Справа № 801/8233/13-а
Суддя: Мунтян Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/8233/13-а

28.01.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Мунтян О.І.,

суддів Дугаренко О.В. ,

Шереніна Ю.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кисельова О.М.)
від 15.10.13 у справі № 801/8233/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Пивобезалкогольний
комбінат "Крим" (вул. Г. Сталінграда, 12,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95047)

до Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим (вул. М. Залки, 1/9,
м.Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95053)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 15.10.2013 року позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Пивобезалкогольний
комбінат "Крим" до Державної податкової
інспекції у м.Сімферополі Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим від 13.08.2013 року
№.

Стягнуто на користь Публічного
акціонерного товариства
"Пивобезалкогольний комбінат "Крим"
Державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору у розмірі 1554,00
гривень.

На зазначене судове рішення від
відповідача надійшла апеляційна
скарга, в якій ставиться питання про
його скасування та ухвалення нового
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 28.01.2014 року сторони,
їх представники не з'явились, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи сповіщені належно.

Згідно з частиною четвертою статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів та судом першої
інстанції встановлено, що відповідачем
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Публічного акціонерного товариства
"Пивобезалкогольний комбінат "Крим" з
питань достовірності декларування
податкового кредиту за квітень 2013 року
при здійсненні взаємовідносин з ФОП
ОСОБА_2, за результатами якої складено
акт №391/22.7/05513847 від 19.07.2013 року, яким
встановлено порушення:

- п.п.14.1.191 п.14.1 ст. 14, п.44.1 ст. 44, п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено податковий кредит за
квітень 2013 року в сумі 103591 грн. та
донараховано до сплати у бюджет ПДВ на
суму 103591 грн.

Як вбачається з акту перевірки,
позивачем завищено податковий кредит
за квітень 2013 року в сумі 103591 грн. по
взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 щодо
якого було складено акт від 19.07.2013 року
№389/17.1/НОМЕР_1 «Про результати
позапланової невиїзної
документальної перевірки ФОП ОСОБА_2 з
питань підтвердження взаємовідносин з
ПАТ "Пивобезалкогольний комбінат "Крим"
за період з 01.04.2013 року по 30.04.2013 року».
На підставі даних акту перевірки ФОП
ОСОБА_2 було оглянуто товарно -
транспортні накладні надані позивачем
щодо доставки товару: преформа 31,5 гр.
коричнева і зроблено висновок, що
згідно наданої до перевірки видаткової
накладної РН-0000048 від 30.04.2013 року товар
(преформа 31,5 гр. коричнева) був
отриманий ПАТ "Пивобезалкогольний
комбінат "Крим" у кількості 906048 шт., що
не відповідає товарно - транспортній
накладній №48 від 30.04.2013 року.

Відповідач вважає, що товарно -
транспортні накладні заповнено з
порушенням і не несуть інформації про
реальне автоперевезення та поставку
товару ПАТ "Пивобезалкогольний
комбінат "Крим" саме контрагентом ФОП
ОСОБА_2

На підставі наведеного акту перевірки
було винесено податкове повідомлення
-рішення від 13.08.2013 року №, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в сумі 103591,00 грн. та
нараховано штрафні санкції в сумі 51795,50
грн.

Пунктом 187.1. ст. 187 ПК України визначено,
що датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1. ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2 ст.198 ПК
України).

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно п.1.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Відповідно до положень ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.

Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

На виконання умов вищевказаного
договору ФОП ОСОБА_2 виписано видаткову
накладну №РН-0000048 від 30.04.2013 року на
товар - преформа 31,5 гр. коричнева, на
суму 621548,93 грн., з урахуванням ПДВ в
розмірі 103591,49 грн., податкову накладну
№19 від 30.04.2013 року на суму 621548,93 грн., з
урахуванням ПДВ в розмірі 103591,49 грн.

Сплата за вказаними накладними
підтверджується платіжним дорученням
№714 від 15.05.2013 року на суму 800000,00 грн.

Таким чином, документи створені у ході
виконання укладеного між позивачем та
контрагентом договорів, які вказані
вище, в силу норм Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" є первинними
документами, що фіксують факт
здійснення господарських операцій, та
є підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, з яким
погоджується судова колегія, що
наявність у платника податків
(позивача у справі) виданих йому
продавцем товарів накладних,
оформлених з дотриманням вимог чинного
законодавства, і сплата продавцю
вартості товару з податком на додану
вартість є достатніми підставами для
визначення податкового кредиту.

Щодо посилань відповідача на неналежне
оформлення товарно-транспортних
накладних, судова колегія зазначає
наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, затвердженим Наказом
Міністерства транспорту України №363
від 14.10.1997 року, товарно-транспортна
документація - комплект юридичних
документів, на підставі яких
здійснюють облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу, а
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Разом з тим, вказані правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні не встановлюють
правил податкового обліку, а лише
встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому документи,
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
або подорожний лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей, оскільки можуть
підтверджувати факт надання послуг з
перевезення та здійснення відповідних
розрахунків за надані послуги.

Більше того, неправильне оформлення
контрагентом позивача
товарно-транспортних накладних, також
не є спростуванням реальності спірних
господарських операцій, оскільки
товарно-транспортна накладна
призначена для обліку руху
товарно-матеріальних цінностей та
розрахунків за їх перевезення
автомобільним транспортом, а відтак
визначає взаємовідносини по виконанню
перевезення вантажів для обліку
транспортної роботи. Отже, товариство
здійснювало операції з придбання
товару та не виступало в якості
замовника за договором перевезення.

З урахуванням вищевикладеного, суд
першої інстанції дійшов висновку, з
яким погоджується судова колегія про
наявність у позивача достатніх підстав
для формування на основі таких
документів податкового кредиту.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з правильним
висновком суду першої інстанції, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
частиною першою статті 195, статтями
196,197, пунктом 1 частини першої статті 198,
статтею 200, пунктом 1 частини першої
статті 205, статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Кисельова О.М.)
від 15.10.13 у справі № 801/8233/13-а- залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Кисельова О.М.) від 15.10.13 у справі №
801/8233/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
О.І. Мунтян

Судді підпис
О.В.Дугаренко

підпис Ю.Л.Шеренін

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.І. Мунтян