Справа № 805/1451/14
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2014-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 р.
Справа № 805/1451/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
міста Горлівки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області про
стягнення коштів,

в с т а н о
в и в :

У січні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Центрально-Міському
районі міста Горлівки Донецької
області звернулося до суду з вказаним
адміністративним позовом, в якому
зазначало, що Відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області не
підписано акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01 вересня 2013
року по 31 грудня 2013 року на загальну
суму 600 грн. - пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по пенсіонеру ОСОБА_1

Вказану суму коштів відповідач
відмовився прийняти до відшкодування.

У зв'язку з наведеним позивач просив
стягнути з відповідача понесені
витрати на загальну суму 600 грн.

Позивач подав клопотання про розгляд
справи в порядку письмового
провадження без участі його
представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. Причин неявки суду не повідомив,
заяв про відкладення розгляду справи
не надсилав.

Враховуючи наведене суд вирішує справу
на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області направило
на адресу Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області акти
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01 вересня 2013
року по 31 грудня 2013 року.

Відповідач відмовився прийняти до
відшкодування та підписати акти
щомісячної звірки витрат відносно
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві по
пенсіонеру ОСОБА_1, інвалідність якого
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві у лютому 1983 року при роботі
в СУ-3 треста Уренгойгазмонтаж м. Новий
Уренгой РФ, тобто на території
колишнього СРСР за межами України, що
підтверджується відповідним актом про
нещасний випадок на виробництві №2,
довідкою МСЕК (випискою актів
медичного огляду в МСЕК з 1985 року),
внаслідок чого вказану особу 30 жовтня
1972 року визнано інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до виписок з актів огляду
МСЕК від 2005 року, 2008 року ОСОБА_1
встановлена 1 група інвалідності, також
зазначено, що крім захворювання ока як
травми яка на виробництві, він має
наслідки захворювання ішемічної
хвороби - інсульт, що підтверджено
виписками з актів огляду причин
інвалідності, які пов'язані з трудовим
каліцтвом.

Внаслідок зміни групи інвалідності з
ІІІ групи на І групу ОСОБА_1 проведений
перерахунок пенсії по інвалідності І
групи внаслідок трудового каліцтва, що
підтверджується розпорядженням від 22
жовтня 2008 року № 199004.

Відповідно до висновку міжрайонної
офтальмологічної МСЕК від 16 травня 2013
року №40 ОСОБА_1 визнано інвалідом І
групи за сукупністю захворювань:
патологією нервової системи
загального характеру та за наслідками
виробничої травми правого ока, яка
сталася 04 лютого 1983 року. Оскільки від
ОСОБА_1 не надходило жодних звернень з
вимогою змінити причину інвалідності,
рішенням міжрайонної МСЕК м. Горлівка
від 03 травня 2012 року він був визнаний
інвалідом І групи А по зору «трудове
каліцтво» без терміну перегляду.

Вказані обставини також встановлені
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 червня 2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року, в справі №805/2146/13-а за позовом між
тими самими сторонами, предметом якої
було стягнення понесених органом
Пенсійного фонду України витрат на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по пенсіонеру ОСОБА_1

Як вбачається з документів з пенсійної
справи ОСОБА_1, вказана особа як
отримувач пенсії по інвалідності, яка
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області. Пенсію
отримує на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 26
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

За період з 01 вересня 2013 року по 31
грудня 2013 року йому сплачено основний
розмір пенсії на загальну суму 600 грн.
(по 150 грн. щомісяця протягом вказаного
періоду).

Вказану суму коштів відповідач
відмовився прийняти до відшкодування,
оскільки інвалідність особа отримала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві при роботі на
підприємстві, що розташоване на
території колишньої республіки СРСР за
межами України, до запровадження
системи соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві.

Розмір сплачених сум та понесених
територіальним органом Пенсійного
фонду України витрат сторонами не
оспорюється.

Позивач вважав, що має право на
відшкодування з боку відповідача
понесених витрат по виплаті пенсії
шляхом стягнення з нього відповідних
коштів, у зв'язку з чим звернувся до
суду з позовом.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
органи державної влади зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до п. 2 ст. 7 «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

За змістом ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» ст. 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до п. 3 розділу XI «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом 3 п. 3 розділу XI встановлено, що
уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України «Про охорону
праці», які ліквідуються.

Доводи Відділення ФССНВ про поширення
на спірні відносини положень Угоди про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 09 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР, не є
обґрунтованими.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту процитованої норми випливає,
що вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у даній справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином суд приходить до висновку
про те, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
28 жовтня 2008 року в справі №21-2373во08, що
прийнята за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах. Вказане
судове рішення відповідно до ст. 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Статтею 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний, зокрема,
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 25 вказаного Закону, яка регулює
питання фінансування страхових виплат,
соціальних послуг та профілактичних
заходів, визначено, що усі види
страхових виплат і соціальних послуг
застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених статтями 21 та 22 цього
Закону, провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Відповідно до ст. 7 «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, передбачений
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4 відповідно до Законів
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення» розроблено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Отже, двома органами - Пенсійним фондом
України та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України розроблено та
затверджено нормативно-правовий акт,
який визначає певний порядок
відшкодування одним органом іншому
понесених витрат на відповідні
виплати.

