Справа № К/9991/16850/11-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/16850/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
державного комунального підприємства
Полонської районної ради м. Полонне
"Полонське бюро технічної
інвентаризації", треті особи:
виконавчий комітет Полонської міської
ради, ОСОБА_2 про визнання дій
неправомірними, зобов'язання внести
зміни в довідку-характеристику ,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до
Державного комунального підприємства
Полонської районної ради м. Полонне
"Полонське бюро технічної
інвентаризації", треті особи:
виконавчий комітет Полонської міської
ради, ОСОБА_2, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання внести
зміни в довідку-характеристику від
21.01.1988.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем при видачі
довідки-характеристики від 21.01.1988
допущено помилку, оскільки зазначено
розмір частки будинку ОСОБА_4 7/25, в той
час як його частка мала становити 9/25.

Постановою Полонського районного суду
Хмельницької області від 13 травня 2010
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року постанову Полонського
районного суду Хмельницької області
від 13 травня 2010 року скасовано,
прийнято нову, якою позов задоволено:
визнано неправомірними дії
відповідача по оформленню
довідки-характеристики від 21.01.1988;
зобов'язано державне комунальне
підприємство Полонської районної ради
м. Полонне Полонське бюро технічної
інвентаризації внести зміни в
довідку-характеристику від 21.01.1988,
виправивши цифри 7/25 на 9/25.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржуване рішення
суду апеляційної інстанції та залишити
в силі постанову Полонського районного
суду Хмельницької області від 13 травня
2010 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги та
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_3 14.05.1998 року
за договором купівлі-продажу придбала
у ОСОБА_5 7/25 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

В минулому, співвласником будинку
АДРЕСА_1 був ОСОБА_4, який відповідно до
договору купівлі-продажу від 22.05.1965
купив 28% (або 7/25) частин домоволодіння. В
подальшому, ОСОБА_4 з дозволу
виконавчого комітету міської ради в
період з 1968 року по 1971 рік здійснив
добудову частини жилого будинку. Після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в порядку спадкування
стала власницею 7/25 згаданого
домоволодіння, про що їй видано 10.03.1988
року свідоцтво про право на спадщину за
законом.

При видачі зазначеного свідоцтва
для визначення розміру частки
власності ОСОБА_5 у жилому будинку
державний нотаріус керувався довідкою
БТІ від 21.01.1988 року, в якій було вказано,
що ОСОБА_4 є співвласником 7/25 часток
будинку.

Вказуючи на невідповідність розміру
частки, належної ОСОБА_4, зазначеної
відповідачем у довідці від 21.01.1998,
дійсному розміру частки, з урахуванням
здійснення прибудови, ОСОБА_3
звернулась до суду із зазначеним
позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, із посиланням на
відсутність у відповідача повноважень
самостійно, за відсутності
правовстановлюючих документів,
змінювати розміри часток
співвласників жилого будинку, виходив
з обґрунтованості видачі бюро
технічної інвентаризації довідки від
21.01.1998 із зазначенням розміру частки
одного із співвласника як 7/25.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи постанову про задоволення
позову, виходив з того, що фактично
ОСОБА_3 належить 9/25 частин житлового
будинку по АДРЕСА_1.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується
із вказаними висновками суду
апеляційної інстанції та вказує на
помилкове скасування законного та
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 26 Інструкції
Міністерства комунального
господарства Української РСР від
31.01.1966, чинної на момент виникнення
спірних правовідносин, якщо один з
власників спільного будинку з дозволу
місцевого органу влади зробив
прибудову або перебудову, внаслідок
чого належна йому частка в загальній
власності змінилась, і ніхто з
співвласників цього не оспорює, орган
комунального господарства, а де його
немає - виконком місцевої Ради
депутатів трудящих, за письмовою
заявою співвласників і після належної
перевірки, на підставі рішення
виконкому про зміну часток, які
належали співвласникам, і про
оформлення права власності в нових
розмірах, видає кожному з них замість
правовстановлюючих документів, які
вони мають свідоцтва про право
особистої власності на відповідну
частку будинку (домоволодіння).

Таким чином зміна часток власників
спільного будинку у разі здійснення
ними прибудови або перебудови могла
бути проведена органом БТІ лише на
підставі рішення виконкому міської
ради.

Судом першої інстанції в обґрунтування
судового рішення зазначено, що
позивачем не було доведено факту
прийняття виконавчим комітетом
Полонської міської Ради рішення про
зміну розміру часток співвласників, у
зв'язку із здійсненням ОСОБА_4
прибудови.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується з позицією суду першої
інстанції щодо обґрунтованості видачі
бюро технічної інвентаризації довідки
від 21.01.1998 із зазначенням розміру
частки як 7/25, у зв'язку з чим вказує на
помилкове скасування судом
апеляційної інстанції законного та
обґрунтованого рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03 березня
2011 року скасувати, а постанову
Полонського районного суду
Хмельницької області від 13 травня 2010
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: