Справа № 826/6876/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/6876/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 червня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фонду державного майна України до
Державної виконавчої служби України
про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Фонд державного майна України,
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної виконавчої служби
України та просить суд скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України ВП №35928836 від 12.03.2013 про
накладення штрафу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 червня 2013 року позов задоволено.
Скасовано постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 12.03.2013 року про накладення штрафу у
виконавчому провадженні № 35928836.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
представник Державної виконавчої
служби України звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нову про відмову в
задоволенні позову. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
звернулись в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Згідно зі п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В. винесено постанову від
12.03.2013 року у виконавчому провадженні №
35928836, якою за невиконання рішення суду
про поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника у строк,
встановлений державним виконавцем,
накладено на боржника Фонд державного
майна України (далі - Фонд/позивач)
штраф у розмірі 680 гривень (далі -
оскаржуване рішення).

Не погоджуючись з вказаною постановою
позивач звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що у
постанові про накладення штрафу від
12.03.2013 року не надано оцінку щодо
наявності чи відсутності поважних
причин, які зумовлюють невиконання у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, не викладено мотивів
щодо того чи беруться вони (заявлені у
листі Фонду від 07.02.2013 року № 10-25-1628) до
уваги чи відхиляються державним
виконавцем. А відтак, оскаржуване
рішення не може бути розцінено як
обґрунтоване

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Законом України «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
точній відповідності із законом і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів громадян і
юридичних осіб.

Так, на виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження з виконання рішення суду
на підставі якого видано виконавчий
лист Сумського окружного
адміністративного суду від 27.12.2012 №
2а-1870/1460/12 про поновлення ОСОБА_4 на
посаді заступника начальника
Регіонального відділення Фонду
Державного майна України у Сумській
області.

Постановою державного виконавця
відділу від 10.01.2013 відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаного вище рішення суду, якою
встановлено боржнику виконати вимоги
виконавчого документа з моменту
винесення (отримання) постанови -
негайно, про що письмово повідомити
державного виконавця не пізніше
наступного дня з моменту отримання
постанови.

Враховуючи, що інформація боржника
щодо виконання вказаного вище
виконавчого документу до відділу не
надходила.

29.01.2013 на адресу Фонду державного майна
України (далі - Фонд) направлено вимогу
державного виконавця, якою зобов'язано
Фонд виконати в повному обсязі рішення
суду на підставі якого видано
виконавчий лист Сумського окружного
адміністративного суду від 27.12.2012 №
2а-1870/1460/12 негайно, про що письмово
повідомити державного виконавця не
пізніше наступного дня з моменту
отримання вимоги.

На виконання вказаного вище
виконавчого документу та постанови про
відкриття виконавчого провадження,
листом від 18.01.2013 рок № 10-25-693 позивач
повідомив відділ про обставини, які на
думку позивача, ускладнюють виконання
рішення суду, оскільки поновлення на
посаді можливе лише за відповідними
змінами до штатного розпису
Регіонального відділення, які мають
бути подані на затвердження до Фонду.

Крім того, у вказаному листі зазначено,
що на виконання постанови про
відкриття виконавчого провадження
Фонд надав доручення регіональному
відділенню стосовно внесення
відповідних змін до структури та
штатного розпису Регіонального
відділення та подання їх до Фонду на
затвердження (лист від 18.01.2013 року №
10-09-689).

Зважаючи на вищевказані обставини,
державний виконавець постановою від
04.02.2013 року відклав виконавчі дії щодо
виконання виконавчого листа №
2а-1870/1460/12, виданого 27.12.2012 року Сумським
окружним адміністративним судом на
строк до 15.02.2013 року.

Листом від 07.02.2013 року № 10-25-1628 Фондом
повторно повідомлено відділ про
обставини, які на думку Фонду,
ускладнюють виконання рішення суду,
оскільки поновлення на посаді можливе
лише за відповідними змінами до
штатного розпису Регіонального
відділення, мають бути подані на
затвердження до Фонду. Також, що у
даному листі зазначено про звернення
Фонду до Сумського окружного
адміністративного суду із заявою про
відстрочення виконання рішення від
03.09.2012 року по справі №2а-1870/1460/12.

Враховуючи вищенаведене, державним
виконавцем відділу повторно
відкладено провадження виконавчих дій
постановою від 20.02.2013 року - на строк до
27.02.2013 року.

Оскільки провадження виконавчих дій
державним виконавцем неодноразово
відкладалось та рішення суду, яке
підлягає негайному виконанню,
боржником станом на 27 лютого 2013 року не
виконано, постановою державного
виконавця відділу від 12.03.2013 року ВП №
35928836 накладено на Фонд штраф у розмірі
680,00 грн., та направлено вимогу
державного виконавця, якою зобов'язано
даного боржника виконати рішення суду
в п'ятиденний строк з моменту отримання
вимоги.

Фонд звернувся до відділу листом від
21.03.2013 року № 10-25-3561, з проханням про
відкладення провадження виконавчих
дій, у зв'язку з зверненням ним до
Сумського окружного адміністративного
суду із заявою про відстрочення
виконання рішення від 03.09.2012 року по
справі №2а-1870/1460/12, яка призначена до
розгляду судом на 26.03.2013 року на 15.30.

