Справа № 2а-10871/12/2670
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року
м.Київ
К/800/24104/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець
Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «Кершер» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року у справі за позовом Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «Кершер» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області про
визнання протиправною та скасування
постанови від 09 липня 2012 року №1201, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року Спільне
Українсько-німецьке товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР»
звернулося до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області про
визнання протиправною і скасування
постанови від 09 липня 2012 року № 1201.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про надання споживачам
доступної та достовірної інформації
щодо товарів, накладення на нього
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
вважає необґрунтованим.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанцій мотивовані правомірним
застосуванням відповідачем до
позивача штраф у розмірі 15887,58 грн. на
підставі ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, Спільне українсько-німецьке
товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземною
інвестицією «Кершер» звернулося до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нову
постанову, якою визнати протиправною
та скасувати постанову відповідача від
09 липня 2012 року № 1201.

У касаційній скарзі скаржник зазначає
про недоведеність відповідачем
порушення ним приписів ст.15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п.9 Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року №1442 без виявлення
факту ненадання конкретному споживачу
на його вимогу документів на продукцію,
та необґрунтованість розрахунок
розміру штрафних санкцій.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28 травня 2012 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Херсонській області
проведено планову перевірку стану
дотримання законодавства про захист
прав споживачів на АЗС №07001/0 спільного
Українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР» за
адресою: м.Херсон, Бориславське шосе, 31,
за результатами якої складено акт від 28
травня 2012 року №000149 перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів, на підставі якого 09
липня 2012 року винесено постанову №1201
про накладення стягнень, передбачених
ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів» у вигляді застосування
штрафу у розмірі 15887,58 грн.

Згідно акту перевірки та постанови
відповідачем встановлено порушення
законодавства: відсутня доступна,
достовірна, своєчасна та необхідна
інформація на продукцію, що зазначена у
п. 4-1, 1-5 додатку №7 до акта перевірки про
дату виготовлення товару, найменування
та місцезнаходження виробника товару,
основні властивості, правила і умови
ефективного використання, строк
придатності, інформація надана
російською мовою; відсутність
документів про якість та безпеку на
товари зазначені у таблиці додатку №7
акта перевірки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позовних щодо визнання
протиправною та скасування постанови
від 09 липня 2012 року № 1201.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що на час проведення
перевірки Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
на АЗС №07001/0 були на реалізації
продукти: бензин автомобільний А-95,
бензин автомобільний А-92; бензин
автомобільний А-80, паливо дизельне Formula
Blue diesel марка С, вид ІІ (масова частка
сірки 0,0050 %).

В ході проведення перевірки
встановлено, що стосовно палива
дизельного Formula Blue марка С, вид ІІ,
масова частка сірки 0,0050 %, відсутня
повна, необхідна, доступна, достовірна
та своєчасна інформація про дату
виготовлення, найменування виробника і
місце його знаходження, основні
властивості, правила і умови
ефективного використання, строк
придатності.

Стосовно палива дизельного Formula Blue diesel
марка С, вид ІІ, яке реалізовувалось на
АЗС №07001/0 Спільного
Українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР» під час
перевірки позивачем надано: сертифікат
відповідності № UA1.039.0129341-10 терміном
дії з 18 жовтня 2010 року до 22 березня 2015
року та паспорт якості від 08 травня 2012
року №8F/Ц-388XPC/0512 на паливо дизельне
підвищеної якості (Євро) марки С виду ІІ
(вміст сірки не більше 50,0 мг/кг).

Проте, дані документи засвідчують
якісні, кількісні характеристики та
іншу інформацію щодо палива дизельного
підвищеної якості (Євро) марки С виду
ІІ, яке відповідає вимогам ДСТУ 4840:2007
«Паливо дизельне підвищеної якості.
Технічні умови», але в них не зазначено
про нафтопродукт під брендовою назвою
Formula Blue diesel.

Крім того, позивачем при проведенні
перевірки була надана інформація,
оформлена письмовим документом без
належного затвердження суб'єктом
господарювання, відповідно до якого
паливо дизельне Formula Blue diesel одержано
шляхом змішування палива дизельного
підвищеної якості (Євро) з присадкою
Kerоpur DP 4510 в кількості 0,17 кг на 1 т
дизельного палива і фарби Sudan Blue 673 Liquid
0,055 кг на 1 т дизельного пального за
допомогою установки змішування і
розчинення рідини в потоці УСЖ-01М.ПС.
Крім даного інформаційного документу,
жодного нормативного документу, який
встановлює умови удосконалення якості
дизельного палива на час перевірки
надано не було.

Щодо реалізації нафтопродуктів з
додаванням миючих присадок та
барвників позивач зазначав, що
удосконалення дизельного палива на
нафтобазі ТОВ «ТНК-ВР Коммерс»
(Херсонська область, м.Цюрюпінськ,
вул.Промислова,11) відбувається на
підставі Технологічного регламенту
№33500195.044-2010, який затверджено ДП
Український науково-дослідний
інститут нафтопереробної
промисловості «МАСМА», що входить до
сфери управління Міненерговугілля.

Так, з даного Технологічного
регламенту вбачається, що він містить
лише титульну сторінку Технологічного
регламенту №33500195.044-2010, а наданий інший
Технологічний регламент № 32245025.004-2007
удосконалення якості дизельного
палива згідно з EN 590 в умовах ДП «ВИК
ОИЛ-КИЇВ», який узгодженого директором
ДП «УкрНДІНП «МАСМА» та затверджено
генеральним директором ДП «ВИК
ОИЛ-КИЇВ». На даний регламент відсутні
жодні посилання позивача в позовній
заяві та додаткових письмових
поясненнях.

Відсутні умови співпраці СП ТОВ
«КЕРШЕР» з ДП «ВИК ОИЛ-КИЇВ» щодо
удосконалення дизельного палива.
Наданий договір від 01 квітня 2010 року
№797-10/У про передачу права власності на
знаки для товарів і послуг, укладений
між дочірнім підприємством «ВИК
ОИЛ-КИЇВ» та спільним
Українсько-німецьким товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР», не
встановлює прав та обов'язків для
сторін щодо удосконалення дизельного
палива для отримання дизельного палива
Formula Blue diesel, а лише надає право
правонаступнику за цим договором
використовувати передані знаки, серед
яких є Formula Blue diesel, у власній
господарській діяльності.

Удосконалення якості дизельного
палива згідно EN 590 здійснюється ДП «ВИК
ОИЛ-КИЇВ» за допомогою установки
змішування та розчинення рідин у
потоці марки УСЖ-01М.ПС з метою
отримання дизельного палива Formula Blue diesel
DT згідно з ТУ У 23.2-2:2007. Разом з тим,
відповідно до наказу Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України «Про анулювання реєстрації
технічних умов» від 15 березня 2012 року
№327, ТУ У 23.2-2:2007 на дизельне
паливо Formula Blue diesel DT анульовано.

Перевіркою також встановлено
відсутність належним чином
оформленого нормативного документа у
СП ТОВ «КЕРШЕР» на удосконалення
якості дизельного пального.

Що стосується миючої присадки Kerоpur DP 4510
в концентрації не більше 0,02 % з
барвником Sudan Blue 673 L в концентрації не
більше 0,1 г/л то вона допущена до
застосування саме ДП «ВИК ОИЛ-КИЇВ».
Доказів щодо допущення застосування
даного засобу саме спільним
Українсько-німецьким товариством з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР»
позивачем не надано, як і не надано
документу, який би підтверджував
належне застосування присадок та
добавок та механізм їх застосування.

В паспорті якості № 8F/Ц-388XPC/0512 від 08
травня 2012 року, який надано на паливо
дизельне підвищеної якості (Євро) марки
С виду ІІ (паливо дизельне Formula Blue diesel)
не зазначена інформація про наявність
у нафтопродукті присадок та барвників,
їх найменування та кількість.

Таким чином, інформація на паливо
дизельне Formula Blue diesel марка С, вид ІІ,
надана позивачем, в тому числі
сертифікат відповідності № UA1.039.0129341-10
та паспорт якості № 8F/Ц-388XPC/0512, не є
повною та достовірною і своєчасною, що,
в свою чергу, порушує права споживача,
та суттєво обмежує споживача у
здійсненні усвідомленого та
компетентного вибору товару.

Крім того, паспорт якості № 8F/Ц-388XPC/0512
від 08 травня 2012 року не містить
гарантійного терміну зберігання.

Актом перевірки також встановлено, що
на товарах, зазначених п. 2-5 таблиці
додатку №7 до акта перевірки,
інформація наведена російською мовою,
що порушує вимоги законодавства, а саме
ч.6 ст.15 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Крім того, актом перевірки також
встановлено відсутність на товарах,
зазначених у додатку №7 акта перевірки,
необхідної, доступної, достовірної
інформації про виробника, дату
виготовлення, відсутність документів
про якість та безпеку товарів.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про захист праві споживачів» споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Також, в цій статті
міститься перелік інформації, яку
повинна містити продукція.

