Справа № 826/15095/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевич М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерфом" до
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправними дії,
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтерформ»,
звернулося до суду з вимогами про
визнання протиправними дій головного
управління Державної казначейської
служби у м. києві щодо повернення ТОВ
«Інтерформ» виконавчого листа без
виконання, зобов'язання виконати
виконавчий лист виданий Київським
окружним адміністративним судом 12.07.2012
по справі №2а-8832/10/1070 про стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Інтерформ» витрат на проведення
судової експертизи у розмірі 20 155,20 грн.
та виконавчий лист виданий Київським
окружним адміністративним судом 09.07.2012
по справі №2а-13/10/1070 про стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Інтерформ» витрат за проведення
судової експертизи у розмірі 6 256,0 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 жовтня 2013 року позов задоволено.
Визнано протиправною відмову,
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві
виконати виконавчі листи видані
Київським адміністративним судом
09.07.2012 року по справі № 2а-13/10/1070 та 12.07.2012
року по справі № 2а-8832/10/1070, оформлену
листом від 15.04.2013 року №06-08/1524-4797.
Зобов'язано Головне управління
Державної казначейської служби у м.
Києві виконати виконавчі листи видані
Київським адміністративним судом
09.07.2012 року по справі № 2а-13/10/1070 та 12.07.2012
року по справі № 2а-8832/10/1070.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, представник Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
звернулись в судове засідання.
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011 року
по справі №8832/10/1070 задоволено позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерформ» до
Державної податкової інспекції к
Обухівському районі Київської області,
визнано нечинними та скасовано
податкові повідомлення-рішення та
постановлено стягнути з державного
бюджету на користь ТОВ «Інтерформ»
судові витрати у розмірі 20 158,60 грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2012 року
у вказаній справі постанову Київського
окружного адміністративного суду від
12.09.2011 року залишено без змін.

Також, постановою Київського окружного
адміністративного суду від 22.07.2011 року
по справі №2а-13/10/1070, яка залишена без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2012,
задоволено частково позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерформ» до
Державної податкової інспекції к
Обухівському районі Київської області
та, зокрема, постановлено стягнути з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Інтерформ» витрати пов'язані із
сплатою судового збору у розмірі 3,40
грн. та проведенням судово-економічної
експертизи у сумі 6 156,0 грн.

На виконання згадуваних постанов
Київським адміністративним судом
09.07.2012 року видано виконавчий лист по
справі № 2а-13/10/1070 та 12.07.2012 року видано
виконавчий лист по справі № 2а-8832/10/1070.

З матеріалів справи вбачаться, що 08.02.2013
року позивач, в порядку передбаченому
законом, пред'явив вказані виконавчі
листи до виконання Головному
управлінню Державної казначейської
служби України у м. Києві.

Проте, листом від 15.04.2013 року №06-08/1524-4797
відповідачем відмовлено позивачу у
виконанні вказаних виконавчих листів
та повернуто оригінали таких
виконавчих листів з посиланням на ту
обставину, що бюджетні призначення на
повернення витратна проведення
судових експертиз не передбачені, тому
відсутні рахунки з яких би
здійснювалось таке відшкодування, крім
того, у виконавчому листі не визначено
бюджетних рахунок для здійснення
безспірного списання судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відмова,
оформлена листом від 15.04.2013 №06-08/1524-4797,
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві
виконати виконавчі листи видані
Київським адміністративним судом
09.07.2012 по справі № 2а-13/10/1070 та 12.07.2012 по
справі № 2а-8832/10/1070 з наведених у ній
підстав є протиправною та підлягає
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат пов'язаних з
розглядом справи належать витрати,
пов'язані із залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз.

Згідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Так, судом першої інстанції зазначено,
що зі змісту листа від 15.04.2013 року
№06-08/1524-4797 вбачаться, що як на підставу
повернення виконавчих листів
відповідач послався на пункт 19 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ яким встановлено, що
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету або у заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Відповідно до ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
до судових витрат, які відшкодовуються
із Державного бюджету України належать
зокрема витрати на правову допомогу, на
відрядження, тощо, які до державного та
місцевого бюджету відповідно до
чинного законодавства не
перераховуються та як доходи
відповідних бюджетів не обліковуються.

Позивач скориставшись своїм правом
подав відповідачу заяви від 08.02.2013 про
виконання судових рішень та надав
виконавчий лист Київського окружного
адміністративного суду № 2а-8832/10/1070 від
12.07.2012 та виконавчий лист Київського
окружного адміністративного суду №
2а-13/10/1070 від 09.07.2012 які відповідачем
залишено без виконання та повернуто
позивачу з тих причин, що грошові кошти
не можуть бути повернуті з рахунка, на
які їх зараховано.

Відповідно до п. 3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства.

Як встановлено п. 20 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ у разі коли рахунок, з якого
необхідно здійснити безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів, на дату прийняття
виконавчого документа про стягнення
надходжень бюджету до виконання або
надходження інформації, зазначеної у
пункті 18 нього Порядку, змінено у
зв'язку з внесенням змін до відповідних
нормативно-правових актів, безспірне
списання таких коштів здійснюється із
зміненого рахунка, на якому
обліковуються надходження бюджету та
на який в поточному бюджетному періоді
зараховується відповідний вид
надходжень, з урахуванням пропозицій
органу, що контролює справляння
надходжень бюджету.

Якщо законом відповідний вид
надходжень у поточному бюджетному і
оді не передбачений, безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів здійснюється з рахунка, на
якому обліковуються кошти за кодом лад
од і в бюджету "Інші надходження".

Таким чином органам казначейства
надано право безспірного списання
коштів з рахунка, на якому
обліковуються кошти доходів бюджету за
кодом інші надходження".

Позиція органу казначейства щодо
можливості стягнення коштів лише із
рахунків на які їх попередньо було
зараховані є помилковою, так як
відповідно до ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
до судових витрат, які відшкодовуються
із Державного бюджету України належать
зокрема витрати на правову допомогу, на
відрядження, тощо, які до державного та
місцевого бюджету відповідно до
чинного законодавства не
перераховуються та як доходи
відповідних бюджетів не обліковуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Як зазначено вище судові рішення по
справам №2а-13/10/1070 та № 2а-8832/10/1070
набрали законної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження", рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Відповідно до п. 17 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або бюджетних
установ затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845 стягувачі, на користь яких прийняті
судові рішення про стягнення
надходжень бюджету, подають до органу
Казначейства, на рахунки в якому
зараховані надходження бюджету,
документи, зазначені у пункті 6 цього
Порядку.

Як зазначено вище, позивач подав до
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Киві
(органу Казначейства, на рахунки в
якому зараховані надходження бюджету)
вказані виконавчі листи.

Судом першої інстанції встановлено та
сторонами не заперечується, що
виконавчі листи видані Київським
адміністративним судом 09.07.2012 року по
справі № 2а-13/10/1070 та 12.07.2012 року по
справі № 2а-8832/10/1070 відповідають
вимогам Закону України «Про виконавче
провадження».

П. 20 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ встановлено, що у разі коли
рахунок, з якого необхідно здійснити
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів, на дату прийняття
виконавчого документа про стягнення
надходжень бюджету до виконання або
надходження інформації, зазначеної у
пункті 18 цього Порядку, змінено у
зв'язку з внесенням змін до відповідних
нормативно-правових актів, безспірне
списання таких коштів здійснюється із
зміненого рахунка, на якому
обліковуються надходження бюджету та
на який в поточному бюджетному періоді
зараховується відповідний вид
надходжень, з урахуванням пропозицій
органу, що контролює справляння
надходжень бюджету.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано зазначає, що саме органам
казначейства надано право безспірного
списання коштів з рахунка, на якому
обліковуються кошти доходів бюджету.

Відповідно до ст. 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
до судових витрат які відшкодовуються
із Державного бюджету України належать
зокрема витрати на правову допомогу, на
відрядження, тощо, які до державного та
місцевого бюджету відповідно до
чинного законодавства не
перераховуються та як доходи
відповідних бюджетів не обліковуються.

Рішення Європейського Суду з прав
людини від 09.01.2013 року у справі "Волков
проти України" за заявою № 21722/11,
визначено, що в країнах повинен діяти
принцип правової визначеності, який
зобов'язує держави здійснювати
реалізацію прав та їх захист шляхом
прийняття законодавства з чітким
правовим визначенням спірних
правовідносин, уникаючи правових
прогалин та колізій. Відсутність
правової визначеності в спірних
правовідносинах не може бути підставою
в обмеженні гарантованих
законодавством прав громадянина.

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованими посилання суду першої
інстанці, що з огляду на те, що рішення у
адміністративних справах № 2а-8832/10/1070
та № 2а-13/10/1070 прийнято на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, а відповідачем у справі
був орган державної влади, то судові
витрати у справі підлягають
відшкодуванню саме з Державного
бюджету України.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що відмова, оформлена листом
від 15.04.2013 року №06-08/1524-4797, Головного
управління Державної казначейської
служби у м. Києві виконати виконавчі
листи видані Київським
адміністративним судом 09.07.2012 року по
справі № 2а-13/10/1070 та 12.07.2012 року по
справі № 2а-8832/10/1070 з наведених у ній
підстав є протиправною та підлягає
скасуванню.

Разом з тим, в порушення ст. 71 КАС
України відповідачем ні в суду першої
інстанції ні в суді апеляційної
інстанції не надано доказів
правомірності своїх дій

З огляду на вищезазначене апеляційна
інстанція приходить до висновку, що суд
першої інстанції правомірно
задовольнив позов.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 28
січня 2014 року шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України у порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.