Справа № 2а-5891/12/1470
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ29 січня 2014 р. Справа №
2а-5891/12/1470

Категорія: 8.4.3 Головуючий в 1 інстанції:
Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді
-Домусчі С.Д.судді -Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Левицької
З.Срозглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04.12.2012 р.
по справі за адміністративним позовом
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестстрой Плюс" про припинення
юридичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС звернулася
до суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестстрой Плюс" та просило про
припинення юридичної особи ТОВ
"Інвестстрой Плюс" у зв'язку з
декларуванням останнім відсутність
фінансово-господарської діяльності.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2012
року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій вважає вказану постанову
прийнятою з порушенням норм
процесуального та матеріального
права, просив її скасувати та прийняти
нову , якою задовольнити позов.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України, але до судового
засідання не з'явилися.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі : відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб , які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату , час і місце
судового розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.2 ст.38 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців"
підставами для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, зокрема є: визнання
судом недійсною державної реєстрації
юридичної особи через допущені при її
створенні порушення, які не можна
усунути, а також в інших випадках,
встановлених законом; провадження нею
діяльності, що суперечить установчим
документам, або такої, що заборонена
законом; невідповідність мінімального
розміру статутного фонду юридичної
особи вимогам закону; неподання
протягом року органам державної
податкової служби податкових
декларацій, документів фінансової
звітності відповідно до закону;
наявність в Єдиному державному реєстрі
запису про відсутність юридичної особи
за вказаним її місцезнаходженням.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестстрой
Плюс"зареєстроване як юридична особа
22.06.07 року та перебуває на обліку у ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва, але
з 1 кварталу 2008 року декларує
відсутність прибутку.

Згідно ч.1 ст. 42 ГК України
підприємництво - самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Згідно ч.1 ст. 43 ГК України, підприємці
мають право без обмежень самостійно
здійснювати будь-яку підприємницьку
діяльність, яку не заборонено законом.

Відповідно до ст. 44 ч. 1 ГК України,
підприємництво здійснюється на основі
комерційного розрахунку та власного
комерційного ризику.

Відповідно до п.п. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК
України (в редакції, діючої на момент
прийняття рішення податковим органом),
основним принципом податкового
законодавства є презумпція
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Крім того, відповідно до п.56.21 ст.56ПК
України у разі коли норма цього Кодексу
чи іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі цього Кодексу, або
коли норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції, щодо
відсутності підстав для задоволення
позову , так як ГК України, який не
пов'язує господарську діяльність із
обов'язковим отриманням прибутку, а
навпаки передбачає, що підприємництво,
як вид господарської діяльності,
здійснюється на власний ризик , а
відсутність прибутку від зайняття
господарською (підприємницькою)
діяльністю не є порушенням установчих
документів.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка,
постановлене рішення суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми законів України та
відповідає чинному законодавству.

За таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при постановлені постанови
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
відповідачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Таким чином, апеляційний суд доходить
до висновку, що немає підстави для
скасування постанови суду та
прийняття нового судового рішення,
необхідно залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду 1-ої
інстанції - без змін.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200,
п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210,211,212, ч. 5 ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
залишити без задоволення , постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04.12.2012 р. -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді: