Справа № 805/15484/13-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 р.
Справа №805/15484/13-а

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11 год. 07
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енерджі Стар» м.
Донецьк

до відповідача: Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Донецькій області

про: скасування податкового
повідомлення - рішення № 003752201 від
22.10.2013 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання за податком
на додану вартість в сумі 255496,25
грн., у тому числі за основним платежем
204397 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями 51099,25 грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: Келембет М.В., Рачителева
Ю.В. - за довір.

від відповідача: Бояр В.С., Чирикіна Н.В.
- за довір.

ВСТАНОВИВ

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енерджі Стар» м.
Донецьк, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Донецькій області про скасування
податкового повідомлення - рішення №
003752201 від 22.10.2013 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання за
податком на додану вартість в сумі
255496,25 грн., у тому числі за основним
платежем 204397 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 51099,25 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог
посилається на неправомірність
спірного податкового
повідомлення-рішення № 003752201 від 22.10.2013
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 255496,25 грн. та зазначає,
що у підприємства позивача наявні
документи у повній мірі які
підтверджують здійснення операцій з
поставки нафтопродуктів, за якими був
сформований податковий кредит. Крім
того у позивач наявні документи і про
подальше використання придбаних
нафтопродуктів у своїй господарській
діяльності, з метою отримання прибутку
підприємство реалізовувало
нафтопродукти різним особам, що
підтверджується відповідними
накладними та актами приймання
передачі.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував надавши заперечення,
відповідно до яких посилається на те,
що у позивача відсутні документи, які
підтверджують поставку саме
нафтопродуктів з урахуванням
спеціальних вимог законодавства та їх
транспортування, також зазначає, що
первинні документи при проведенні
перевірки були надані не в повному
обсязі чим порушено норми податкового
законодавства.

Представники відповідача у судовому
засіданні просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню, з
огляду на наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енерджі Стар» м.
Донецьк є юридичною особою, включене до
ЄДРПОУ за номером 34686720, знаходиться на
податковому обліку в Державній
податковій інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Державною податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецька
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Донецькій
області була проведена невиїзна
позапланова перевірка позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з
ТОВ «Триест-Дон» за період липень,
серпень 2013 року, за
результатами якої викладено акт від
08.10.2013 року № 186/22-01/34686720.

Актом перевірки встановлено порушення
п. 185.1 ст. 185 п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3,
п. 198.6 ст. 198, п. 201.4. п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України (зі
змінами та доповненнями), а саме ТОВ
«Енерджи Стар» у липні 2013 р.
занижено податок на додану вартість на
суму ПДВ 204397 грн., у т.ч. за липень 2013 р. у
сумі ПДВ 122481 грн., за серпень 2013 р. у сумі
ПДВ 81916 грн. Акт перевірки підписаний з
запереченнями.

22.10.2013 р. на підстав акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в розмірі 250496,25 грн. з яких
основна сума грошового зобов'язання -
204397 грн. та штрафна (фінансова) санкція -
51099,25 грн.

Судом встановлено, що 04 січня 2011 року
між ТОВ «Триест - Дон» - постачальник та
ТОВ «Енерджи Стар» - покупець укладено
договір поставки нафтопродуктів № 7.

Відповідно до умов договору
постачальник зобов'язується поставити
нафтопродукти відповідно до поданої
покупцем заявки, а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити
товар на умовах передбачених
договором. Відповідно до пункту 2.4
договору поставка товару здійснюється
транспортом постачальника на умовах FCA
у відповідності з правилами Інкотермс
в редакції 2000 року або транспортом
покупця на умовах FCA у відповідності з
правилами Інкотермс в редакції 2000 року.
Пунктом 2.12 договору передбачено, що
постачальник зобов'язаний надати
покупцю разом з кожним видом товару
наступні документи: товарну накладну,
податкову накладну, сертифікат якості
заводу виробника, паспорт заводу -
виробника. Відповідно до пункту 3.2
договору покупець здійснює приймання
товару по якості та кількості
відповідно до умов Інструкції про
порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, яка затверджена
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Міністерства
економіки України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20 травня 2008 року №
281/171/578/155. Строк дії договору до 31
грудня 2011 року, додатковою угодою від 31
грудня 2011 року строк дії договору
визначений до 31 грудня 2012 року, також
додатковою угодою від 31 грудня 2012 року
строк дії договору визначений до 31
грудня 2013 року.

На підтвердження виконання договору
позивачем надано суду видаткові
накладні від 03.07.2013 року № Т-00002188 на
товар «бензин А-95» на загальну суму 45919
грн., від 04.07.2013 року № Т-00002196 на товар
«дизельне паливо Євро» на загальну
суму 124894,60 грн., від 15.07.2013 року №
Т-00002389 на товар «дизельне паливо» на
загальну суму 47520 грн., від 15.07.2013 року №
Т-00002390 на товар «бензин А-76» на загальну
суму 22950 грн., від 16.07.2013 року № Т-00002415 на
товар «дизельне паливо Євро» на
загальну суму 151226,40 грн., від 17.07.2013 року
№ Т-00002445 на товар «дизельне паливо
Євро» на загальну суму 127323,90 грн., від
23.07.2013 року № Т-00002469 на товар «дизельне
паливо Євро» на загальну суму 53252,50 грн.,
від 24.07.2013 року № Т-00002554 на товар
«дизельне паливо Євро» на загальну
суму 94164 грн., від 24.07.2013 року № Т-00002555 на
товар «бензин А-76» на загальну суму 67635
грн., від 29.07.2013 року № Т-00002603 на товар
«бензин А-76» на загальну суму 145143,36 грн.,
від 29.07.2013 року № Т-00002604 на товар
«бензин А-76» на загальну суму 40232 грн.,
від 29.07.2013 року № Т-00002617 на товар
«дизельне паливо Євро» на загальну
суму 128038,40 грн., від 30.07.2013 року № Т-00002668
на товар «дизельне паливо» на загальну
суму 68445 грн., від 30.07.2013 року № Т-00002667 на
товар «дизельне паливо» на загальну
суму 109638,75 грн., також до кожної
видаткової накладної надані заявки на
відвантаження товару,
товарно-транспортні накладні,
податкові накладні, копії паспортів
якості, сертифікати відповідності,
рахунки фактури та акти приймання -
передачі товару які долучені до
матеріалів справи.

Крім того позивачем надано документі,
щодо подальшої реалізації придбаного
товару які долучені до матеріалів
справи, а саме договори, специфікації
та банківські виписки.

Як вбачається з акту перевірки
позивача, щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ «Триест -
Дон» встановлено, що підприємством до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість за липень, серпень
2013 р. включено суму ПДВ 204397,16 грн., у т.ч.
за липень 2013 р. у сумі ПДВ 122480,90 грн. за
серпень 2013 р. у сумі ПДВ 81916,25 грн. по
контрагенту ТОВ «Триест - Дон», який
штучно сформував податкове
зобов'язання у зв'язку з чим неможливо
встановити умови для фактичного
ведення господарської діяльності.
Також в акті зазначено проте, що не
підтверджено податкових зобов'язань
ТОВ «Триест - Дон» згідно акту про
результати камеральної перевірки
податкової звітності по окремим
загальнодержавних та місцевих
податках і зборах № 126/05-61-22-08/33135428 від
23.09.2013 р.; відсутність товарно -
транспортних накладних, які б були
оформлені відповідно до спільного
наказу Міністерства транспорту
України, Мінстату України «Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля»
від 29.12.1995 р. № 488/346 (зі змінами та
доповненнями) та інших документів,
передбачених вимогами чинного
законодавства, що мають свідчити про
фактичне транспортування товарно -
матеріальних цінностей; відсутність
сертифікатів якості, технічних
паспортів, сертифікатів відповідності
які були обумовлені договорами;
недоведеність фактичного
відвантаження продукції покупцю,
фактичне здійснення постачання,
приймання - передачі та оприбуткування
товару по ланцюгу - ТОВ «Триест - Дон» -
ТОВ «Енерджи Стар» не підтверджено.
Таким чином, перевіркою ТОВ «Енерджи
Стар» встановлено відсутність факту
реального здійснення господарської
діяльності у липні, серпні 20113 р. з
постачальником ТОВ «Триест - Дон». З
урахуванням вищенаведеного податковим
органом встановлено порушення п. 185.1 ст.
185 п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.
201.4. п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України (зі змінами та доповненнями), а
саме ТОВ «Енерджи Стар» у
липні 2013 р. занижено податок на додану
вартість на суму ПДВ 204397 грн., у т.ч. за
липень 2013 р. у сумі ПДВ 122481 грн., за
серпень 2013 р. у сумі ПДВ 81916 грн.

Судом встановлено, що на вимогу ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька
від.18.09.2013 р. № 8468/10/05-62-22-01 про надання
інформації та її документального
підтвердження, щодо взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «Триест - Дон» за
період липень 2013 р. Позивачем надана
інформація та документи (договір
поставки, прибуткові накладні, акти
звірки взаєморозрахунків, податкові
накладні, товарно - транспортні
накладні, сертифікати, паспорти,
видаткові накладні всього на 83 арк.),
які підтверджують факт реального
здійснення господарської діяльності
позивача у спірний період з
постачальником ТОВ «Триест - Дон». В
зв»язку з чим висновки акту перевірки,
щодо ненадання та відсутності
документів спростовуються матеріалами
справи.

Пунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий кредит це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів на митну
територію України; вивезення товарів
за межі митної території України;
виключено; виключено; постачання
послуг з міжнародних перевезень
пасажирів і багажу та вантажів
залізничним, автомобільним, морським і
річковим та авіаційним транспортом. З
метою оподаткування цим податком до
операцій з ввезення товарів на митну
територію України та вивезення товарів
за межі митної території України
прирівнюється поміщення товарів у
будь-який митний режим, визначений
Митним кодексом України.

Згідно п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу
України база оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
вартості (у разі здійснення
контрольованих операцій - не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу) з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, що справляється
з вартості послуг стільникового
рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

До бази оподаткування включаються
вартість товарів/послуг, які
постачаються (за виключенням суми
компенсації на покриття різниці між
фактичними витратами та регульованими
цінами (тарифами) у вигляді виробничої
дотації з бюджету та/або суми
відшкодування орендодавцю - бюджетній
установі витрат на утримання наданого
в оренду нерухомого майна, на
комунальні послуги та на енергоносії),
та вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податків безпосередньо
отримувачем товарів/послуг,
поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189
цього Кодексу, база оподаткування
визначається з урахуванням положень
статті 189 цього Кодексу.

Пунктами 198.1. та 198.2 ст. 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно до ч. 2 ст. 9 цього закону первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми), дату
і місце складання, назву підприємства,
від імені якого складено документ,
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції,
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Суд звертає увагу, що будь-які
документи мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.

Згідно ч.1 ст.3 Господарського кодексу
України (надалі ГК України)
встановлено, що під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

При цьому, ч. 2 ст. 3 ГК України
встановлено, що господарська
діяльність, яка здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Оскільки, на підтвердження виконання
вищезазначеного договору поставки
нафтопродуктів позивачем надані суду
первинні бухгалтерські документи, які
свідчать про фактичне здійснення даних
господарських операцій, у тому й числі
податкові накладні, видаткові
накладні, паспорти якості на товар,
платіжні доручення банку, суд
приходить до висновку позивачем
правомірно сформовано податкового
кредиту у перевіряє мий період по
взаємовідносинам з ТОВ «Триет - Дон».

Щодо посилання відповідача на не
дотримання позивачем особливостей
обліку нафтопродуктів, визначених
положеннями Інструкції про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти та
нафтопродуктів на підприємствах та
організаціях України, суд зазначає.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано акти приймання -
передачі товару складені відповідно до
цієї Інструкції.

Щодо надання товарно-транспортних
накладних, складених за формою № 1-ТТН
(нафтопродукт), які не містять у собі
даних про густину, температуру, масу
нафтопродукту, дату і час виїзду з
підприємства-вантажовідправника, дату
і час прибуття до вантажоодержувача, №
подорожнього листа, вид перевезень.

Суд зазначає, що це не може бути
підставою для висновку про фіктивність
спірних операцій порушення позивачем
вимог Інструкції, оскільки цей
нормативно-правовий акт встановлює
єдиний порядок організації та
виконання робіт, пов'язаних з
прийманням, транспортуванням,
зберіганням, відпуском та обліком
товарної нафти і нафтопродуктів, тобто
порушення його положень є свідченням
недотримання учасниками спірних
операцій порядку обліку, вимірювання
нафтопродуктів, контролю за їх якістю,
проте не є свідченням правопорушення у
сфері оподаткування, крім того,
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Відповідачем не надано суду доказів
наміру позивача порушити публічний
порядок при укладені договорів з ТОВ
«Триест-Дон» або наявності вироку суду
у кримінальній справі щодо посадових
осіб, які вчиняли спірну операцію, чи
знищення, пошкодження майна, чи
незаконного заволодіння ним, тощо при
укладенні та виконанні таких
договорів.

Крім того, суд зазначає, що постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року у справі № 805/15153/13-а, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року, позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Триест-Дон» до
Державної податкової інспекції у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії задоволена частково.

Визнано неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області по коригуванню в АІС
«Податковий блок» показників
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, визначених Товариством з
обмеженою діяльністю «Триест-Дон» в
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року, на підставі
довідки про результати проведення
зустрічної звірки від 23 вересня 2013 року
№ 126/05-61-22-08/33135428.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
вилучити з АІС «Податковий блок»
внесене коригування показників
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкового
кредиту, визначених Товариством з
обмеженою діяльністю «Триест-Дон» в
декларації з податку на додану
вартість за липень 2013 року, на підставі
довідки про результати проведення
зустрічної звірки від 23 вересня 2013 року
№ 126/05-61-22-08/33135428.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відновити в АІС «Податковий блок»
показники податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та
податкового кредиту, визначених
Товариством з обмеженою діяльністю
«Триест-Дон» в декларації з податку на
додану вартість за липень 2013 року з
урахуванням додатків до декларації.

В іншої частині позовних вимог
відмовлено.

Суд зазначає, що з вищезазначених
судових рішень вбачається
спростування висновків довідки №
126/05-61-22-08/33135428 від 23.09.2013 року, на
підставі якої ґрунтувались висновки
акту перевірки ТОВ «Енерджи Стар» від
08.10.2013 року на підставі якого прийнято
спірне податкове повідомлення -
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Згідно ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Щодо посилання відповідача на
ненадання позивачем до перевірки
документів, які були надані ним суду, та
на ст. 44 ПК України, суд зазначає
наступне.

Згідно п. 44.6. ст. 44 ПК України у разі якщо
до закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Суд зазначає, що для проведення
перевірки позивачем на вимогу
відповідача надані документи
супровідним листом від 24.09.2013 р. що
підтверджується матеріалами справи.

Під час проведення перевірки
відповідач додатково не надавав
позивачеві запити із вимогою про
надання додаткових первинних
документів на підтвердження
здійснення операцій.

Суд також зазначає, що під час
проведення перевірки платники
податків надають для перевірки ті
первинні документи, які, на їх думку та
по їх розумінню, підтверджують
господарські операції.

Під час судового розгляду справи суд, у
першу чергу, керується одним з
принципів адміністративного
судочинства - офіційне з'ясування всіх
обставин у справі, який викладений у ст.
11 КАС України та згідно якого суд
вживає заходи, необхідні для з'ясування
всіх обставин у справі, зокрема,
виявлення та витребування з власної
ініціативи доказів, яких, на думку суду,
не вистачає. Активна роль суду в
адміністративному судочинстві
зумовлена наявністю публічного
інтересу і необхідна для врівноваження
процесуального становища сторін.

Особливістю адміністративного
судочинства вважається те, що у
судовому процесі особі протистоїть
потужний адміністративний апарат. У
зв'язку з цим у сторін заздалегідь
складаються нерівні вихідні
можливості. Щоб збалансувати їх,
адміністративний суд повинен
відігравати активну роль у судовому
процесі з тим, щоб сприяти особі у
захисті її прав. Тому адміністративний
суд має вжити всіх передбачених
законом заходів, щоб порушені владою
права були захищені. Така роль суду
обумовлена тим, що переважно саме з
вини публічної адміністрації
виникають конфлікти або вона не вжила
достатніх заходів, щоб цьому запобігти.

Саме за таких обставин, до суду були
надані позивачем додаткові документи,
які були прийняті судом та долучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що матеріалами справи не
підтверджується висновки акту
перевірки та відповідачем не доведено
суду порушення позивачем норм
Податкового кодексу на підставі яках
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення - рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № 003752201 від 22.10.2013
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання за податком на додану
вартість в сумі 255496,25 грн. прийнято
відповідачем необґрунтовано, із
порушенням вимог чинного
законодавства, через що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись Конституцією України,
Кодексом адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енерджі Стар»
м. Донецьк до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Донецькій області про скасування
податкового повідомлення - рішення №
003752201 від 22.10.2013 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання за
податком на додану вартість в сумі
255496,25 грн., у тому числі за основним
платежем 204397 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями 51099,25 грн. -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № 003752201 від 22.10.2013 року, яким
визначено суму податкового
зобов'язання за податком на додану
вартість в сумі 255496,25 грн., у тому
числі за основним платежем 204397 грн. та
за штрафними (фінансовими) санкціями
51099,25 грн.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 23 січня 2014 року в присутності
представників сторін.

Повний текст постанови складено та
підписано 28 січня 2014 р.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Олішевська B.В.