Справа № 262/6732/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ульяніч І.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
справа №262/6732/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради на постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 26
листопада 2013 року у справі № 262/6732/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Пролетарського районного
суду м. Донецька задоволені позовні
вимоги ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Визнани протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради щодо недоплати ОСОБА_2 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з 01
квітня 2013 року по 26 листопада 2013 року у
розмірі не менше розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого законом, з урахуванням
виплачених сум.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог, зазначивши, що відповідно до ст.
15 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Вважає, що
прийняте управлінням праці та
соціального захисту населення рішення
відповідає діючому законодавству, тому
не має підстав для здійснення
перерахунку та виплати допомоги
відповідачеві згідно його позовних
вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної в м. Донецьку ради та отримує
державну допомогу при народження
дитини: ОСОБА_3, з ІНФОРМАЦІЯ_1, з
листопада 2012 року по березень 2013 року в
розмірі 130 грн., з квітня 2013 року 209 грн. 98
коп. на місяць, як не застрахована у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, з
30.10.2012 року по 23.06.2015 року, що
підтверджується відповідною довідкою
(а.с. 7,8,9).

Позивач звернулася до Управління праці
та соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради із заявою про перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до 3-х
річного віку. Як вбачається з наданого
суду листа УПСЗН Пролетарської
районної в м. Донецьку ради № К 64-5.1-6.2
від 18.09.2013 року ОСОБА_2 відмовлено в
задоволенні її звернення щодо
перерахунку допомоги по догляду за
дитиною до 3-х річного віку (а.с. 12).

Згідно ст. 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

У відповідності до Прикінцевих та
перехідних положень вказаного Закону
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року -
50 відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

Так, стаття 46 Конституції України,
гарантує громадянам право на
соціальний захист. Згідно ст.9 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону №
2811-ХІІ встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону
№ 107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення №
10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону № 107-VI, в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI
щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Оскільки ані Законом України Про
Державний бюджет України на 2011 рік, ані
іншими Законами, не встановлювалось на
2011,2012,2013 роки інший, ніж у Законах №
2811-ХII та №2240-III розмір допомоги, а дії
Законів про бюджет діяли, відповідно,
лише у 2009 та 2010 роках, спірні
правовідносини з 01.01.2011р. регулюються
Законами № 2811-ХII та №2240-III, а положення
Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001р. в тій
частині, в якій воно суперечить
названим законам, застосовуватися не
може. Отже, з 01.01.2011р. у відповідача
виник обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законами № 2811-ХII та 2240-III.

Крім того, така правова позиція
викладена в постанові Вищого
адміністративного суду України від
21.08.2011 року по справі № К/9991/33496/12 та в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки спір виник щодо виплати
допомоги на дитину, особі, яка не
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд дійшов висновку, що на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2811-ХII), відповідно до
статті 15 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Зазначені вище обставини спростовують
доводи відповідача, викладені у
запереченнях проти позову та дають
суду підстави для задоволення позовних
вимог щодо зобов'язання здійснити
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною за період з 01 квітня 2013 року по
день винесення постанови.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради на постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 26
листопада 2013 року у справі № 262/6732/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 26 листопада 2013 року
у справі № 262/6732/13-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов