Справа № 2а-366/10
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Київ
К/800/17791/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Голяшкіна О.В.
Леонтович К.Г., розглянувши у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами справи касаційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
стягнення недоотриманої суми допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,-

у с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до
Червоноградського міського суду
Львівської області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
стягнення недоотриманих сум державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з лютого 2007 року по вересень 2009
року у сумі 11 115,01 грн.

В позові зазначала, що на порушення
вимог 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» вона отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в меншому розмірі, ніж
передбачено цим законом.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 03
листопада 2010 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
незаконними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області щодо відмови у
виплаті недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку ОСОБА_4 в розмірі не
менше від прожиткового мінімум,
встановленого для дітей віком до 6
років. Зобов`язано Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області провести
нарахування та виплату ОСОБА_4
щомісячно недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року включно
відповідно до вимог ст. 41,43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». В решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області задоволено
частково. Постанову Червоноградського
міського суду Львівської області від 03
листопада 2010 року скасовано, та
прийнято нову постанову, якою позовні
вимоги задоволено частково. Позовні
вимоги в частині зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області
здійснити нарахування та виплату
допомоги за період до 22.09.2008 року
залишено без розгляду. Зобов`язано
Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 23.09.2008 року по
14.02.2007 року з врахуванням виплачених
сум. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області звернулося з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржуване рішення
та відмовити у задоволені позовних
вимог у повному обсязі.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій позивачка є матір'ю
малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебувала на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області як застрахована
особа в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Статтею 46 Конституції громадянам
гарантовано право на соціальний
захист, що включає, зокрема, право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» - правовідносини
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім`ям з дітьми», дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів» були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім`ям з дітьми»
та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів», в тому
числі й пункт 25 розділу II цього Закону
щодо виключення статей 40-44 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу III Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» було передбачено,
що розділ II цього Закону діє до 31 грудня
2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім`ям з дітьми».

Оскільки судами попередніх інстанцій
встановлено, що спір виник з приводу
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин апеляційний суд дійшов
вірного висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального закону (яким є Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням"), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
відповідно до статті 43 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Однак вирішуючи даний спір, суд
апеляційної інстанції у резолютивній
частині рішення припустилися помилки,
щодо періоду часу, за який право
позивача було порушене.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
приходить до висновку про зміну
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 225, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 лютого 2013
року змінити, виключити з абзацу
четвертого резолютивної частини
рішення слова «по 14.02.2007 року» та
доповнити абзац четвертий
резолютивної частини рішення словами
«по 14.02.2010 року».

В іншій частині постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 лютого 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених ст.ст. 237-239
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
(підписи)