Справа № 489/1689/13-а
Суддя: Кокорєв В. В.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/489/157/13
Постанова

Іменем України

18 грудня 2013 року
місто Миколаїв

Леніський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Головного упраління
юстиції в Миколаївській області,
третьої особи - відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Миколаївській
області про скасування постанови від
21.02.2013 про відмову у відкритті
виконавчого провадження та
зобов"язання вчинити певні дії,

встановив:

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Головного управління юстиції в
Миколаївській області (далі - ГУЮ) в
якому просив визнати дії відповідача з
приводу не виконання судового рішення
протиправними, скасувати постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 21.02.2012 та зобов'язати
відповідача в повному обсязі виконати
рішення суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що постановою Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 18.10.2010
його вимоги до Департаменту праці та
соціального захисту населення
виконкому ММР частково задоволені.
Виконавчий лист було передано на
виконання та постановою від 30.05.2012
виконавче провадження було закінчено
на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», у звязку з
тим, що виконати рішення суду без
участі боржника не можливо. Позивач
згодом знову подав виконавчий лист на
виконання, однак у відкритті
виконавчого провадження постановою
від 21.02.2013 відмовлено в зв'язку з тим, що
завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків встановлених Законом України
«Про виконавче провадження». Вважає
відмову відповідача у відкритті
виконавчого провадження протиправною,
а постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження такою, що
підлягає скасуванню, а тому змушений
звернутися до суду з даним позовом.
Просив визнати дії по закінченню
виконавчого провадження 30.05.2012
протиправними, зобов»язати виконати
судове рішення.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з підстав викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подали письмові
заперечення проти позову, вказавши, що
позивачем пропущено строк для
звернення до суду з адміністративним
позовом та дії державним виконавцем
вчинено відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження».

Ухвалою суду від 19.11.2013, занесеною до
журналу судового засідання, до участі у
справі залучено Відділ примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції в Миколаївській області.

Ухвалою суду від 19.11.2013 позовні вимоги
про визнання протиправними дій
державного виконавця щодо закінчення
виконавчого провадження 30.05.2012 та
винесення відповідної постанови
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку для звернення до суду.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 18.10.2011 у справі за
позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці
та соціального захисту населення
виконкому Миколаївської міської ради
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, позовні
вимоги задоволено частково, дії
відповідача в частині невиплати
позивачу в повному обсязі щорічної
грошової допомоги до 05.05.2010 визнано
неправомірними та зобов'язано
відповідача нарахувати та сплатити
зазначену допомогу в розмірі 7
мінімальних пенсій за віком,
встановленої на день нарахування, з
урахуванням виплаченої суми.

На підставі вищезазначеного рішення
07.12.2011 Ленінським районним судом м.
Миколаєва було видано виконавчий лист
№ 2а-11183/2011 (а. с. 4).

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України
«Про виконавче провадження» виконання
рішення, яке зобов'язує боржника
вчинити певні дії, здійснюється
державним виконавцем за місцем
проведення таких дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

13.04.2012 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (а. с. 34).

26.04.2012 на адресу відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Миколаївській області надійшов лист
Департаменту праці та соціального
захисту населення від 24.02.2012 за вих. №
12.2011/06, яким повідомлено про
неможливість виконати рішення суду у
зв'язку з відсутністю бюджетного
фінансування (а. с. 54).

10.05.2012 державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу в сумі
680,00 грн. Копію постанови направлено на
адресу Департаменту праці та
соціального захисту населення (а. с. 52,
53).

17.05.2012 на адресу відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Миколаївській області надійшов лист
Департаменту праці та соціального
захисту населення від 16.05.2012 за вих. №
12.2320/06, яким повідомлено про
неможливість виконати рішення суду у
зв'язку з відсутністю бюджетного
фінансування (а. с. 49).

23.05.2012 державним виконавцем винесено
постанову про накладення штрафу в сумі
1 360,00 грн., копію якої направлено на
адресу Департаменту праці та
соціального захисту населення (а. с. 47,
48).

30.05.2012 державним виконавцем на адресу
прокуратури м. Миколаєва направлення
подання про притягнення керівника
Департаменту праці та соціального
захисту населення Бондаренко С. М. до
кримінальної відповідальності за
ознаками злочину, передбаченого ст. 382
КК України (а. с. 43-44).

30.05.2012 державним виконавцем винесено
постанову про стягнення з Департаменту
праці та соціального захисту населення
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 60,00 грн. (а. с. 39, 40).

30.05.2012 державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», яку направлено на адресу
сторін ( а. с. 38).

14.02.2013 на адресу відділу примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ у
Миколаївській області надійшла заява
ОСОБА_1 про відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа № 2а-11183/2011.

21.02.2013 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Миколаївській області
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) на підставі п. 8
ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження за
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У запереченнях проти позову відділ
примусового виконання рішень
посилається на те, що державний
виконавець діяв відповідно до ст. ст. 26,
49, 50, 75 Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 129 Конституції
України до основних засад судочинства
відноситься обов'язковість судових
рішень.

Статтею 14 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Таким чином, законодавець встановив
конституційний принцип обов'язковості
судового рішення, закріпивши також, що
судове рішення підлягає виконанню.

Статтями 6, 13 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод від
14.11.1950 встановлено, що кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення та кожен, чиї права та
свободи, визнані в цій Конвенції, було
порушено, має право на ефективний засіб
юридичного захисту в національному
органі, навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження.

Держава Україна ратифікувала
Конвенцію та взяла на себе зобов'язання
щодо забезпечення дотримання прав та
основоположних свобод людини.

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження відділом примусового
виконання рішень не здійснено
вичерпного переліку заходів щодо
виконання судового рішення, а саме не
було звернення до суду щодо зміни
способу виконання судового рішення
шляхом стягнення коштів з боржника.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що постанова від 21.02.2013 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження підлягає скасуванню. Також
суд вважає за необхідне з метою захисту
прав стягувача зобов'язати відкрити
виконавче провадження для вчинення
всіх передбачених законом заходів
примусового виконання судового
рішення від 18.10.2010.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163 КАС
України суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного упраління юстиції в
Миколаївській області, третьої особи -
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Миколаївській області про скасування
постанови від 21.02.2013 про відмову у
відкритті виконавчого провадження та
зобов"язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати постанову від 21.02.2013 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу),
винесену головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Миколаївській
області у виконавчому провадженні №
36637409.

Зобов"язати відкрити виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-а-11183 виданого 07.12.2011
Ленінським районним судом м. Миколаєва
про зобов"язання Департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради нарахувати та сплатити на
користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну
грошову допомогу до 5 травня 2010 року у
відповідності до ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" з урахуванням
фактично сплачених сум.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано
набирає законної сили після розгляду
скарги апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через Ленінський
районний суд м. Миколаєва протягом
десяти днів з моменту її проголошення,
а особою, яка не брала участь в судовому
засіданні при проголошенні постанови
протягом десяти днів з моменту її
отримання.

Суддя
В.
В. Кокорєв