Справа № 818/8990/13-а
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р.
Справа № 818/8990/13-a

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Воловика С.В.

за участю секретаря судового засідання
- Шевець Ю.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Васильченко
М.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Суми адміністративну справу № 818/8990/13-a

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач,
ФОП ОСОБА_1) звернувся з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі - відповідач, ДПІ
у м. Сумах) в якому просить суд:

- визнати протиправними та с касувати
податкові повідомлення-рішення від
08.07.2009 р. № /0/46245 про визначення
суми податкового зобов'язання по
податку на додану вартість, з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій, в розмірі 61 027, 50 грн. та №
/0/46244 про визначення суми
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб, з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій, в
розмірі 13 422, 45 грн.

Позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 мотивує тим,
що в червні 2009 року відповідачем
проведено перевірку за результатами
якої видано податкові
повідомлення-рішення про визначення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку з доходів
фізичних осіб. На переконання позивача,
ДПІ у м. Сумах безпідставно зараховано
до складу валових доходів ФОП ОСОБА_1
суми ПДВ, що є порушенням вимог
Інструкції «Про оподаткування доходів
фізичних осіб від заняття
підприємницькою діяльністю». В 1
кварталі 2008 року не було перевищено
межу доходу в 500 000, 00 грн., яка дає право
на застосування спрощеної системи
оподаткування. Позивач не відмовився
від застосування спрощеної системи,
тому доходи, отримані ним та з яких
сплачено єдиний податок не включаються
до оподатковуваного доходу.
Відповідачем неправомірно нарахований
податок з доходів фізичних осіб.

Позивач є платником податку на
додану вартість. Для здійснення
підприємницької діяльності ним було
придбано товари у суб'єкта, який також є
платником цього податку. Придбані
товари були передані для зберігання,
але відповідачем в ході перевірки не
було прийнято до уваги ці договори та
товар, що зберігався. Позивачем
правомірно було віднесено до
податкового кредиту суми ПДВ, сплачені
в ціні поліетилену в сумі 40061 грн. 17 коп.

З вищезазначених підстав, в судовому
засіданні ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

ДПІ у м. Сумах з позовними вимогами не
погодилась в запереченні на
адміністративний позов (т. 2 а.с.5-6)
зазначила, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
податкові зобов'язанні донараховані за
виявлені під час перевірки порушення
податкового законодавства, що
підтверджується актом № 4602/17-1016//83
від 26.06.2009 р.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні представник ДПІ у м. Сумах
проти позову заперечував та просив суд
в його задоволенні відмовити.

Заслухавши позивача та повноважного
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, суд вважає за необхідне
в задоволенні адміністративного
позову ФОП ОСОБА_1 відмовити, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Сумської міської ради 03.10.1995
року. Зареєстрований як платник
податку на додану вартість 19.09.2007 року.

У період з 10.06.2009 року по 23.06.2009 року
працівниками Державної податкової
інспекції в м. Суми на підставі
направлення на перевірку № 2377 від
10.06.2009 року проведено планову
перевірку позивача з питань
своєчасності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) за період з 01.04.2006 р. по 31.03.2009
р.

За результатами перевірки складений
акт № 4602/17-1016//83 від 26.06.2009 року (т. 1
а.с.8-20), згідно висновків якого
встановлені наступні порушення п.п. 3.1.1
п.3.1 ст. 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.3, п.п.7.4.4 п.
7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", в
результаті чого донараховано до
бюджету податку на додану вартість в
сумі 40685 грн., в т.ч. по періодах: за лютий
2008 року на суму 63 грн., за березень 2008
року на суму 38 грн., за квітень 2008 року
на суму 19325 грн., за червень 2008 року на
суму 12400 грн., за листопад 2008 року на
суму 2296 грн., за грудень 2008 року на суму
6563 грн., та зменшено суму від'ємного
значення з податку на додану вартість
при розрахунках з бюджетом в подальших
(податкових) періодах на суму 62 грн. та
порушення п.п. 9.12.1, п.п. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян", п.5.1 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
донараховано до бюджету податку з
доходів фізичних осіб за 2008 рік в сумі
13422, 45 грн.

На підставі акту перевірки, 08.07.2009 року
Державною податковою інспекцією в м.
Суми прийняті податкове
повідомлення-рішення № /0/46245 про
визначення податкового зобов'язання по
податку на додану вартість в сумі 61027
грн. 50 коп., у тому числі: за основним
платежем - 40685 грн., за штрафними
(фінансовими ) санкціями - 20342 грн. 50 коп.
(а.с.21) та податкове
повідомлення-рішення № /0/46244 про
визначення податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
13422 грн. 45 коп. (а.с.21-22).

Не погоджуючись з указаними рішеннями,
ФОП ОСОБА_1 оскаржив їх до суду. Так,
Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 01 червня 2010
року по справі № 2а-90/10/1870 (т. 1 а.с.135),
залишеною без змін Ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2010 р. (т. 1 а.с.199-204) в задоволенні
адміністративного позову ФОП ОСОБА_1
було відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного
осуду України від 30 жовтня 2013 року по
справі № К-41506/10 згадані постанова суду
І-ї інстанції та ухвала суду
апеляційної інстанції були скасовані,
справа направлена на новий розгляд до
Сумського окружного адміністративного
осуду.

Підставою для направлення справи на
новий розгляд, суд касаційної
інстанції визначив те, що суди першої
та апеляційної інстанції не надали
належної правової оцінки доводам
позивача стосовного того, що ним не
здійснювались розрахунки шляхом
заліку зустрічних однорідних вимог з
ТОВ БНВ «Нокс» та з ФОП ОСОБА_1, та не
встановили, чи мали місце такі
господарські операції, з урахуванням
того, що у висновку судово-економічної
експертизи Сумського відділення при
Харківському науково-дослідному
інституті судових експертиз ім. М.С.
Бокаріуса від 30.04.2010 р. № 158 зазначено,
що первинних документів щодо
проведення таких заліків на
дослідження надано не було.

Крім того, суди не надали належної
правової оцінки доводам позивача
стосовно того, що товари, придбані ним у
ТОВ «ТД «Хелз», ТОВ НВП «Пакс», ТОВ
«Брок АлК» та ПП КФ «Полімерсервіс»
були використані в процесі
виготовлення поліетиленових виробів,
які в подальшому були реалізовані
іншим суб'єктам господарювання,
зокрема ТОВ ВК «Поліпак ЛТД». Також,
судами не було надано належної
правової оцінки даним про надходження
грошових коштів на розрахунковий
рахунок позивача за період з 01 січня 2008
року по 31 грудня 2008 року, які є додатком
№ 1 до висновку судово-економічної
експертизи № 158 від 30.04.2010 р. та містять
розшифровки платіжних документів з
урахуванням призначення платежу та
наявних у справі первинних документів.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ФОП ОСОБА_1, суд виходить з
наступного.

Письмові докази свідчать про те, що
суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа ОСОБА_1 згідно заяв на
право застосування спрощеної системи
оподаткування обліку та звітності в
період з 01.10.2007 року по 30.06.2008 року
перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності та
сплачував фіксовану ставку єдиного
податку за види діяльності: оптова
торгівля, посередницька діяльність; в
період з 01.07.2008 року по 31.03.2009 року
знаходився на загальній системі
оподаткування, обліку та звітності, що
знайшло своє відображення у акті
перевірки та не заперечувалось
сторонами.

Згідно акту перевірки, на підставі
якого прийнято оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, перевіркою
встановлено, що сума виручки ПП ОСОБА_1
за 1 квартал 2008 року складає 517 503, 46 грн.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" №728/98
від 03.07.1998 року, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується до фізичних осіб обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Таким чином, вищевказана норма
передбачає, що виручка в розумінні
Указу - це грошові кошти які фактично
отримує (без поділу на податки, що
входять до її складу) суб'єкт
підприємницької діяльності під час
перебування на спрощеній системі
оподаткування та здійснення
підприємницької діяльності як платник
цього податку, а тому суми грошових
коштів, які отримані суб'єктом
підприємницької діяльності, до яких
входить податок на додану вартість, є
його виручкою з сумою цього податку
(ПДВ).

Відповідно до ст. 5 Указу, у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності, зі
сплатою прибуткового податку з
громадян, шляхом подання до
податкового органу за місцем
проживання декларації про доходи та
витрати за наслідками звітного
кварталу, наступного затим, в якому
виникло перевищення обсягу виручки.

Відповідно до ст. 6 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва",
суб'єкт малого підприємства, який
сплачує єдиний податок, неплатником
податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до ст. 2 Указу, доходи,
отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладаються єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподаткованого доходу за підсумками
звітного року такого платника.

Згідно з ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян", оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
дохід , тобто різниця між: валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу.

Відповідно до п.п. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Відповідно до п.п.9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб", якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримує
інші доходи, ніж визначені в пп. 9.12.1
цього пункту, (тобто доходи суб'єкта
підприємницької діяльності, одержані
не за правилами встановленими
спеціальним законодавством з цих
питань, тобто не згідно з Указом
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва", та Декретом Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян), то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими Законом
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" .

Валові витрати податковим органом
враховувались відповідно вимог ст. 5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" та Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян",
відповідно якого до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку
підприємств ".

Відповідно до п.5.1. ст. 5 Закону України
від "Про оподаткування прибутку
підприємств", валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податі-грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
варти) товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно пп. 3.1.1 п. 3.1 Закону України "Про
податок на додану вартість", об'єктом
оподаткування с операції платників
податків з: поставки товарів та послуг,
місце надання яких на митній території
України.

Відповідно пп. 7.3.1. п.7.3 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці або дата
відвантаження товарів, а для робіт (
послуг)- дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

Відповідно пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", у разі коли товари (роботи,
послуги), виготовлені та/або придбані,
частково використовуються в
оподатковуваних операціях, а частково
ні, до суми податкового кредиту
включається та частка сплаченого
(нарахованого) податку при їх
виготовленні або придбанні, яка
відповідає частці використання таких
товарів (робіт, послуг) в
оподатковуваних операціях звітного
періоду.

Відповідно пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Згідно із пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню визначається
як різниця між; сумою податкового
зобов'язання звітного податкового
періоду та сумою податкового кредиту
такого звітного податкового періоду ".

Перевіркою правильності визначення
сум податку на додану вартість
встановлено порушення вимог пп.7.4.3,
пп.7.4.4 п.7.4, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", які
виникли в результаті того, що приватним
підприємцем ОСОБА_1 безпідставно
віднесено до складу податкового
кредиту суми ПДВ з вартості придбаного
товару, що не був використаним в
підприємницькій діяльності.

Відповідно первинних документів,
наданих на перевірку, приватним
підприємцем ОСОБА_1 придбано товар
(поліетилен, КП для поліетилену,
модифікований пігмент, концентрат для
ПЕ та електродвигун), який з моменту
придбання по 31.03.2009 р. не був
реалізований (використаний) в
підприємницькій діяльності ( а.с.8-19).

Залишки товару на момент проведення
перевірки були відсутні (згідно
пояснень приватного підприємця ОСОБА_1
вх. № 21550/Б від 16.06.2009 р.)

Інвентаризація основних засобів та
товарно-матеріальних цінностей згідно
вимог п.15 ст. 11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні", в
ході перевірки не проводилась,
оскільки згідно обліку, звітності та
пояснень приватного підприємця (вх.№
21550/Б від 16.06.2009 р.) нежитлові (складські)
приміщення в підприємницькій
діяльності не використовувались.

Крім того, згідно звітності та
пояснення приватного підприємця,
позивача у справі, вх. № 22195/Б від 23.06.2009
р., підприємницьку діяльність в період
з 01.01.2009 р. по теперішній час фактично не
здійснював (а.с.43).

Суми податку на додану вартість, що
сплачені в ціні товарів, віднесені
позивачем до складу валових витрат.

Документів, що свідчили б про
реалізацію цих товарів, використання у
виробництві чи про наявність їх в ході
перевірки, не надано.

Позивачем надано копії накладних за
квітень-листопад 2008 року, які свідчать
про придбання у ПП ОСОБА_4 гранул
поліетиленових, пігменту; також надано
копію договору зберігання б/н від 31.03.2008
року з ПП ОСОБА_4, відповідно до якого
останній зобов`язався прийняти на
зберігання товари, що вказані в актах
приймання-передачі (а.с.23-24, 97-98).

Відповідно до копій актів
приймання-передачі, позивачем передано
на зберігання протягом квітня-червня
2008 року поліетилен, модифікований
пігмент, КП для поліетилену, концентрат
для ПЕ (а.с.25-31). Позивачем надано
товарний чек від 11.11.2009 року про оплату
послуг зі зберігання товарів (а.с.99).

Позивачем не надано доказів, які б
свідчили про те, що зазначені товари
отримані позивачем після зберігання
або підтверджували б факт зберігання
їх у ПП ОСОБА_4, а також про реалізацію
цих товарів, чи використання у власному
виробництві.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
факт наявності зазначеного договору
зберігання не спростовує висновків
контролюючого органу про те, що
придбані товари не були використані
позивачем в господарській діяльності,
оскільки, відповідно до пояснень,
наданих самим позивачем в ході
перевірки 16.06.2009 року, на момент її
проведення залишків товару він не мав,
складських приміщень в своїй
діяльності не використовував, а товар
відразу поставлявся покупцям (а.с.42).

Крім того, на переконання суду,
правомірним є висновок податкового
органу про порушення позивачем вимог
п.п. 3.1.1 п.3.1 ст. 3, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", оскільки ним частково не
включено до складу податкового
зобов'язання з ПДВ суми коштів,
отриманих на розрахунковий рахунок
від ТОВ ВК "Поліпак ЛТД", а саме:
згідно банківської виписки від 22.12.2008
р., ТОВ ВК "Поліпак ЛТД" перераховано
приватному підприємцю ОСОБА_1 суму
коштів в розмірі 24780,00 грн. з ПДВ .

Згідно даних проведеної перевірки, на
момент перерахування зазначеної суми
коштів дебіторська заборгованість ТОВ
ВК "Поліпак ЛТД" перед СПД ФО ОСОБА_1
складала 2172 грн. з ПДВ (а.с.8-19). Тобто, до
складу податкового зобов'язання з ПДВ
не було включено суму коштів в розмірі
3060 грн. з ПДВ , з яких сума без ПДВ
складає 2550 грн. та ПДВ - 510 грн.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, оцінивши докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м. Сумах
відповідають ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в зв'язку з чим
адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.В. Воловик

З оригіналом згідно

Суддя
С.В. Воловик

Повний текст постанови складений 10.02.2014
р.