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію (абз.4 ч.1 ст.15 Закону
України «Про захист праві споживачів»).

Інформація споживачеві повинна
надаватися згідно із законодавством
про мови (ч.6 ст.15 Закону України «Про
захист праві споживачів»).

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про
захист праві споживачів» інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Частиною 4 ст.14 Закону України «Про
захист праві споживачів» встановлено,
що продукція, на яку актами
законодавства або іншими нормативними
документами встановлено обов'язкові
вимоги щодо забезпечення безпеки для
життя, здоров'я споживачів, їх майна,
навколишнього природного середовища і
передбачено нанесення національного
знака відповідності, повинна пройти
встановлену процедуру оцінки
відповідності. Виробник має право
маркувати продукцію національним
знаком відповідності за наявності
декларації про відповідність та/або
сертифіката відповідності, виданих
згідно із законодавством. Реалізація
продукції (у тому числі імпортних
товарів) без маркування національним
знаком відповідності та/або без
сертифіката відповідності чи
декларації про відповідність
забороняється. Відповідальність за
порушення вимог щодо безпеки
продукції, передбачених цією частиною,
визначається цим Законом та іншими
законодавчими актами.

Відповідно до п.17 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 року №833, забороняється
продаж товарів, що не мають
відповідного маркування, належного
товарного вигляду, на яких строк
придатності не зазначено або зазначено
з порушенням вимог нормативних
документів, строк придатності яких
минув, а також тих, що надійшли без
документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно п.21 вказаного Порядку суб'єкт
господарювання зобов'язаний, зокрема,
надавати споживачеві (покупцеві) у
доступній формі необхідну, достовірну
та своєчасну інформацію про товари.

Відповідно до Правил обов'язкової
сертифікації нафти та нафтопродуктів,
затверджених наказом Державного
комітету України про стандартизації,
метрології та сертифікації від 16 січня
1997 року №19, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 26 лютого
1997 року за № 52/1856, об'єктами
сертифікації в державній системі
сертифікації УкрСЕПРО є продукція, що:
вироблена в Україні; ввозиться в
Україну і зазначена заявником як така,
що відповідає чинним в Україні
нормативним документам; ввозиться в
Україну і не зазначена заявником як
така, що відповідає чинним в Україні
нормативним документам, але може бути
ідентифікована як така, що повинна
відповідати чинним в Україні
нормативним документам на аналогічну
продукцію.

Пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року №1442 встановлено,
що суб'єкт господарювання, що здійснює
продаж нафтопродуктів, зобов'язаний
своєчасно подати споживачеві
необхідну, доступну та достовірну
інформацію про нафтопродукти, а також
копії паспортів якості, в яких
зазначені нормативні документи,
вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні).

В інформації про нафтопродукти
зазначаються: їх назва; дані про їх
основні властивості; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;
відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії споживача
після його закінчення, а також можливі
наслідки в разі невчинення цих дій;
найменування та місцезнаходження
суб'єкта господарювання і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача.

Пунктом 29 зазначених Правил заборонено
приймати нафтопродукти на АЗС у разі,
зокрема, неналежного оформлення або
відсутності товарно-транспортної
накладної; невідповідності якості
нафтопродуктів вимогам нормативних
документів; відсутності паспорта
якості нафтопродукту або неналежного
його оформлення (відсутність номера,
марки та виду, не зазначені усі
показники якості); відсутності копії
сертифіката відповідності чи
свідоцтва про визнання відповідності.

Пунктом 32 вказаних Правил передбачено,
що у разі продажу нафтопродуктів, що
підлягають обов'язковій сертифікації,
оператори (продавці) на вимогу
споживача подають супровідні
документи із зазначенням
реєстраційного номера сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
відповідність та/або декларації про
відповідність, якщо це встановлено
технічним регламентом з підтвердження
відповідності виду продукції.

Враховуючи, що позивачем порушено
право споживача щодо доступної,
достовірної, своєчасної та необхідної
інформації на продукцію, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку про обґрунтованість
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Херсонській області
від 09 липня 2012 року №1201 про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та відсутність підстав для визнання її
протиправною та скасування.

Факт порушення позивачем
законодавства про захист прав
споживачів встановлений судами,
обґрунтований розрахунок розміру
штрафу є додатком до оскаржуваної
постанови /а.с.213 т.1/.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «Кершер»
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 жовтня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді