Справа № 827/2337/13-а
Суддя: Прохорчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 січня 2014 року Справа №
827/2337/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

головуючого судді - Прохорчук О.В.;

секретар судового засідання - Олійник
С.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 3137 від
17.09.2013,

відповідача - Запорожець Леся
Василівна, довіреність № 05-35/5 від
15.11.2013,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Севастополі адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у місті
Севастополі про визнання
протиправними дій, визнання
протиправними та скасування акту та
протоколу, визнання протиправними та
скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з позовом про: визнання
протиправними дій Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті
Севастополі з проведення 16.09.2013
планової перевірки супермаркету для
супермаленьких «ІНФОРМАЦІЯ_1»
(АДРЕСА_1), що належить фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3; визнати
протиправним та скасувати акт
перевірки характеристик продукції від
16.09.2013 № 000056, складений Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у місті
Севастополі; визнати протиправним та
скасувати протокол Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті
Севастополі № 27 від 16.09.2013 про виявлені
порушення вимог статті 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» та
статті 15 Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції»;
визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі №
57 від 03.10.2013 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами; визнати протиправним та
скасувати рішення Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті
Севастополі № 58 від 03.10.2013 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
у вигляді обмеження надання продукції
на ринку шляхом тимчасової заборони
надання продукції на ринку; визнати
протиправним та скасувати рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі № 17 від
30.10.2013 про внесення змін до рішення чи
скасування рішення про обмеження
надання продукції на ринку шляхом
тимчасової заборони представлення
продукції на ринку № 58 від 03.10.2013 та
обмеження надання продукції на ринку
шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами № 57 від 03.10.2013; визнання
протиправним та скасування рішення
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі № 59 від
31.10.2013 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом заборони щодо надання продукції
на ринку.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем вимог частини
4 статті 5 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»,
частини 3 статті 3 Закону України «Про
особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності», Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», постанови
Кабінету Міністрів України від 26.12.2011 №
1407.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, наполягав на
задоволенні позову.

Представник відповідача позов не
визнав з підстав, викладених у
письмових запереченнях на позов та
доповненнях до них, просив у
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
зареєстрована в якості фізичної
особи-підприємця Ленінською районною
державною адміністрацією у місті
Севастополя 01.08.2002 (номер запису 2 001189).

16.09.2013 на підставі направлення на
проведення перевірки № 76 від 19.08.2013,
відповідно до Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», статті 11 Закону України
«Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції», Закону
України «Про загальну безпечність
нехарчової продукції», наказу від
19.08.2013 № 152, Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі
проведено планову виїзну перевірку
характеристик продукції (дитячих
іграшок) у супермаркеті для
супермаленьких «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, в
якому здійснює господарську
діяльність позивач.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт перевірки
характеристик продукції від 16.092013 №
000056, в якому зафіксовані порушення
пунктів 32, 33 Технічного регламенту
безпеки іграшок, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 901 від 08.10.2008, пункту 1 частини 2 статті
24 Закону України «Про державний
ринковий нагляд та контроль нехарчової
продукції», абзацу 7 постанови Кабінету
Міністрів України № 1599 від 29.11.2001 «Про
затвердження опису та правил
застосування національного знаку
відповідності», а саме: відсутність
національного знаку відповідності на
маркуванні іграшок; неналежне
застосування національного знаку
відповідності на маркуванні іграшок;
відсутність ідентифікаційного знаку
органу з оцінки відповідності на
маркуванні іграшок; відсутність
інформації про уповноваженого
представника на маркуванні іграшок.

Також за результатами перевірки
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі
складений протокол № 27 від 16.09.2013 про
виявлене порушення вимог статті 44
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції» та статті 15 Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції»: розповсюдження продукції,
щодо якої неналежно застосовано
національний знак відповідності;
неналежне застосування національного
знаку відповідності та відсутність
національного знаку відповідності.

16.09.2013 на підставі акту перевірки № 000056
від 16.09.2013 відповідачем складено проект
рішення № 57 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами та проект рішення № 58 про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів у вигляді обмеження надання
продукції на ринку шляхом тимчасової
заборони надання продукції на ринку.
Встановлено строк для виконання
вказаних рішень - 30.09.2013.

03.10.2013 Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі
прийнято рішення № 57 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
у вигляді обмеження надання продукції
на ринку шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами та рішення № 58 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
у вигляді обмеження надання продукції
на ринку шляхом тимчасової заборони
надання продукції на ринку.
Встановлено строк виконання рішень -
17.10.2013.

30.10.2013 відповідачем прийнято рішення №
17 про внесення змін до рішення про
обмеження надання продукції на ринку
шляхом тимчасової заборони
представлення продукції на ринку № 58
від 03.10.2013 та обмеження надання
продукції на ринку шляхом приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами № 57 від 03.10.2013
та прийняти нове рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів.

31.10.2013, у зв'язку з неможливістю визнати
повним та результативним виконання
позивачем рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі
прийнято рішення № 59 про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
у вигляді обмеження надання продукції
на ринку шляхом заборони щодо надання
продукції на ринку, з встановленням
строку його виконання - 20.11.2013.

Законом України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05.04.2007 №
877-V визначені правові та організаційні
засади, основні принципи і порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, повноваження органів
державного нагляду (контролю), їх
посадових осіб і права, обов'язки та
відповідальність суб'єктів
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини 1 статті 4 цього
Закону державний нагляд (контроль)
здійснюється за місцем провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів, або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених законом.

Планові заходи здійснюються
відповідно до річних або квартальних
планів, які затверджуються органом
державного нагляду (контролю) до 1
грудня року, що передує плановому, або
до 25 числа останнього місяця кварталу,
що передує плановому.

Органи державного нагляду (контролю)
здійснюють планові заходи з
державного нагляду (контролю) за умови
письмового повідомлення суб'єкта
господарювання про проведення
планового заходу не пізніш як за десять
днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату
початку та дату закінчення здійснення
планового заходу; найменування
юридичної особи або прізвище, ім'я та
по батькові фізичної особи -
підприємця, щодо діяльності яких
здійснюється захід; найменування
органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається
рекомендованим листом чи
телефонограмою за рахунок коштів
органу державного нагляду (контролю)
або вручається особисто керівнику чи
уповноваженій особі суб'єкта
господарювання під розписку.

Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадову особу органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення планового заходу в разі
неодержання повідомлення про
здійснення планового заходу (частини 1,
4 статті 5 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»).

У судовому засіданні встановлено, що
14.06.2013 Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі
затверджено план перевірок з ринкового
нагляду на 3 квартал 2013 року, який 25.06.2013
погоджено Держспоживінспекцією
України.

01.07.2013 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3
направлено повідомлення № 6/3 про
проведення перевірки характеристик
продукції в період з 30.07.2013 по 01.08.2013, яке
отримано позивачем 09.07.2013, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

30.07.2013 на адресу відповідача за вхідним
№ 1214-А/03-23 надійшло клопотання від
позивача про перенесення планової
перевірки на іншій період у зв'язку з
відрядженням керуючого магазином
«ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 в період з 30 по 31
липня 2013 року та плановою відпусткою з
одночасним наданням наказу № 1 від
30.12.2012 про призначення ОСОБА_5 на посаду
керуючого магазином з 01.01.2013.

Згідно з частиною 11 статті 4 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» плановий чи
позаплановий захід повинен
здійснюватися у присутності керівника
або його заступника, або уповноваженої
особи суб'єкта господарювання.

Враховуючи зазначене клопотання та
вимоги частини 11 статті 4 Закону
України від 05.04.2007 № 877-V, Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у місті
Севастополі було прийнято рішення про
перенесення планової перевірки на
вересень 2013 року.

Телефонограмою від 01.08.2013 за № 8 фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 повідомлено
про проведення планової перевірки
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 13.09.2013 по
16.09.2013.

Згідно з матеріалами справи та
показаннями свідка ОСОБА_6, яка
приймала участь у проведенні перевірки
як головний спеціаліст сектору
ринкового нагляду Інспекції з питань
захисту прав споживачів у місті
Севастополі, вказану телефонограму
було передано за номерами телефонів:
НОМЕР_1; НОМЕР_2 (а.с.122-123 т.1).

Проте, у судовому засіданні допитані в
якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4
показали, що відповідач не повідомляв
їх про проведення перевірки у період з
13.09.2013 по 16.09.2013. На телефонний номер, що
належить ОСОБА_4, а саме - НОМЕР_1,
телефонних дзвінків з Інспекції не
надходило. Власник телефонного номеру
НОМЕР_2 їм невідомий.

Вказане підтверджується також
довідковою інформацією Приватного
акціонерного товариства «МТС Україна»
про надані послуги ОСОБА_4 у період з
01.08.2013 по 02.08.2013 (а.с.130 т.1) та відповіддю
Севастопольської філії Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
№ 3157-04-2 від 02.12.2013 на запит суду, згідно
з якою телефонний номер НОМЕР_2
зареєстрований за абонентом ОСОБА_7
(а.с.183 т.1).

На підставі відсутності доказів
повідомлення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про проведення
перевірки 16.09.2013 відповідно до вимог
частини 4 статті 5 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» позивач вважає дії з її
проведення протиправними.

Проте, зазначені доводи позивача не
приймаються судом до уваги, адже
неповідомлення органом державного
нагляду про проведення перевірки
відповідно до вимог, встановлених
діючим законодавством, не є безумовною
підставою для визнання її протиправною
та скасування рішень, прийнятих за
результатами її проведення. Вказане є
підставою для недопуску перевіряючих
до перевірки відповідно до частини 4
статті 5 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності».

Також не приймаються судом доводи
позивача про відсутність дійсного
направлення на перевірку позивача з
тих підстав, що термін перевірки у
ньому зазначений з 13 вересня 2013 року по
16 липня 2013 року, оскільки у судовому
засіданні встановлено, що відповідачем
було допущено технічну помилку.
Вказане підтверджується також наказом
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі № 152 від
19.08.2013 «Про проведення планових
заходів» (а.с.93-94 т.1).

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» орган
державного нагляду (контролю) визначає
у віднесеній до його відання сфері
критерії, за якими оцінюється ступінь
ризику від здійснення господарської
діяльності.

З урахуванням значення прийнятного
ризику всі суб'єкти господарювання,
що підлягають нагляду (контролю),
відносяться до одного з трьох ступенів
ризику: з високим, середнім та
незначним.

Залежно від ступеня ризику органом
державного нагляду (контролю)
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю).

Критерії, за якими оцінюється ступінь
ризику від здійснення господарської і
періодичність проведення планових
заходів, затверджуються Кабінетом
Міністрів України за поданням органу
державного нагляду (контролю).

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про
особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності» від 23.02.2012 № 4448-VI
встановлено, що органам державного
нагляду (контролю), їх посадовим особам
забороняється здійснювати щодо
фізичних осіб-підприємців та юридичних
осіб заходи державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, не передбачені цим Законом.

В обґрунтування позовних вимог про
протиправність здійснення перевірки,
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 також
посилається на вказану норму Закону,
оскільки згідно з свідоцтвом від 12.12.2012
вона є платником єдиного податку.

Проте, вказані доводи позивача судом не
приймаються до уваги на підставі
наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2008 № 1164 затвердженні Критерії,
за якими оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю).

Ці критерії застосовуються для
оцінювання ступеня ризику для безпеки
життя і здоров'я населення та
навколишнього природного середовища
від провадження суб'єктами
господарювання господарської
діяльності, пов'язаної з виробництвом,
випуском і реалізацією продукції
(виконанням робіт, наданням послуг), та
визначення періодичності проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю) щодо додержання ними вимог
технічних регламентів, стандартів,
норм і правил (крім будівельних,
санітарно-гігієнічних,
санітарно-протиепідемічних і
ветеринарних норм і правил) та
законодавства України щодо захисту
прав споживачів під час розроблення,
виробництва, випуску, зберігання,
транспортування, використання,
експлуатації, реалізації та утилізації
продукції, в тому числі під час
реалізації товарів у сфері роздрібної,
оптово-роздрібної і оптової торгівлі,
та продукції на підприємствах
громадського харчування, а також під
час надання послуг громадянам як
споживачам (пункт 1 постанови № 1164).

Згідно з пунктом 3 зазначеної постанови
відповідно до критеріїв оцінювання
ступеня ризику від провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
виробництвом, випуском і реалізацією
продукції (виконанням робіт, наданням
послуг), суб'єкти господарювання
належать до високого, середнього та
незначного ступеня ризику.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 27.12.2008 № 1164 до
суб'єктів господарювання з високим
ступенем ризику належать суб'єкти, що
провадять господарську діяльність з
виробництва, випуску і реалізації
продукції (виконання робіт, надання
послуг), види якої визначені у ДКПП,
зокрема, за кодом 36.4. - продукція
промислова інша: ігри та іграшки
(підпункт 17 пункту 5).

Статтею 2 Закону України «Про
особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності» встановлена сфера його
дії. Зокрема, дія цього Закону
поширюється на фізичних осіб -
підприємців, які не зареєстровані
платниками податку на додану вартість,
діяльність яких не віднесена до
високого ступеня ризику відповідно до
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" (далі -
фізичні особи - підприємці), та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, що передбачає включення
податку на додану вартість до складу
єдиного податку, діяльність яких не
віднесена до високого ступеня ризику
відповідно до Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - юридичні особи).

Таким чином, оскільки фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 здійснює
господарську діяльність з реалізації
дитячих іграшок та ця діяльність
віднесена до високого ступеня ризику,
вимоги Закону України «Про особливості
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності» на
неї не розповсюджуються.

Щодо позовних вимог про протиправність
акту перевірки та протоколу,
складеного на його підставі, судом
зазначається наступне.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» за
результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт.

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства.

Відповідно до частини 5 статті 44 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової
продукції» від 02.12.2010 № 2735-VI про
вчинення порушень, зазначених у цій
статті, посадовими особами органів
ринкового нагляду, що виявили
правопорушення, складається протокол,
який разом із поясненнями керівника,
іншої відповідальної посадової особи
та документами, що стосуються справи,
передається посадовим особам,
уповноваженим розглядати такі справи.

Керівник чи заступник керівника органу
ринкового нагляду розглядає справу
протягом 15 днів з дня отримання
відповідних документів.

Рішення керівника чи заступника
керівника органу ринкового нагляду про
накладення штрафу оформляється
постановою.

Наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 11.06.2012
№ 690 затверджено типові форми
документів у сфері державного
ринкового нагляду, в тому числі й
протоколу про виявлені порушення
статті 44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» та статті 15 Закону України
«Про загальну безпечність нехарчової
продукції» (форма № 10).

З аналізу вказаних норм вбачається, що
акт та протокол складаються за
результатами проведеної перевірки, в
яких фіксуються лише виявлені
порушення, та які не є розпорядчими
документами, що підлягають виконанню
суб'єктом господарювання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Таким чином, особи, які вважають
порушеними свої права та обов'язки у
зв'язку з прийняттям незаконного
рішення, мають право оскаржити таке
рішення.

Враховуючи, що акт перевірки та
протокол не є розпорядчими документами
(рішеннями) органу державного контролю,
які б покладали на позивача будь-які
обов'язки, вони оскарженню не
підлягають.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги про визнання протиправними дій
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі з
проведення 16.09.2013 планової перевірки
супермаркету для супермаленьких
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1), що належить
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3;
визнання протиправним та скасування
акту перевірки характеристик
продукції від 16.09.2013 № 000056, складеного
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Севастополі;
визнання протиправним та скасування
протоколу Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі №
27 від 16.09.2013 про виявлені порушення
вимог статті 44 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» та статті 15
Закону України «Про загальну
безпечність нехарчової продукції,
задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про протиправність
оскаржуваних рішень судом
зазначається наступне.

Законом України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції» від 02.12.2010 № 2735-VI
встановлені правові та організаційні
засади здійснення державного
ринкового нагляду і контролю
нехарчової продукції.

Згідно з частиною 1 статті 4 цього
Закону метою здійснення ринкового
нагляду є вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів з відповідним
інформуванням про це громадськості
щодо продукції, яка при її використанні
за призначенням або за обґрунтовано
передбачуваних умов і при належному
встановленні та технічному
обслуговуванні становить загрозу
суспільним інтересам чи яка в інший
спосіб не відповідає встановленим
вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 8 закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
обов'язки суб'єктів господарювання під
час здійснення ринкового нагляду та
контролю продукції встановлюються
цим Законом, Законом України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції", виданими відповідно до них
іншими нормативно-правовими актами,
технічними регламентами.

Заходами ринкового нагляду є: 1)
перевірки характеристик продукції, у
тому числі відбір зразків продукції
та їх експертиза (випробування); 2)
обмежувальні (корегувальні) заходи, що
включають: а) обмеження надання
продукції на ринку; б) заборону надання
продукції на ринку; в) вилучення
продукції з обігу; г) відкликання
продукції; 3) контроль стану виконання
рішень про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів; 4) попередження
органами ринкового нагляду споживачів
(користувачів) про виявлену цими
органами небезпеку, що становить
продукція (частина 1 статті 22 Закону
України від 02.12.2010 № 2735-VI).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 24
вказаного Закону органи ринкового
нагляду проводять перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів, зокрема, планові -
згідно із секторальними планами
ринкового нагляду.

Відповідно до пункту 1 частини 2 цієї
статті під час проведення перевірки
характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених пунктом 1 і підпунктом "а"
пункту 2 частини першої цієї статті: 1)
на початковому етапі перевірки
об'єктами перевірки є: а) наявність на
продукції Національного знака
відповідності (у тому числі
ідентифікаційного коду призначеного
органу з оцінки відповідності), якщо
його нанесення на продукцію
передбачено технічним регламентом на
відповідний вид продукції, та
додержання правил застосування і
нанесення Національного знака
відповідності; б) наявність
супровідної документації, яка має
додаватися до відповідної продукції
(зокрема інструкція з користування
продукцією), етикетки, маркування,
інших позначок, якщо це встановлено
нормативно-правовими актами (у тому
числі технічними регламентами), та їх
відповідність встановленим вимогам; в)
наявність декларації про
відповідність, якщо згідно з
технічним регламентом на відповідний
вид продукції продукція при її
розповсюдженні має супроводжуватися
такою декларацією.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції» якщо
орган ринкового нагляду встановив,
що продукція становить серйозний
ризик, він невідкладно вимагає
відповідно до методики вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України, від відповідного суб'єкта
господарювання вилучити таку
продукцію з обігу та/або відкликати її
чи забороняє надання такої продукції
на ринку.

Частиною 4 статті 29 цього Закону
встановлено, що у разі якщо органом
ринкового нагляду за результатами
аналізу повідомлення відповідного
суб'єкта господарювання про виконання
ним рішення про усунення
невідповідності продукції
встановленим вимогам та/або
перевірки стану виконання суб'єктом
господарювання цього рішення,
проведених відповідно до статті 34
цього Закону, встановлено, що
невідповідність продукції
встановленим вимогам не усунено або
усунено частково, орган ринкового
нагляду відповідно до затвердженої
Кабінетом Міністрів України методики
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів вживає таких обмежувальних
(корегувальних) заходів: обмеження,
заборона надання продукції на ринку,
вилучення продукції з обігу,
відкликання продукції.

Обмеження надання продукції на ринку
здійснюються шляхом: 1) приведення
продукції у відповідність із
встановленими вимогами (згідно з
частинами першою і третьою статті 29
цього Закону); 2) тимчасової заборони
надання продукції на ринку (частина 1
статті 30 Закону № 2735-VI).

Згідно з частиною 1 статті 31 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
заборона надання продукції на ринку
(введення в обіг або розповсюдження
продукції) застосовується органами
ринкового нагляду у випадках,
передбачених цим Законом та Законом
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції".

Будь-який захід щодо обмеження чи
заборони надання продукції на ринку,
вилучення продукції з обігу чи її
відкликання, що вживається відповідно
до цього Закону або Закону України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції", має бути пропорційним рівню
загрози відповідної продукції
суспільним інтересам. У рішенні про
застосування обмеження чи заборону
надання продукції на ринку, вилучення
продукції з обігу чи її відкликання
мають бути зазначені підстави його
застосування.

Кабінет Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері економічного і
соціального розвитку, затверджує
методику вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, у якій мають
бути визначені чіткі та зрозумілі
критерії оцінки ризику, умови та
обставини, за яких органи ринкового
нагляду обирають відповідні
обмежувальні (корегувальні) заходи,
яких необхідно вжити (частини 5, 6 статті
33 цього Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.12.2011 № 1407 затверджено Методику
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів.

Згідно з цією Методикою визначаються
критерії оцінки ризику, умови та
обставини, за яких органи державного
ринкового нагляду в межах сфери їх
відповідальності (далі - орган
ринкового нагляду) обирають відповідні
обмежувальні (корегувальні) заходи,
яких необхідно вжити.

Ця Методика застосовується під час
обрання органами ринкового нагляду
обмежувальних (корегувальних) заходів
у випадках, передбачених частиною
першою статті 28 та частиною четвертою
статті 29 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції", для запобігання або
уникнення ризиків суспільним
інтересам.

Органи ринкового нагляду обирають
обмежувальні (корегувальні) заходи,
передбачені статтями 30-32 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції",
пропорційно рівню загрози суспільним
інтересам, що становить або може
становити відповідна продукція (далі -
рівень загрози).

Рівень загрози визначається органом
ринкового нагляду шляхом проведення
оцінки ризику, що становить чи може
становити відповідна продукція (далі -
оцінка ризику) (пункти 1, 2, 4, 5 Методики).

Згідно з пунктами 7, 8, 9, 10 Методики
оцінка ризику проводиться посадовою
особою органу ринкового нагляду шляхом
проведення аналізу, за результатами
якого визначається рівень загрози.

Аналіз проводиться на підставі
критеріїв оцінки ризику. При цьому
враховуються звичайні та обґрунтовано
передбачувані умови використання
продукції.

Критеріями оцінки ризику є: 1)
небезпечні фактори, що впливають або
можуть вплинути на життєдіяльність
людини під час споживання
(використання) продукції; 2) категорії
споживачів, які можуть споживати
(використовувати) продукцію; 3) види
травм, які можуть отримати споживачі
під час споживання (використання)
продукції; 4) характеристика та
тяжкість ушкоджень, які можуть бути
наслідком отримання травми певними
категоріями споживачів під час
споживання (використання) продукції; 5)
наслідки, що пов'язані з отриманими
травмами.

На підставі проведеного аналізу
розробляється сценарний план
ймовірності виникнення ризику, що може
становити продукція (далі - сценарний
план), згідно з додатком 1.

Пунктом 11 цієї Методики встановлені
вимоги до сценарного плану.

Згідно з пунктами 16-18 Методики вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
у разі коли за результатами оцінки
ризику встановлено, що продукція
становить середній рівень загрози,
органи ринкового нагляду вживають
обмежувальних (корегувальних) заходів
шляхом обмеження надання продукції на
ринку відповідно до статті 30 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції".

У разі коли за результатами оцінки
ризику встановлено, що продукція
становить високий рівень загрози,
органи ринкового нагляду вживають
обмежувальних (корегувальних) заходів
відповідно до статей 30-31 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції".

У разі коли за результатами оцінки
ризику встановлено, що продукція
становить серйозний рівень загрози,
органи ринкового нагляду невідкладно
вживають обмежувальних (корегувальних)
заходів відповідно до статті 32 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції".

Отже, для прийняття оскаржуваних
позивачем рішень, Інспекція з питань
захисту прав споживачів у місті
Севастополі була зобов'язана
встановити ступень загрози та
зазначити підстави для застосування
відповідного обмежувального заходу у
своїх рішеннях.

У судовому засіданні встановлено, що
вказану вимогу діючого законодавства
відповідачем не дотримано, сценарний
план ймовірності виникнення ризику не
складався.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зазначену вимогу Закону відповідачем
не виконано, правомірність
оскаржуваних позивачем рішень суду не
доведено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись статтями 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі №
57 від 03.10.2013 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі №
58 від 03.10.2013 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом тимчасової заборони надання
продукції на ринку.

4. Визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі №
17 від 30.10.2013 про внесення змін до
рішення чи скасування рішення про:
обмеження надання продукції на ринку
шляхом тимчасової заборони
представлення продукції на ринку № 58
від 03.10.2013; обмеження надання продукції
на ринку шляхом приведення продукції у
відповідність із встановленими
вимогами № 57 від 03.10.2013.

5. Визнати протиправним та скасувати
рішення Інспекції з питань захисту
прав споживачів у місті Севастополі №
59 від 31.10.2013 про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів у вигляді
обмеження надання продукції на ринку
шляхом заборони щодо надання продукції
на ринку.

6. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

7. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2)
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 206,46 грн. (двісті шість гривень
сорок шість копійок).

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку, встановлені частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя підпис
О.В. Прохорчук

Постанову складено та підписано в
порядку частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
27 січня 2014 року.

Згідно з оригіналом.

Постанова не набрала законної
сили.

Суддя
О.В. Прохорчук