Вказаний Порядок передбачає певну
процедуру, яка передує відшкодуванню
коштів та починається з взаємодії
територіальних органів одного та
другого фондів між собою, узгодженню
певних питань, потім - Головних
управлінь вказаних фондів, а
закінчується відшкодуванням на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України понесених витрат шляхом
перерахування відповідних коштів
Пенсійному фонду, про що підписується
відповідний акт (п. 7 й 8 Порядку).

Встановлене вказаним Порядком правило
підписання щомісячних актів звірок
розрахунків має застосовуватися за
відсутності спору, а спірні питання
щодо їх підписання повинні бути
узгоджені між органами, а не в судовому
порядку.

Отже, відповідно до вказаного Порядку
відшкодування витрат відбувається на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України.

Враховуючи те, що даним
нормативно-правовим актом Пенсійний
фонд України та Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України врегулювали
питання відшкодування понесених
витрат одного органу іншим шляхом
перерахування коштів, тому даний
Порядок повинен бути дотриманий
територіальними органами одного та
другого фондів.

Між тим, судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України висловлювала правову
позицію щодо застосування норм права
при розгляді спорів цієї категорії.
Зокрема, у постановах від 20 березня 2007
року у справах № 21-897во06 і № 21-1087во06
викладено висновок про те, що у разі
незгоди Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на підписання
актів звірки в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватися вимоги
про стягнення витрат, а не вимоги про
зобов'язання підписання цих актів.

Орган Пенсійного фонду України
звернувся з позовом про стягнення
понесених ним витрат.

Права управління Пенсійного фонду
України в районі, місті і районі у місті
визначені Положенням про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №8-2, п. 2.3 якого визначено, що
управління має право, зокрема,
застосовувати адміністративні
стягнення, передбачені законом;
стягувати з платників страхових
внесків їх несплачені суми, також інші
права, передбачені чинним
законодавством.

Згідно з п.п. 3 й 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, відшкодуванню підлягають
пенсії, призначені відповідно до
пунктів "а", "в", "г" статті 26, статей 37, 38,
та пенсії, виплачені відповідно до
статей 91, 92 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21 серпня 2001 року
№1094 (Зазначена постанова, якою був
затверджений Перелік обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, який
стосувався безпосередньо трудових
відносин (виробництва), з 01 жовтня 2004
року втратила чинність у зв'язку з
набранням чинності постановою
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 2004 року №1112, яка з 01 січня 2012
року втратила чинність у зв'язку з
набранням чинності постановою
Кабінету Міністрів України від 30
листопада 2011 року №1232, якою
затверджено Порядок проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві).

Відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

сума витрат Пенсійного фонду з виплати
і доставки вищезазначених пенсій.

Розмір допомоги на поховання в частині,
що підлягає відшкодуванню Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків, визначається управліннями
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, виходячи з
основного розміру вищезазначеної
пенсії померлого пенсіонера та
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який отримував
вищезазначену пенсію.

Суму витрат з виплати і доставки пенсій
визначають органи Пенсійного фонду на
підставі Граничних тарифів на основні
послуги зв'язку, затверджених наказом
Державного комітету зв'язку та
інформатизації України від 07 червня 2002
року №120 та зареєстрованих у
Міністерстві юстиції України 19 липня
2002 року за №595/6883.

Враховуючи наведені вимоги
законодавства та докази, які
підтверджують причинний зв'язок
інвалідності з нещасним випадком на
виробництві, факт призначення
пенсіонеру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, що є настанням страхового
випадку, факт понесення органом
Пенсійного фонду України відповідних
витрат з виплати такої пенсії, та
обов'язку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України сум, визначених Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, суд приходить до висновку
про те, що орган Пенсійного фонду
України має право на відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків за спірний період
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві в сумі 600 грн.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2012
року, якою скасовано постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року в справі №2а/0570/10976/2012 за позовом
між тими самими сторонами, предметом
якої було стягнення понесених органом
Пенсійного фонду України витрат на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по тому ж пенсіонеру, що і в
даній справі (ОСОБА_1.

Аналогічна правова позиція міститься
також в постанові Донецького окружного
адміністративного суду від 10 червня 2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року, в справі №805/2146/13-а за позовом між
тими самими сторонами, предметом якої
було стягнення понесених органом
Пенсійного фонду України витрат на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по тому ж пенсіонеру, що і в
даній справі (ОСОБА_1.

Судові рішення набрали законної сили і
обставини, встановлені ними відповідно
до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
звільнення від доказування.

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н
о в и в :

Позов Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
міста Горлівки Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області про
стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі міста
Горлівки Донецької області понесені
ним витрати в сумі 600 (шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Логойда Т. В.