Справа № К/9991/58/11-С
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/58/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.10.2010

та постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010

у справі № 2а-7464/10/2670

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м.Києва

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.10.2010 позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі м.Києва від 24.12.2009 № 4/0 та №
/0. Судові витрати в сумі 3,40 грн.
присуджено з Державного бюджету
України на користь позивача в сумі 3,40
грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010
постанову суду першої інстанції в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі м.Києва від 24.12.2009 № /0
змінено шляхом виключення з
мотивувальної частини посилання на те,
що підставою для задоволення
адміністративного позову в цій
частині є неможливість на підставі
наявних у матеріалах справи доказів
визначити суму податкових зобов'язань
з податку на додану вартість. При цьому
судом апеляційної інстанції зазначено,
що підставою для скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.12.2009 № /0 є обставини, зазначені в
мотивувальній частині постанови суду
апеляційної інстанції.

ДПІ у Печерському районі м.Києва подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову повністю.
Посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права:
ст. 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98, ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок громадян» від
26.12.1992 № 13-92, п.п. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, ст. 3, п.п.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п. 9.4 ст. 9 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 № 168/97-ВР, ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві за
оспорюваними податковими
повідомленнями-рішеннями податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 67275,00 грн.
основного платежу, в т.ч. в сумі 7087,5 грн.
за 2007 рік, в сумі 60185,5 грн. за 2008 рік, та
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 107000,00 грн.
основного платежу слугували висновки
перевірки, викладені в акті від 24.11.2009 №
63/1704-, про порушення позивачем
вимог ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок
громадян» від 26.12.1992 № 13-92, п. 9.4 ст. 9, п.п.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Податковий орган обумовлює
зафіксовані порушення щодо заниження
позивачем податкових зобов'язань з
податку з доходів фізичних осіб та
податку на додану вартість
перевищенням граничного обсягу
виручки, встановленого у ст. 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 № 727/98, що
дозволяв перебувати на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, за 2007 рік в сумі 63000,00 грн.
(всього отримано 563000,00 грн.). При цьому
вважає, що позивач мав перейти з 01.01.2008
на загальну систему оподаткування,
обліку та звітності, та оподаткувати за
загальними вимогами суму перевищеного
чистого доходу у 2007 року, та суму
чистого доходу за 2008 рік, а також
зареєструватися платником податку на
додану вартість та сплачувати податок
на додану вартість з оподатковуваних
операцій.

Статтею 1 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 №727/98
встановлено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для суб'єктів малого
підприємництва фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг)
(абзац 5 вказаної статті).

Відповідно до статті 5 Указу у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Розділ IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992 № 13-92 (який був
чинним на час виникнення спірних
відносин) визначає особливості
оподаткування доходів від зайняття
підприємницькою діяльністю.

Абзацом 1 статті 13 цього Декрету
визначено, що згідно з цим розділом
Декрету оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу (абзац 2 вказаної статті).

Таким чином, у разі перевищення
граничного розміру виручки у платника
єдиного податку виникає як обов`язок
переходу у наступному податковому
періоді на загальну систему
оподаткування так і з оподаткування
суми такого перевищення у порядку,
встановленому розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»,
оскільки оподаткування за ставкою
єдиного податку може мати місце тільки
при дотриманні норм Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», а у випадку
недотримання вказаних норм, зокрема
щодо перевищення граничного розміру
виручки, такі суми мають
оподатковуватись на загальних
підставах.

Судами попередніх інстанцій на
підставі безпосередньо досліджених
доказів: договору про надання
маркетингових та
інформаційно-консультаційних послуг
від 16.01.2007 № 16/1, додаткових до договору
угод, атів виконаних робіт, актів
звірки розрахунків, копії виписки
банку з рахунку позивача встановлено,
що сума отриманої позивачем виручки за
2007 рік відповідає задекларованим
показникам у звітах платника єдиного
податку, і за 2007 рік становить 459000,00 грн.

Таким чином, судами встановлено, що
позивач у 2007 році не перевищував
граничного обсягу виручки у 500000,00 грн.,
який дозволяв перебувати на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності, що виключає підстави для
висновку про виникнення в нього
обов'язку перейти на загальну систему
оподаткування зі сплатою податків в
загальному порядку.

Зважаючи на викладене, враховуючи межі
перегляду справи судом касаційної
інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, касаційна скарга залишається
без задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м.Києва
залишити без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

С.Е. Острович