Справа № 2а-0770/2625/12
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
Справа №
4784/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання
Нефедової А.О.,

представника позивача Балах
В.Ю.,

представника відповідача
Пензова С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Чопської митниці та Головного
управління Державної казначейської
служби в Закарпатській області на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Фрутс» до Чопської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Закарпатській області про
визнання протиправним та скасування
рішення про визначення митної вартості
товарів, картки відмови та стягнення
надміру сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс»
звернулося з адміністративним позовом
до Чопської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Закарпатській області про
визнання протиправними та скасування
рішення Чопської митниці про
визначення митної вартості товару
№305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012 року, картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №305090000/2/00069 від 24.04.2012
року, та стягнення з Державного бюджету
України надмірно сплачену за
вантажними митними деклараціями ВМД №
305090000/2012/005306 від 24.04.2012р., ВМД №
305090000/2012/005312 від 24.04.2012р. ВМД №
30509000/2012/005829 від 03.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/0058309 від 03.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006015 від 06.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006194 від 08.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006323 від 11.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006339 від 11.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006698 від 17.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007065 від 23.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007116 від 25.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007245 від 26.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007600 від 01.06.2012р., ВМД№
30509000/2012/007618 від 01.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/007619 від 01.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/007932 від 07.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/007983 від 08.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008103 від 10.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008399 від 15.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008484 від 16.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008490 від 16.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008891 від 22.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008966 від 25.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008967 від 25.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/009359 від 02.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009364 від 02.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009631 від 06.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009765 від 08.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009766 від 08.07.2012р., ВМД№
30509000/2012/010140 від 14.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010266 від 17.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010247 від 17.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010466 від 21.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010531 від 23.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010529 від 23.07.2012р., ВМД№
30509000/2012/010825 від 30.07.2012р., ВМД №.
30509000/2012/010826 від 30.07.2012р. суми податку на
додану вартість у розмірі 619550,94 грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили Чопська митниця та Головне
управління Державного казначейства
України у Закарпатській області,
подавши на неї апеляційну скаргу.

Відповідачі зазначають, що не
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважають, що постанова
підлягає скасуванню.

Звертають увагу на законність дій
Чопської митниці при винесенні
оскаржуваних рішень, яка полягає в
тому, що у митного органу виникли
обґрунтовані сумніви у задекларованій
позивачем митній вартості, а відтак,
було застосовано шостий метод
визначення митної вартості; вимога
Чопської митниці у наданні додаткових
документів, які підтверджували
заявлену митну вартість є правомірною,
а посилання позивача на порушення
принципу послідовності застосування
методів визначення митної вартості, на
відсутність консультацій, та на
порушення Порядку заповнення рішення
про визначення митної вартості є
безпідставними.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника позивача, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, представника
митниці, який наполягав на задоволенні
апеляційної скарги, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
16 квітня 2012 року між позивачем, як
Покупцем та особою-нерезидентом, як
Продавцем укладено контракт № 25 щодо
поставки свіжих фруктів на загальну
суму 1000000 (а.с.11-18).

24.04.2012 року позивач, з метою митного
оформлення товарів, а саме бананів,
подав до митного органу митну
декларацію за №305090000/2012/005290,
розрахувавши митну вартість за першим
методом (за ціною договору) (а.с.23 т.1).
Однак митним органом за зазначеною
митною декларацією у митному
оформленні Позивачу було відмовлено,
винесено рішення про визначення митної
вартості товарів, шляхом застосування
6-го резервного методу визначення
митної вартості, яким встановлено
митну вартість, відмінну від заявленої
декларантом, а саме у розмірі 244821,70 грн.
з розрахунку 1,2185 євро за 1 кг товару,
тоді як декларантом була заявлена
вартість одиниці товару з розрахунку
1,00 євро за 1 кг бананів. На виконання
вимог митного органу, з метою
запобігання збитків, внаслідок
псування товару, позивач подав для
митного оформлення товару ВМД
№305090000/2012/005306 від 24.04.2012 р. (а.с.20) та
№305090000/2012/005312 від 24.04.2012 р.(а.с.25) у яких
зазначив скореговану митну вартість
товару на суму 244821,70 по кожній ВМД та
сплатив до державного бюджету податку
на додану вартість в сумі 48964,34 грн. з
кожної ВМД.

Пізніше, позивач з метою митного
оформлення наступних партій такого ж
товару, а саме з 03.05.2012 року по 30.07.2012
року подавав до митного органу для
митного оформлення вантажно-митні
декларації, а саме: ВМД № 30509000/2012/005829
від 03.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/0058309 від
03.05.2012р., ВМД № 30509000/2012/006015 від 06.05.2012р.,
ВМД № 30509000/2012/006194 від 08.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006323 від 11.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006339 від 11.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/006698 від 17.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007065 від 23.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007116 від 25.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007245 від 26.05.2012р., ВМД №
30509000/2012/007600 від 01.06.2012р., ВМД№
30509000/2012/007618 від 01.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/007619 від 01.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/007932 від 07.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/007983 від 08.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008103 від 10.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008104 від 10.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008399 від 15.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008484 від 16.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008490 від 16.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008891 від 22.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008966 від 25.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/008967 від 25.06.2012р., ВМД №
30509000/2012/009359 від 02.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009364 від 02.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009631 від 06.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009765 від 08.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/009766 від 08.07.2012р., ВМД№
30509000/2012/010140 від 14.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010266 від 17.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010247 від 17.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010466 від 21.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010531 від 23.07.2012р., ВМД №
30509000/2012/010529 від 23.07.2012р., ВМД№
30509000/2012/010825 від 30.07.2012р., ВМД №.
30509000/2012/010826 від 30.07.2012р., у яких, митна
вартість товару була скоригована з
урахуванням винесеного Митним органом
рішення №305000003/2012/100300/2 від 24.04.2012
(а.с.27-108)

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Митний кодекс України від 11.07.2002 року №
92-IV (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначає засади організації та
здійснення митної справи в Україні,
регулює економічні, організаційні,
правові, кадрові та соціальні аспекти
діяльності митної служби України.
Кодекс спрямований на забезпечення
захисту економічних інтересів України,
створення сприятливих умов для
розвитку її економіки, захисту прав та
інтересів суб'єктів підприємницької
діяльності та громадян, а також
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Митна вартість заявляється
(декларується) митному органу
декларантом шляхом подання декларації
митної вартості. Згідно з приписами ст.
261 Митного кодексу, відомості про митну
вартість використовуються для
нарахування податків і зборів, ведення
митної статистики, а також у
відповідних випадках для розрахунків у
разі застосування штрафів, інших
санкцій та стягнень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.264 Митного кодексу
України, заявлена декларантом митна
вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до вимог норм ст. 266 Митного
кодексу України встановлені методи
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну. Визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) за ціною договору
щодо ідентичних товарів; 3) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; 4) на основі віднімання
вартості; 5) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); 6)
резервного.

При цьому основним методом є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Застосування цього методу чітко
передбачено нормами ст. 267 Митного
кодексу України, в якій зазначено, що
митною вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягав сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб.

Частиною 4 ст. 267 Митного кодексу
України визначено умови, при яких
використовується метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), такими умовами є:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів
або їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними
між собою особами або хоч і є
пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Таким чином, виключний перелік
обставин, що перешкоджають
застосуванню цього методу,
встановлений у ч. 4 ст. 267 Митного
кодексу України, яка дублює п. і ст. і
Угоди по застосуванню статті VII
Генеральної угоди по тарифах і
торгівлі 1994 року (СОТ, Уругвайський
раунд багатобічних торгових
переговорів, 15 квітня 1994 р.).
Вищезазначена Угода опублікована в
Офіційному віснику України від 12.11.2010,
2010 р., № 84, стор. 408, стаття 2989.

Таке виключно важливе значення цих
умов, як тих обставин, що мають
визначальну роль стосовно можливостей
застосування чи не застосування
методу-1, підтверджується в тому числі і
тим, що в пунктах 7(а), 7(6), 8(а), 8(6), д(а) і
я(б) Декларації митної вартості (форма
ДМВ-1) фіксуються факти наявності або
відсутності саме цих умов.

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Водночас, зі змісту норм пункту 14
Порядку декларування митної вартості
товарів та частини четвертої статті 266
Митного кодексу України убачається, що
позивач не зобов'язаний надавати
повний перелік документів, визначених
пунктом 11 зазначеного Порядку. При
цьому витребування таких документів
може мати місце тільки у випадку
наявності обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Разом з тим, витребувавши значну
частину документів, передбачених
пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, митний орган не
зазначив, які саме обставини ці
документи повинні підтвердити.

Відповідач не надав доказів того, що
документи, подані позивачем для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
протиправність рішення Митниці щодо
застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару без послідовного застосування
попередніх п'яти, як це встановлено
частиною п'ятою статті 266 Митного
кодексу України, та без належного
обґрунтування неможливості їх
застосування. Аналогічна правова
позиція висловлена Верховним Судом
України у постанові від 29 травня 2012
року по справі № 21-91а12, а відтак
відповідно до ст. 2442 КАС України є
обов'язковою для всіх судів України.

Крім того, процедура витребування
додаткових документів була проведена з
порушенням встановленого чинного на
дату виникнення спірних правовідносин
порядку. А саме, відповідно до п.11
Порядку декларування, у разі
витребування додаткових документів
для підтвердження митної вартості,
посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис.

Відповідно до п. 9 Порядку заповнення
декларації митної вартості,
затвердженого чинним на дату
виникнення спірних правовідносин
наказом Міністерства фінансів України
від 29.03.2012 №416, за відсутності в
будь-якій графі ДМВ місця, потрібного
для зазначення відомостей,
допускається запис їх на зворотному
боці відповідного аркуша ДМВ із
зазначенням графи, якої стосується цей
запис. Такий запис засвідчується
підписом і печаткою особи, яка вчинила
запис, а у відповідних графах ДМВ
робиться відмітка «Див. на звороті».

Як слідує із наявної в матеріалах
справи копії декларації митної
вартості в графі «Для відміток митного
органу» відмітка «Див на звороті»
проставлена, але в записі на зворотному
боці копії декларації не назначена
графа, якої стосується цей запис.

Доводи апеляційних скарг не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Чопської митниці та
Головного управління Державної
казначейської служби в Закарпатській
області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 23.01.2013 року
у справі № 2а-2625/12/0770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 31.01.2014 року