Справа № 2а-153/10
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Київ
К/9991/65772/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Краматорського міського суду
Донецької області від 05 лютого 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 26 липня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області про
визнання протиправними дій та
стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Краматорську Донецької області, в
якому просив суд: встановити наявність
компетенції (повноважень) Управління
Пенсійного фонду України в м.
Краматорську Донецької області у
вирішенні питання про прийняття
рішення та вчинення дій і застосування
заходів з відшкодування шкоди,
завданої діями, що визнані
неконституційними; визнати
неправомірним ухилення відповідача
від виконання обов'язків та вчинення
дій і застосування заходів з
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок застосування
нормативно-правових актів, що визнані
неконституційними; стягнення
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
застосування у період з 01.01.2008 по 22.05.2008
нормативно-правових актів, що визнані
неконституційними, у розмірі 1622,55 грн.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що внаслідок застосування
нормативно-правових актів, що згодом
були визнані неконституційними і
створювали перешкоди в реалізації
права позивача на належний соціальний
захист, позивачеві заподіяно збитки у
вигляді недоотриманих сум основної та
додаткової пенсій, обчислених
відповідно до положень статей 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 01.01.2008 по 22.05.2008, які мають
бути стягненні з органу Пенсійного
фонду.

Постановою Краматорського міського
суду Донецької області від 05 лютого 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 26 липня 2011 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржувані судові
рішення та прийняти нове рішення, про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2008 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2009
року, визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови в нарахуванні
пенсії відповідно до статей 50, 54, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачеві по
інвалідності із розрахунку 8
мінімальних пенсій за віком та 75%
мінімальної пенсії за віком, що
розраховується залежно від розміру
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб з 01.07.2008.

Вказуючи на факт заподіяння збитків у
вигляді недоотриманих сум основної та
додаткової пенсій за період з 01.01.2005 по
22.05.2008, позивач на підставі частини
третьої статті 152 Конституції України
звернувся до Управлінням Пенсійного
фонду України у м. Краматорську
Донецької області із відповідною
заявою.

За результатами розгляду звернення
позивача від 02.04.2009 щодо перерахунку
пенсії по інвалідності за період 01.01.2008
по 30.06.2008 на підставі статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Краматорську Донецької області
листом від 09.04.2009 №99/4-10-01-01 надано
обґрунтування визначення розміру
пенсії за вказаний період та довідку
про розмір пенсії.

У зв'язку з відсутністю факту
відшкодування збитків, заподіяних йому
державою у зв'язку з прийняттям актів,
визнаних в подальшому
неконституційними, позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з відсутності факту порушення
прав та інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин з боку
Управлінням Пенсійного фонду України у
м. Краматорську Донецької області.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову, вважаючи при цьому
за необхідне зазначити наступне.

За змістом статті 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, особам, віднесеним до
категорії 1, інвалідам IІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах - 75 відсотків мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до статті 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", який
набрав чинності з 01 січня 2008 року,
внесено зміни до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи":

текст статті 50 Закону викладено у такій
редакції: "Особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи -
30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.";

текст статті 54 Закону викладено у такій
редакції: "У всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:
по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по I групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по II
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по I групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність."

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнано
неконституційним положення пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З урахуванням зазначеного, положення
статей 50, 54Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" у попередній редакції
поновили свою дію з 22.05.2008.

Згідно з частиною третьою статті 152
Конституції України матеріальна чи
моральна шкода, завдана фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними,
відшкодовується державою у
встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі чинним законодавством
України, яке визначає адміністративну
правосуб'єктність органу Пенсійного
фонду України як суб'єкта владних
повноважень, відповідач не наділений
компетенцією на вирішення питання про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої фізичним
або юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними.

З урахуванням викладеного, колегія,
зважаючи на відсутність факту
порушення прав та інтересів позивача з
боку органу Пенсійного фонду України у
сфері публічно-правових відносин при
наданні позивачеві відповіді від 09.04.2009
№99/4-10-01-01, колегія суддів погоджується
із висновками судів попередніх
інстанцій щодо відсутності підстав для
задоволення позову за вказаним
позовом.

Доводи касаційної скарги позиції судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
відсутності підстав для задоволення
позову не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

При цьому, колегія суддів враховує, що
відповідно до частини другої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Краматорського міського
суду Донецької області від 05 лютого 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 26 липня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: