Справа № 819/120/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/120/14-a

03 лютого 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В. при
секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача: Матієк Л.Г.;

представника відповідача: Гірняка В.М.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні залі суду місті Тернополі
адміністративну справу за

позовною заявою Прокурора міста
Тернополя

до Тернопільської міської ради

про визнання протиправним та
скасування рішення сесії
Тернопільської міської ради від 27
січня 2014 року №6/44/6 «Про визнання
Народної ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України»,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Тернополя звернувся в
суд з адміністративним позовом до
Тернопільської міської ради про
визнання протиправним та скасування
рішення сесії Тернопільської міської
ради від 27 січня 2014 року №6/44/6 «Про
визнання Народної ради України як
колегіального органу, уповноваженого
представляти інтереси народу України».

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що прокуратурою
міста Тернополя 27 січня 2014 року
проведено перевірку у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
в Тернопільській міській раді. Так, у
ході перевірки встановлено, що
Тернопільською міською радою шостого
скликання 27 січня 2014 року на 44 сесії
прийнято рішення, «Про визнання
Народної Ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України». На думку
прокурора, вищенаведене рішення не
узгоджується з положеннями
Конституції України та нормами Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», оскільки, приймаючи
оскаржуване рішення, міська рада
вийшла за межі повноважень, наданих
органам місцевого самоврядування, а
тому прийняте нею рішення є
протиправним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача позов не
визнав, суду пояснив, що оспорюване
рішення ухвалено Тернопільською
міською радою відповідно до вимог
статті 5 та розділу XI Конституції
України, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», з метою
реалізації права народу України на
самовизначення та безпосереднє
здійснення влади, в зв'язку з
прийняттям Верховною Радою України 16
січня 2014 року в неконституційний
спосіб ряду законів, які ведуть до
встановлення диктатури в державі та
звужують зміст і обсяг існуючих прав і
свобод громадян, що суперечить частині
третій статті 22 Конституції України.

На думку представника Тернопільської
міської ради прокурором не наведено
конкретних норм чинного законодавства,
всупереч яким прийнято оскаржуване
рішення, а також не зазначено в чому
полягає небезпека шкоди інтересам
держави від прийнятого рішення.

Крім пояснень представників позивача
та відповідача, судом було досліджено
письмові докази, наявні у матеріалах
справи, які подані позивачем та
відповідачем та які витребовувалися
судом.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що Тернопільською
міською радою шостого скликання 27
січня 2014 року на 44 сесії прийнято
рішення №6/44/6 «Про визнання Народної
Ради України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України».

Прокурором міста Тернополя 27 січня 2014
року винесено постанову про проведення
перевірки у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
діяльності Тернопільської міської
ради при прийнятті рішення 27 січня 2014
року (а.с. 8-9).

За наслідками виявлених під час
перевірки порушень закону, без
внесення подання, Прокурор міста
Тернополя звернувся до суду щодо
визнання протиправним та скасування
рішення Тернопільської міської ради
№6/44/6.

Що стосується повноважень позивача на
звернення до суду, суд зазначає
наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII,
предметом нагляду за додержанням і
застосуванням законів є, зокрема,
відповідність актів, що видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам.

Пунктом 2 частини 5 статті 23 Закону
України "Про прокуратуру" від 05.11.1991
року №1789-XII передбачено, що прокурор,
без внесення подання, може звернутися
до суду щодо визнання протиправним дій,
рішень чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Отже, звертаючись до суду із даною
вимогою, прокурор діє як посадова особа
органу державної влади та набуває
статусу позивача.

Щодо правомірності рішення
Тернопільської міської ради, яке
оскаржуються суд вважає за необхідне
зазначити наступне:

Систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначає Закон України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
(далі - Закон 280/97) (із змінами та
доповненнями на час розгляду справи).

Статтею 5 Закону 280/97 визначено, що в
систему місцевого самоврядування,
серед інших, входять міські ради.

Главою 1 розділу ІІ Закону 280/97
встановлені повноваження сільських,
селищних, міських рад. Зокрема статтями
25 та 26 Закону 280/97 визначено перелік
питань, які віднесені до компетенції
сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 р. № 7-рп/2009 "У справі за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини чотирнадцятої статті
46, частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування)") надано офіційне
тлумачення ч.2 ст.19 Конституції України.
Конституційний суд зокрема зазначив,
що органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними.

Рішенням №6/44/6 «Про визнання Народної
ради України як колегіального органу,
уповноваженого представляти інтереси
народу України» Тернопільська міська
рада вирішила:

1. Визнати Народну Раду України
органом, уповноваженим представляти
інтереси народу України, повноваження
на створення якого надані рішенням
Всенародних зборів громадян, які
відбулися 19 січня 2014 року на Майдані
Незалежності у місті Києві;

2. Звернутися до Ради Європи, та
ОБСЄ з проханням допомогти
Українському народові зберегти
демократичний устрій і не допустити
остаточного встановлення в Україні
диктатури та узурпації влади
Президентом України;

3. Встановити, що на території м.
Тернополя не можуть проводитися заходи
за участю особового складу Збройних
Сил України, Міністерства внутрішніх
справ України, інших правоохоронних
органів з використанням спеціальних
засобів, зброї та військової техніки
спрямовані на обмеження прав громадян
на проведення мирних зібрань;

4. Контроль за виконанням цього
рішення покласти на міського голову.

Як вбачається з преамбули рішення
№6/44/6, воно прийняте на підставі ст..5 та
розділу ХІ Конституції України та
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» з метою
реалізації права народу України на
самовизначення та безпосереднє
здійснення влади, в зв'язку з
узурпацією влади Президентом України
та Верховною Радою України через
прийняття 16 січня 2014 року в
неконституційний спосіб ряду законів,
які ведуть до встановлення диктатури в
державі та звужують зміст і обсяг
існуючих конституційних прав і свобод
громадян.

Аналізуючи кожен пункт вищенаведеного
рішення та рішення загалом, суд прийшов
до переконання про його протиправність
виходячи з наступного:

Так, ст.6 Конституції України
передбачено, що державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову. Органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України. Крім того, нормами
Основного закону визначено органи, на
які покладається реалізація
законодавчої, виконавчої та судової
функцій.

Суд вважає безпідставним та
необґрунтованим посилання у преамбулі
прийнятого рішення на ст.5 Конституції
України. Так, вказана норма визначає, що
народ здійснює владу безпосередньо і
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування. Проте, цією
нормою і передбачено, що ніхто не може
узурпувати державну владу.

Крім того, Конституційний суд України
своїм рішенням у справі №1-5/2005 за
конституційним поданням 60 народних
депутатів України про офіційне
тлумачення положень частини першої
статті 103 Конституції України в
контексті положень її статей 5, 156 та за
конституційним зверненням окремих
громадян дав офіційне тлумачення
положень частин другої, третьої,
четвертої статті 5 Конституції України
(справа про здійснення влади народом).
Згідно тлумачення Конституційного
суду України, положення частини
другої статті 5 Конституції України
"носієм суверенітету і єдиним
джерелом влади в Україні є народ" треба
розуміти так, що в Україні вся влада
належить народові. Влада народу є
первинною, єдиною і невідчужуваною та
здійснюється народом шляхом вільного

волевиявлення через вибори,
референдум, інші форми безпосередньої

демократії у порядку, визначеному
Конституцією та законами України,
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, сформовані
відповідно до Конституції та законів
України.

Положення частини четвертої статті 5
Конституції України "ніхто не може
узурпувати державну владу" треба
розуміти як заборону захоплення
державної влади шляхом насилля або в
інший неконституційний чи незаконний
спосіб органами державної влади та
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, громадянами чи їх
об'єднаннями.

Згідно вимог ст.69 Закону України «Про
Конституційний Суд України» рішення і
висновки Конституційного суду є
обов'язковим до виконання.

Вищенаведене дозволяє суду прийти до
висновку, що ні нормами Конституції,
ані нормами жодного іншого
законодавчого акту не передбачено таку
форму (орган) здійснення народовладдя
як Народна рада України, а визнання
такої органом, уповноваженим
представляти інтереси народу України
не входить до компетенції
Тернопільської міської ради та
суперечить ч.4 ст.5 Конституції України
щодо заборони узурпації державної
влади.

З вищевикладених мотивів, пункти 1 та 2
рішення сесії Тернопільської міської
ради №6/44/6 від 27 січня 2014 року є
протиправними.

Неправомірним є також і п.3
вищезазначеного рішення, оскільки
організаційно- правова основа для
діяльності Збройних сил України та
органів Міністерства внутрішніх справ
України (в тому числі обмеження щодо
проведення заходів) встановлюється
Конституцією України та спеціальними
законами України: Закон України «Про
збройні сили України» та законом
України «Про міліцію» та рядом
підзаконних нормативно-правових актів.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.39
Конституції України, обмеження щодо
реалізації права громадян України на
мирні зібрання може встановлюватися
судом відповідно до закону і лише в
інтересах національної безпеки та
громадського порядку - з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення або
захисту прав і свобод інших людей.

Разом з тим, статтями 25 та 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» не передбачено права міської
ради на вирішення зазначеного роду
питання, а як зазначено вище такі
питання відносяться до компетенції
інших органів держаної влади.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач,
представляючи спільні інтереси
територіальної громади міста
Тернополя та приймаючи від її імені
оскаржуване рішення, вирішив питання,
які не належать до його компетенції,
оскаржувані рішення прийняті не на
підставі та не у межах повноважень, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому є протиправним.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання про
задоволення позову прокурора про
визнання протиправним та скасування
рішення сорок четвертої сесії
Тернопільської міської ради від 27
січня 2014 року №6/44/6 «Про визнання
Народної ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України».

Згідно з ст. 94 КАС України судових
витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення сорок четвертої сесії шостого
скликання Тернопільської міської ради
від 27 січня 2014 року №6/44/6 "Про визнання
Народної ради України як колегіального
органу, уповноваженого представляти
інтереси народу України".

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 5 лютого 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.