Справа № 135/1862/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 135/1862/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Волошина Т.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М.
Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 21 жовтня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 (далі - позивач) до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області (далі - відповідач)
про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправною бездіяльність, щодо
відмови у призначення пенсії по втраті
годувальника; зобов`язати призначити,
нарахувати та виплачувати пенсію по
втраті годувальника починаючи з 18.09.2013
року.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 21
жовтня.2013 року позов задоволено, а саме:
визнано протиправною бездіяльність
відповідача, щодо відмови позивачу в
призначені пенсії, у зв'язку із втрато
годувальника; зобов'язано відповідача
призначити позивачу пенсію у зв'язку із
втратою годувальника, з 18.09.2013 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати вказане рішення
та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовної
заяви.

Враховуючи, що матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції,
відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС
України, проводить розгляд справи в
порядку письмового провадження, при
цьому згідно частини 6 статті 12, частини
1 статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.
Останній був її годувальником,
оскільки надавав допомогу, яка для
позивача була постійним і основним
джерелом засобів до існування. Чоловік
позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку
з захворюваннями пов'язаними з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1. З
липня 2012 року позивачка перебуває на
пенсії відповідно до ст. 55 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
18 вересня 2013 року позивачка звернулася
до відповідача із заявою про
переведення її з пенсії за віком на
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника. Проте, у задоволенні
заяви було відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка має право на отримання
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України
"Про статус та соціальний захист осіб,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" держава
бере на себе відповідальність за
завдану шкоду громадянам та
зобов'язується відшкодувати її за
втрату годувальника, якщо його смерть
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Частинами 4, 5 ст. 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсія в
разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні. До непрацездатних
членів сім'ї померлого годувальника
належать особи, зазначені у статті 36
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до частин 2, 3 ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
непрацездатним членом сім'ї
вважається, зокрема, дружина, якщо вона
є інвалідом або досягла пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 цього
Закону. До членів сім'ї, які вважаються
такими, що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
якщо вони були на повному утриманні
померлого годувальника та одержували
від померлого годувальника допомогу,
що була для них постійним і основним
джерелом засобів до існування.

Отже, зі змісту викладених
законодавчих норм вбачається, що
умовою для призначення пенсії у зв'язку
з втратою годувальника для позивача є
віднесення до членів сім'ї, досягнення
пенсійного віку та перебування на
утриманні померлого і втрата після
смерті джерела засобів до існування.

Як слідує з матеріалів справи
позивачка проживала та перебувала на
утриманні свого чоловіка, що
підтверджується довідкою Ладижинської
міської ради виконавчого комітету від
08.06.2012 року № 2719 та № 1722, який мав
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії 1 групи інвалідності і помер
внаслідок захворювань, що пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.
Також встановлено, що позивачка
проживала та вела спільне господарство
зі своїм покійним чоловіком, що також
підтверджується відповідним
довідками, які містяться в матеріалах
справи.

Як вже встановлено, позивачка досягла
пенсійного віку передбаченого Законом
України "Про статус та соціальний
захист осіб, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та отримує
пенсію, даний факт не заперечується
відповідачем.

Відтак, дії відповідача щодо відмови
позивачці у переведенні на пенсію по
втраті годувальника, відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" є протиправними, оскільки
позивачка має право на отримання
пенсії, у зв'язку із втратою
годувальника.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 21
жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Залімський І. Г.