Справа № 801/1236/14
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 лютого 2014 рокуСправа №801/1236/14

Суддя Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим Дудін
С.О., перевіривши виконання вимог
статей 104, 105, 106 КАС України за
адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

до Управління
Укртрансінспекції в АР Крим

про визнання протиправною та
скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до
Управління Укртрансінспекції в АР Крим
про визнання протиправною та
скасування постанов про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 014129 та № 014130 від 23.09.2013 р.

Наданий адміністративний позов не
відповідає вимогам ст. 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
через наступне.

Згідно з частиною 3 статті 106 до
позовної заяви додається документ про
сплату судового збору, крім випадків,
коли його не належить сплачувати.

Заявлені позивачем вимоги є майновими.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом
владних повноважень, можуть
породжувати підстави для змін
майнового стану фізичної чи юридичної
особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може
призводити до зменшення або збільшення
майна особи. Відповідно оскарження
такого рішення спрямоване на захист
порушеного права у публічно-правових
відносинах з метою збереження
належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з
прав людини від 14 жовтня 2010 року у
справі "Щокін проти України"
вбачається, що збільшення податковим
органом зобов'язань особи з податку є
втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини вимога про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень, яке впливає на склад майна
позивача, у тому числі шляхом
безпідставного стягнення податків,
зборів, штрафних санкцій тощо, є
майновою.

З огляду на викладене
адміністративними позовами майнового
характеру є вимоги щодо протиправності
рішень про визначення грошових
зобов'язань платників податків, про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, про стягнення
адміністративно-господарських та
інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги
про скасування рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень,
безпосереднім наслідком яких є зміна
складу майна позивача, є майновими.

Саме така правова позиція викладена,
зокрема, в листі Вищого
адміністративного суду України від
18.01.2012 р. N 165/11/13-12.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3
частини 2 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлена ставка судового
збору на рівні 2 відсотки розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі (ч. 1
статті 4 Закону).

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" з 1
січня 2014 року мінімальна заробітна
плата встановлена на рівні 1218,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з цим
позовом Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 слід було сплатити судовий збір
у сумі 182,70 грн. (10 відсотків розміру
ставки судового збору (1827 грн. -1,5
розміру мінімальної заробітної плати)).

В той же час, ФОП ОСОБА_1 до позовної
заяви додано платіжне доручення № 20930
від 03.02.2014 р. про сплату судового збору в
сумі 913,50 грн.

07.02.2014 р. до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим надійшла заява від
позивача, згідно якої останній просить
прийняти оригінал платіжного
доручення № 20956 від 05.02.2014 р. про сплату
судового збору в розмірі 182,70 грн. та
видати оригінал платіжного доручення
№ 20930 від 03.02.2014 р., яке помилково було
додано до адміністративного позову.

Однак, суд не може взяти вказаний доказ
(платіжне доручення № 20956 від 05.02.2014 р.)
до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КАС України
належним є доказ, який містить
інформацію щодо предмета доказування.

Належність доказів - це якість доказу,
що характеризує точність, правильність
відображення обставин, що входять в
предмет доказування.

В силу положень п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004р. № 22 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 29 березня 2004 року за № 377/8976 (в
редакції чинній на момент подання
позовної заяви до суду, далі -
Інструкція № 22) безготівковим
розрахунком визнається перерахування
певної суми коштів з рахунків
платників на рахунки отримувачів
коштів, а також перерахування банками
за дорученням підприємств і фізичних
осіб коштів, унесених ними готівкою в
касу банку, на рахунки отримувачів
коштів. Ці розрахунки проводяться
банком на підставі розрахункових
документів на паперових носіях чи в
електронному вигляді.

Згідно визначення, наведеного в п. 1.4
Інструкції № 22, розрахунковий документ
- документ на паперовому носії, що
містить доручення та/або вимогу про
перерахування коштів з рахунку
платника на рахунок отримувача.

Платіжне доручення - розрахунковий
документ, що містить письмове
доручення платника обслуговуючому
банку про списання зі свого рахунку
зазначеної суми коштів та її
перерахування на рахунок отримувача.

Пунктом 1. 4 Інструкції № 22 передбачено,
що платник - особа, з рахунку якої
ініціюється переказ коштів або яка
ініціює переказ шляхом подання до
банку або іншої установи - члена
платіжної системи документа на переказ
готівки разом з відповідною сумою
коштів.

З наданого платіжного доручення
вбачається, що платником судового
збору в сумі 182,70 грн. є ФОП ОСОБА_2, у той
час як позивачем у цій справі є ФОП
ОСОБА_1, а отже додане до матеріалів
позовної заяви платіжне доручення №
20956 від 05.02.2014 р. про сплату судового
збору в розмірі 182,70 грн. не є належним
доказом, оскільки з аналізу цього
платіжного доручення не вбачається
здійснення платежу саме позивачем.

Отже позивачу необхідно надати суду
оригінал платіжного документа про
сплату судового збору за подання
вказаного позову або інші докази
фактичної сплати судового збору саме
позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 КАС України на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а в разі
неможливості - зазначає докази, які не
може самостійно надати, із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів.

Вказана норма була порушена позивачем,
оскільки позивачем не додані докази на
підтвердження обставин спірних
правовідносин, як-от: акт перевірки №
021996 від 03.08.2013 р., документи на
підтвердження дотримання вимог Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Не зазначені позивачем і причини
неможливості надання таких доказів.

Відповідно до частини 2 статті 110 КАС
України суд до судового розгляду
адміністративної справи вживає заходи
для всебічного та об'єктивного
розгляду і вирішення справи в одному
судовому засіданні протягом розумного
строку.

Проте, невиконання позивачем приписів
ч. 2 ст. 106 КАС України та ненадання
доказів на підтвердження обставин,
якими обґрунтовуються позовні вимоги,
унеможливлює здійснення підготовки
справи до судового розгляду з метою її
розгляду в одному судовому засіданні
протягом розумного строку, оскільки не
надає змоги визначити суть спірних
відносин.

Частиною 1 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суддя, встановивши, що
позовну заяву подано без додержання
вимог, встановлених статтею 106 цього
Кодексу, постановляє ухвалу про
залишення позовної заяви без руху, у
якій зазначаються недоліки позовної
заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків. Копія ухвали про
залишення позовної заяви без руху
невідкладно надсилається особі, що
звернулася із позовною заявою.

Згідно до положень ст. 108 КАС України
адміністративний позов підлягає
залишенню без руху з наданням заявнику
строку для усунення недоліків до 03.03.2014
р.

Керуючись ст. ст. 108, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. У строк до 03.03.14 усунути вказані
недоліки, а саме: надати належні докази
сплати судового збору в сумі 182,70 грн.;
надати докази на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, зокрема, акт перевірки
№ 021996 від 03.08.2013 р., документи на
підтвердження дотримання вимог Закону
України «Про автомобільний транспорт».

3. Після усунення недоліків позовної
заяви документи до суду направляти із
обов'язковою вказівкою на номер справи
801/1236/14 та зазначенням прізвища судді,
який прийняв ухвалу про залишення
позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали позовна
заява буде вважатися неподаною та
повернута.

Ухвала набирає законної сили протягом 5
днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину ухвали або справу розглянуто у
порядку письмового провадження або без
виклику особи, яка її оскаржує, ухвала
набирає законної сили через 5 днів з
дня її отримання.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
республіки Крим протягом 5 днів з дня її
проголошення. У разі розгляду справи у
порядку письмового провадження або
без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 5
днів з дня отримання. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя
Дудін С.О.