Враховуючи, що судове рішення щодо
відстрочення виконання рішення суду на
підставі якого видано виконавчий лист
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.12.2012 року № 2а-1870/1460/12 до
відділу не надходило, боржнику
відмовлено в задоволенні прохання щодо
відкладення виконавчих дій, та вимогою
державного виконавця відділу від 11.04.2013
року зобов'язано Фонд виконати в
повному обсязі рішення суду на
підставі якого видано виконавчий лист
Сумського окружного адміністративного
суду від 27.12.2012 року № 2а-1870/1460/12 про
поновлення ОСОБА_4 на посаді заступника
начальника Регіонального відділення
Фонду Державного майна України у
Сумській області -негайно.

Оскільки, боржником не вчинено жодних
дій, спрямованих на виконання рішення
суду та рішення суду не виконано,
державним виконавцем відділу
постановою від 18.04.2013 накладено на Фонд
державного майна України штраф у
подвійному розмірі 1360,00 грн., та
державним виконавцем підготовлено
подання (повідомлення), що направлене
до Печерського РУ ГУ МВС України в м.
Києві для вирішення питання щодо
притягнення до кримінальної
відповідальності винних посадових
осіб Фонду державного майна України за
невиконання рішення суду, та виконавче
провадження щодо виконання даного
виконавчого документу закінчено на
підставі п.ІІ ч.І ст. 49 Закону України
"Про виконавче провадження" (далі -
Закон), постановою від 22.04.2013 року ВП №
35928836.

Крім того слід звернути увагу, що в ході
проведення виконавчих дій стягувач
неодноразово скаржився на невиконання
рішення суду боржником, посилаючись на
умисне затягування з боку Фонду
виконання судового рішення, що
унеможливило подальше відкладення
провадження виконавчих дій з
примусового виконання вказаного вище
виконавчого документу, а, отже
державний виконавець зобов'язаний був
вживати заходи примусового виконання
рішень до даного боржника, в тому числі
і винесення оскаржуваної постанови про
накладення штрафу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
підкреслює, що державним виконавцем
неодноразово відкладались виконавчі
дії та надавалась можливість позивачу
виконати рішення суду в добровільному
порядку, однак, останнім не вчинено дій
на виконання рішення суду та
поновлення на роботі ОСОБА_4 як станом
на момент прийняття рішення судом
першої інстанції, так і станом на час
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції.

Зважаючи на те, що термін виконання
рішення суду встановлений ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження» 2
місяці сплинув,а рішення суду боржник
не виконав, державний виконавець у
відповідності до ст. 87 Закону України
«Про виконавче провадження»
правомірно вжив заходи примусового
виконання.

Отже, державним виконавцем на підставі
ст. ст. 5. 87 Закону України «Про
виконавче провадження» правомірно
винесено постанову про накладення
штрафу на боржника.

Разом з тим, стаття 6 Конвенції "Про
захист прав та свобод людини", яка
ратифікована Законом України "Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод" від
17.07.1997 року гарантує неухильність
виконання рішення суду громадянами,
юридичними особами та всіма органами
влади України.

Таким чином, рішення суду, яке набрало
законної сили повинно бути виконане, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права,
так як вказані позивачем обставини не
може бути підставою для невиконання
рішення суду, яке набрало законної
сили.

Виходячи з системного аналізу вказаних
норм права, колегія суддів прийшла до
висновку, що оскаржена постанова
державного виконавця про стягнення
штрафу прийнята у межах прав та
обов'язків державного виконавця,
передбачених законом, а тому відсутні
підстави для її скасування .

Посилання представника позивача як у
суді першої інстанції, так і у суді
апеляційної інстанції, на ту обставину,
що рішення суду не може бути виконано,
оскільки посада, на яку ОСОБА_4
поновлено відсутня у штатному
розкладі, колегія суддів не приймає до
уваги, так як вказана обставина не може
бути підставою для невиконання рішення
суду.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції безпідставно прийнято до
уваги вказані доводи позивача, так як
вони безпідставні та не грунтуються на
нормах матеріального права.

Крім того, Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року відмовлено Фонду в задоволенні
заяви про відстрочення виконання
постанови суду про поновлення на
роботі на підставі відсутності
законних підстав для відстрочення
виконання судового рішення (а.с.88-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем надано докази на
підтвердження правомірності винесеної
ним постанови про накладення штрафу, в
той же час позивачем не надано
достатньо доказів та обґрунтувань
своїх позовних вимог.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги не обґрунтовані та такі, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Таким чином апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі про
відмову в задоволенні позову.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду, якою відмовити в
задоволенні позову.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Державної
виконавчої служби України -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 червня 2013 року -
скасувати.

В задоволенні позову Фонду державного
майна України до Державної виконавчої
служби України про скасування
постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів із
дня складання у повному обсязі, тобто з
28 січня 2014 року у порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.