Справа № 2-а-4948/10/2070
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2014 року м.
Київ К/9991/8070/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2011

у справі №2-а-4948/10/2070

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2

до Ізюмської державної податкової
інспекції у Харківській області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.07.2010 позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Ізюмської ОДПІ у
Харківській області від 05.06.2009 №
про податкове зобов?язання ОСОБА_2
сплатити орендну плату з фізичних осіб
в сумі 16517,50 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 22.12.2009
№/0 про податкове зобов?язання
сплатити орендну плату з фізичних осіб
у сумі 11273,54 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.07.2010
скасовано. Прийнято нове рішення про
відмову в позові.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
невірного застосування норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Позивачем 07.07.2009 отримано податкове
повідомлення Ізюмської ОДПІ у
Харківській області № від 05.06.2009
про визначення податкового
зобов'язання за платежем орендна плата
з фізичних осіб у сумі 16517,50 грн.

08.12.2009 відповідачем проведена
камеральна перевірка дотримання
позивачем вимог податкового
законодавства по нарахуванню орендної
плати за землі державної та
комунальної власності за період з
01.01.2008 по 31.12.2008, за результатами якої
складено акт № 2021/1730/НОМЕР_1, який
позивачка отримала поштою 17.12.2009.

На підставі даного акту відповідачем
винесене податкове
повідомлення-рішення від 22.12.2009 №
/0 про визначення податкового
зобов'язання з орендної плати у сумі
11273,54 грн. Вказане податкове
повідомлення-рішення було розміщено на
дошці оголошень.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 13.11.2006 ФОП ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2 укладено договір оренди землі з
Ізюмською міською радою Харківської
області щодо строкового платного
користування забудованої земельної
ділянки (категорія земель - землі
промисловості) площею 1,6915 га, що
знаходиться у АДРЕСА_1 кадастровий
номер земельної ділянки :54:006:00.
Зазначений договір посвідчений
приватним нотаріусом Ізюмського
міського нотаріального округу
Харківської області та зареєстрований
в реєстрі за №2337.

Згідно пункту 42 Договору оренди, цей
договір набирає чинності після
підписання сторонами та його
реєстрації.

Позивач, з доводами якої погодився суд
першої інстанції, вважає, що
реєстрація договору оренди повинна
бути здійснена у Ізюмському районному
відділу Харківської регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру», однак, на теперішній час
даний договір оренди не пройшов
належної державної реєстрації, а тому
він вважається не укладеним, у зв?язку з
чим у відповідача відсутні будь-які
правові підстави для нарахування
орендної плати за землю та направлення
податкових повідомлень.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
відмовляючи в позові, обґрунтовував
свої доводи тим, що вищезазначений
договір оренди земельної ділянки є
укладеним, зареєстрований в Ізюмській
міській раді Харківської області про
що у реєстрі земель вчинено запис від
14.11.2006 №436, використання зазначеної
земельної ділянки позивачем у періоді,
що перевірявся, не спростовано, так
само як і не надано доказів відмови
останнього від зазначеного договору
оренди, у зв?язку з чим нарахування
зобов?язань з орендної плати за
земельну ділянку комунальної
власності є правомірним.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про
оренду землі» (зі змінами та
доповненнями, далі - Закон № 161), іншими
законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди.

Право оренди земельної ділянки виникає
з моменту державної реєстрації цих
прав. Право оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону
(ст. 125, 126 Земельного кодексу).

Договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства (стаття 13
Закону № 161).

Відповідно до статті 14 Закону № 161
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально.

Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону № 161 державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться в порядку, встановленому
законом.

Порядок проведення державної
реєстрації вказаних речових прав,
органи державної реєстрації та їх
компетенція визначені Законом України
від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Згідно із ст. 7 вказаного Закону у
редакції на момент виникнення спірних
відносин органами державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно (в тому числі права власності,
права постійного користування та права
оренди земельної ділянки) є відділення
державної госпрозрахункової юридичної
особи з консолідованим балансом
(центру державного земельного
кадастру) - територіальні органи
земельних ресурсів.

Зазначенні положення щодо суб'єктів,
які здійснюють реєстрацію права оренди
земельної ділянки, узгоджуються зі ст.
15 Земельного кодексу України, згідно
якої державна реєстрація належить до
повноважень центрального органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та ведення державного земельного
кадастру, в тому числі державної
реєстрації земельних ділянок.

Згідно із ст. 202 Земельного кодексу
України державна реєстрація земельних
ділянок здійснюється у складі
державного реєстру земель. Державний
реєстр земель складається з двох
частин: а) Книги записів реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі із зазначенням кадастрових
номерів земельних ділянок; б)
Поземельної книги, яка містить
відомості про земельну ділянку.

Державний земельний кадастр,
відповідно до ст. 204 Земельного кодексу
України, ведеться уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

Разом з тим, повноваження виконавчих
органів місцевого самоврядування
закріплені у Законі України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
згідно ст.33 якого, до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить
реєстрація суб'єктів права власності
на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.12.1998 № 2073 затверджено Порядок
державної реєстрації договорів оренди
землі (далі - Постанова КМУ № 2073), згідно
з пунктом 3 якого державна реєстрація
договорів оренди проводиться
виконавчим комітетом сільської,
селищної та міської ради, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за місцем
розташування земельної ділянки.

Забезпечення реєстрації договорів
оренди покладається на відповідні
державні органи земельних ресурсів:
районні відділи земельних ресурсів;
управління (відділи) земельних
ресурсів у містах обласного і
районного підпорядкування; Київське і
Севастопольське міське управління
земельних ресурсів (пункт 4 Постанови
КМУ № 2073).

Згідно пункту 12 цієї постанови факт
державної реєстрації засвідчується у
10-денний термін гербовою печаткою та
підписом голови відповідної ради,
Київської, Севастопольської міської
державної адміністрації або
уповноваженої ними посадової особи.
Печатка та підпис ставляться на всіх
примірниках договору оренди
(суборенди).

Після засвідчення факту державної
реєстрації договір оренди
реєструється у Книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі, яка
ведеться державним органом земельних
ресурсів за формою згідно з додатком
(пункт 13 постанови КМУ №2073).

У зв'язку з цим договір оренди, який був
укладений сторонами в письмовій формі
та зареєстрований виконавчим
комітетом відповідної місцевої ради за
місцем розташування орендованої
земельної ділянки, пройшов державну
реєстрацію у встановленому законом
порядку й відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК
України є укладеним, а тому за змістом
ст. 777 ЦК України та ст. 9 Закону № 161
зумовлює виникнення для сторін прав та
обов'язків.

Виходячи з викладеного, судова колегія
доходить висновку, що рішення суду
апеляційної інстанції ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права, підстав для його
скасування, з мотивів викладених в
касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун