Справа № 2а-9591/08/1770
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
Справа № 9104/32465/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Житлово-комунального
підприємства «Покровське» на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року по справі №2а - 9591/08/1770 за
адміністративним позовом Житлово -
комунального підприємства
«Покровське» до Управління Пенсійного
фонду України у м. Рівному Рівненської
області про скасування рішень, -

УСТАНОВИВ:

Житлово - комунальне підприємство
«Покровське» звернулося до
Рівненського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Рівному Рівненської області і
просило скасувати рішення відповідача
за №№2199, 2200, 2201 від 15 грудня 2008 року про
застосування до позивача фінансових
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
управлінням Пенсійного фонду України у
м. Рівному було проведено перевірку
правильності обчислення, повноти
нарахування та своєчасності сплати
страхових внесків на державне пенсійне
страхування, за результатами якої були
винесені рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несвоєчасну сплату
страхувальниками страхових внесків, а
саме: рішення №2199 про застосування
фінансової санкції на суму 47 150 гривень
54 коп. та нарахування пені в сумі 15 611
гривень 79 коп.; рішення №2200 про
застосування фінансової санкції на
суму 104 849 гривень 79 коп. та про
нарахування пені в сумі 32 722 гривні 53
коп.; рішення №2201 про застосування
фінансової санкції на суму 18 960 гривень
75 коп. та про нарахування пені в сумі 1 590
гривень 07 коп., а всього на загальну
суму 220 885 гривень 87 коп..

Вважає прийняті рішення незаконними,
оскільки у акті перевірки та
прийнятому рішенні є розбіжності щодо
періоду, за який проведено перевірку. У
рішенні №2201 лише за два дні
прострочення невірно застосовано
фінансову санкцію.

Крім цього, оплату нарахованих
страхових внесків позивач здійснював у
відповідності до вимог закону щодо
строків перерахунків внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підтверджено
платіжними дорученнями із зазначенням
призначення платежу, на відповідний
розрахунковий рахунок по оплаті
страхових внесків. Також, не мали місце
і факти прострочень платежу, за які
можна було б застосувати фінансові
санкції.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року в задоволенні адміністративного
позову Житлово - комунального
підприємства «Покровське» до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Рівному Рівненської області про
скасування рішень відмовлено.

Позивач не погодився із таким судовим
рішенням суду першої інстанції і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись в
поданій апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Також, обгрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що сплата страхових внесків
здійснювалася у відповідності до
вимог закону щодо строків перерахунку
внесків і за період часу із 01 жовтня 2007
року по 31 жовтня 2008 року сплачено 605 992
гривні 33 коп., хоча було нараховано 503 753
гривні 04 коп.. При цьому, відповідачем
на власний розсуд перераховано кошти в
рахунок оплати раніше застосованих
фінансових санкцій та нарахованої
пені. Проте, судом першої інстанції не
було враховано цих обставини.

Сторони в судове засідання
представників не направили, хоча були
належним чином та у встановленому
законом порядку повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду справи.

При цьому, позивач надіслав суду заяву
про відмову від позовних вимог.

На підставі ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
доказами.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
заяву позивача, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що постанову суду першої
інстанції слід визнати нечинною, а
провадження у справі - закрити з
наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення,
суд першої інстанції виходив з того, що
твердження позивача про
протиправність дій відповідача, які
полягали у зарахуванні сплачених
позивачем коштів (як страхових внесків)
в рахунок сплати пені, фінансової
санкції у порядку календарної
черговості їх виникнення, є
безпідставними, так як позивач визнає
той факт, що спочатку ним сплачувались
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування своїх
працівників, а не заборгованість по
пені та фінансових санкціях, що виникла
раніше. Така позиція позивача
суперечить положенням Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21 - 1.
Тобто, як вважає суд першої інстанції,
відповідач в даному випадку у
відповідності до вимог ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
довів правомірність своїх дій по
винесенню 15 грудня 2008 року спірних
рішень за №№2199, 2200, 2201.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на таке.

Як було встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
відповідачем із 11 по 15 грудня 2008 року
проведено позапланову документальну
перевірку правильності обчислення,
повноти нарахування та своєчасності
сплати позивачем страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за період із 01 жовтня 2007
року по 31 жовтня 2008 року, за наслідками
якої 15 грудня 2008 року складено акт за
№842.

Згідно висновків, викладених в акті, в
ході перевірки встановлено, що за
даними картки особового рахунку
позивач несвоєчасно сплачував
страхові внески відповідно до термінів
сплати встановлених ст. 20 ч. 6 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

У відповідності до викладених в акті
перевірки висновків 15 грудня 2008 року
відповідачем прийняті рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
(несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків на
загальну суму 220 885 гривень 87 коп., а
саме: рішення №2199 про застосування
фінансової санкції на суму 47 150 гривень
54 коп. та нарахування пені в сумі 15 611
гривень 79 коп.; рішення №2200 про
застосування фінансової санкції на
суму 104 849 гривень 79 коп. та про
нарахування пені в сумі 32 722 гривні 53
коп.; рішення №2201 про застосування
фінансової санкції на суму 18 960 гривень
75 коп. та про нарахування пені в сумі 1 590
гривень 07 коп..

У відповідності ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для страхувальників,
зазначених у ч. 1 ст. 14 цього ж Закону, є
календарний місяць.

Суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пп. 9.3.2 п. 9.3 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21 - 1
виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників
фінансові санкції в залежності від
терміну затримки сплати (погашення)
страхових внесків.

Розрахунок фінансової санкції
здійснюється на підставі даних картки
особового рахунку платника.

Згідно з Додатком 14 до вищевказаної
Інструкції, яким затверджено форму
Рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, у рішенні
обов'язково зазначається період, з
якого починається розрахунок
фінансової санкції та пені, тобто дата
виникнення боргу, який погашається та
дата його погашення, тобто дату
останнього платежу на який
нараховується фінансова санкція та
пеня.

В ході перевірки було встановлено, що
позивач несвоєчасно сплачував
страхові внески, що підтверджено
карткою особового рахунку.

Зарахування боргу по страхових внесках
при застосуванні фінансової санкції та
нарахуванні пені розпочинається із 31
жовтня 2007 року. При цьому, здійснюється
сплата боргу, який виник 20 березня 2007
року і на суми своєчасно не сплачених
(не перерахованих) страхових внесків
фінансових санкцій нараховується пеня
в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум
коштів, розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого
календарного дня, що настає за днем
настання строку сплати відповідного
платежу, і діє до дня його фактичної
сплати страхувальником.

Згідно ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункту 10.11
вищезгаданої Інструкції визначено, що
у разі коли страхувальник має
несплачену недоїмку, пеню та фінансові
санкції і здійснює сплату поточних сум
страхових внесків, ці суми
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені, фінансової санкції у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

З урахуванням встановлених судом
фактичних обставин справи та доказів,
представлених сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обгрунтовують свої вимоги та
заперечення, положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що матеріали справи та наявні
докази наявність підстав для
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені і відповідність
прийнятих відповідачем рішень вимогам
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», тобто підтверджують
правомірність прийнятих відповідачем
рішень.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують вищезазначених висновків
суду першої інстанції і колегія суддів
апеляційного суду погоджується із
твердженнями суду першої інстанції про
безпідставність доводів позивача про
протиправність дій відповідача, що
полягають у зарахуванні сплачених
позивачем коштів (як страхових внесків)
в рахунок сплати пені, фінансової
санкції у порядку календарної
черговості їх виникнення.

Тобто, постанова суду першої інстанції
відповідає встановленим ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимогам щодо законності та
обґрунтованості судових рішень у
адміністративних справах, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Позивачем відповідно до ст. 194 Кодексу
адміністративного судочинства України
подано заяву про відмову від
адміністративного позову і відповідно
- про закриття провадження у справі.

Згідно положень ст. 203 ч. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після ухвалення
судового рішення, яке є законним і
обґрунтованим, судом апеляційної
інстанції таке рішення визнається
нечинним, у зв'язку з чим провадження у
справі підлягає закриттю з підстав,
передбачених ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
з дотриманням вимог ст. 112 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У відповідності до ст. 157 ч. 1 п. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
позивач відмовився від позову і
відмову прийнято судом. Згідно ст. 112
Кодексу про прийняття відмови від
адміністративного позову суд
постановляє ухвалу, якою закриває
провадження у справі. При цьому, суд не
приймає відмови від адміністративного
позову, якщо ці дії позивача суперечать
закону чи порушують чиї - небудь права,
свободи або інтереси.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що у даному випадку відмова
позивача від адміністративного позову
не суперечить закону та не порушує чиїх
- небудь прав, свобод або інтересів.

З урахуванням висновків суду
апеляційної інстанції та положень ст.
ст. 112, 157, 203 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
визнати нечинною, а відмову позивача
від адміністративного позову слід
прийняти, у зв'язку з чим провадження у
справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 113, 157, 194, 197, 198, 203, 205, 207,
211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд , -

УХВАЛИВ:

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року по справі №2а - 9591/08/1770 за
адміністративним позовом Житлово -
комунального підприємства
«Покровське» до Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області про скасування рішень визнати
нечинною.

В адміністративній справі №2а - 9591/08/1770
прийняти відмову Житлово -
комунального підприємства
«Покровське» від адміністративного
позову до Управління Пенсійного фонду
України у м. Рівне Рівненської області
про скасування рішень.

Провадження у справі №2а - 9591/08/1770 за
адміністративним позовом Житлово -
комунального підприємства
«Покровське» до Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області про скасування рішень закрити
у зв'язку з відмовою позивача від
адміністративного позову і прийняття
відмови судом.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з дня направлення особам, які
беруть участь у справі копії ухвали і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

І. О. Яворський