Справа № 2а-10550/11/1370
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/26305/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.,

секретар судового засідання -
Василенко І.О.,

розглянувши у судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011р. та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2012р. у
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
митної служби України, Львівської
митниці, Головного управління
Державного казначейства України у
Львівській області про поновлення на
публічній службі,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом про скасування наказу
Державної митної служби України від
29.08.2011р. №1821-к в частині припинення з
29.08.2011р. перебування його на державній
службі в митних органах України на
посаді головного інспектора відділу
дізнання та провадження в справах про
порушення митних правил служби
боротьби з контрабандою та порушення
митних правил Львівської митниці,
поновлення на посаді, стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011р., яка
змінена постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2012р., у задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

З такими рішеннями судів не погодився
позивач, подав касаційну скаргу, в якій
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами першої та апеляційної інстанцій
рішення та ухвалити нове про
задоволення позову.

Заслухавши доповідача по справі та
перевіривши матеріали справи колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних мотивів та
передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України «Про державну
службу» крім загальних підстав,
передбачених Кодексом законів про
працю України, державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої статтею 17 цього
Закону.

Відповідно до частини 2 статті 410
Митного кодексу України у митній
службі України діє Дисциплінарний
статут, який затверджується законом.

Судами встановлено, що позивач
проходив службу в митних органах
України на посаді головного інспектора
відділу дізнання та провадження в
справах про порушення митних правил
служби боротьби з контрабандою та
порушення митних правил Львівської
митниці.

Наказом Державної митної служби
України від 29.08.2011р. №1821-к за порушення
Присяги державних службовців
відповідно до вимог статті 17, пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу» припинено з 29.08.2011р.
перебування позивача на державній
службі в митних органах України.

Підставою для прийняття зазначеного
наказу стали висновки доповідної
записки начальника служби з питань
протидії корупції Департаменту
боротьби з контрабандою, аналізу
ризиків та протидії корупції про
результати службової перевірки,
проведеної на виконання наказу ДМС
України від 25.06.2011, в ході якої, серед
іншого, встановлено невиконання
позивачем при здійсненні службових
повноважень вимог Планів-завдань на
проведення оперативних заходів
особовим складом СБК та ПМП Львівської
митниці, які здійснювалися з метою
виявлення та припинення порушень
митних правил. Внаслідок неналежного
виконання службових обов'язків не були
виявлені та припинені порушення митних
правил, передбачені статтями 340, 351-352 МК
України.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
обставини викладені в доповідній
записці свідчать про несумлінне
виконання позивачем своїх службових
обов'язків, передбачених посадовою
інструкцією, та завдань, визначених
відповідно до планів-завдань.

Посилання позивача на допущені під час
його звільнення порушення вимог Закону
України «Про Дисциплінарний статут
митної служби України» судом до уваги
не взято, оскільки звільнення позивача
відбувалось відповідно до Закону
України «Про державну службу».

Поряд з цим, судами не було враховано,
що відповідно до 408 МК України правовий
статус посадових осіб митної служби
України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України, цим
Кодексом, а в частині, що не регулюється
ним, - Законом України "Про державну
службу".

Крім того, відповідно до частини другої
статті 410 зазначеного Кодексу у митній
службі України діє Дисциплінарний
статут, який затверджується законом.

Преамбулою Дисциплінарного статуту
митної служби України (затв. Законом
України від 06.09.2005р.) передбачено, що він
визначає суть службової дисципліни,
права та обов'язки посадових осіб
митної служби України, щодо
забезпечення та додержання дисципліни,
а також види та порядок застосування
заохочень і дисциплінарних стягнень.

Оскільки припинення державної служби
на підставі пункту 6 частини першої
статті 30 Закону України "Про державну
службу" є крайнім заходом
відповідальності державного службовця
за порушення службової дисципліни,
який виходить за межі дисциплінарної
відповідальності, тому неможливість
застосування до посадової особи митної
служби дисциплінарних стягнень аж до
звільнення з митного органу повинно
бути мотивованим.

Крім того, рівень юридичних гарантій
захисту прав зазначеної особи в
процедурах вирішення питань
застосування такого виду
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням відповідних строків
притягнення до дисциплінарної
відповідальності.

За таких умов передумовою звільнення
державного службовця за вчинення
дисциплінарного правопорушення,
пов'язаного зі здійсненням службової
діяльності, з підстав припинення
державної служби за порушення Присяги,
має бути ретельно проведене службове
розслідування.

Такі обставини справи, зокрема щодо
можливості застосування відносно
позивача дисциплінарного стягнення,
дотримання при цьому строків їх
накладення та проведення службового
розслідування, судами попередніх
інстанцій з'ясовані не були.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

В свою чергу підставою для скасування
судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд
відповідно до частини 2 статті 227 КАС
України є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011р. та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2012р. у
даній справі скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.П.
Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман