
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Не підлягають приватизації:
квартири-музеї; квартири (будинки),
розташовані на територіях закритих
військових поселень, підприємств,
установ та організацій, природних та
біосферних заповідників, національних
парків, ботанічних садів,
дендрологічних, зоологічних,
регіональних ландшафтних парків,
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва, історико-культурних
заповідників, музеїв-заповідників;
кімнати в гуртожитках; квартири
(будинки), які перебувають в аварійному
стані (в яких неможливо забезпечити
безпечне проживання людей); квартири
(кімнати, будинки), віднесені у
встановленому порядку до числа
службових, а також квартири (будинки),
розташовані в зоні безумовного
(обов'язкового) відселення, забрудненій
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС.

З урахування представлених доказів, в
тому числі висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
слідує, що приватизована позивачем
квартира не відповідає вимогам ДБН
В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні
положення», в тому числі по
санітарно-гігієнічним вимогам та
інженерному обладнанню, а також
вимогам ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання»,
СНіП 2.04.05-91 «Опалення, вентиляція і
кондиціонування», а відтак є
непридатною для проживання в зимовий
період через неможливість здійснювати
опалення квартири в зимовий період, а
відтак спірне розпорядження в
оскаржуваній частині не ґрунтується на
вимогах закону.

Щодо позовної вимоги про
зобов'язання відповідача скасувати
реєстрацію спірної квартири, у
задоволенні яких відмовлено судом
першої інстанції, колегія суддів
враховує, що відповідачем рішення суду
в цій частині фактично не оскаржено, а
відтак правові підстави для його
апеляційного перегляду в цій частині є
відсутніми.

Вказана позиція відповідає
роз'ясненням, наведеним в п.п.13.1, 13.2
постанови Пленуму ВАС України № 7 від
20.05.2013р. «Про судове рішення в
адміністративній справі».

Стосовно доводів апелянта колегія
суддів враховує, що розгляд справи в
письмовому провадженні за відсутності
представника відповідача не призвів до
неправильного вирішення справи по
суті; також останній не був позбавлений
можливості під час апеляційного
розгляду справи підтримати доводи
поданої апеляційної скарги, апелянтом
не надано переконливих доказів
неповноти проведеної експертизи та
невірності сформульованих висновків,
які суперечать обставинам справи, а
матеріали справи не спростовують такі.

Також судом першої інстанції вірно
відхилено акт міжвідомчої комісії від
22.02.2011р., як доказ, що підтверджує
придатність квартири до проживання.

Згідно п.п.3, 4 Положення про порядок
обстеження стану жилих будинків з
метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання жилих будинків і жилих
приміщень непридатними для проживання,
затв. постановою РМ Української PCP від
26.04.1984р., передбачено, що обстеження
стану жилих будинків проводиться
інженерно-технічними працівниками
житлово-експлуатаційних організацій
за участю представників громадськості
у разі необхідності до обстеження
залучаються фахівці проектних і
науково-дослідних організацій та
органів і закладів
санітарно-епідеміологічної служби. На
підставі матеріалів обстеження
житлово-експлуатаційна організація
визначає будинки, що відповідають
санітарним і технічним вимогам, і
складає про це акт, який затверджується
керівником вказаної організації.

Даним Положенням передбачено право
комісії на обстеження стану будинків, а
не квартир; цим актом не передбачено
права комісії здійснювати обстеження
стану квартир на відповідність її
вимогам державних будівельних норм.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, заявлений позов підлягає
до часткового задоволення, при цьому,
виходячи із передбачених ст.162 КАС
України повноважень суду при вирішенні
адміністративної справи, спірне
розпорядження Відділу реєстру
житлового фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради № 855-р від 14.05.2009р.
«Про приватизацію квартир державного
житлового фонду» в частині передачі
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 слід
визнати протиправним та скасувати;
решта позовних вимог задоволенню не
підлягає.

Вказане уточнення не впливає на
правильність вирішення заявленого
позову, а тому підстави для скасування
чи зміни судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.200
КАС України не може бути скасовано
правильне по суті рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу реєстру
житлового фонду Департаменту
житлово-комунального господарства
Луцької міської ради на постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської обл. від 15.08.2013р. в
адміністративній справі № 0308/1813/2012
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька