Справа № 808/8943/13-а
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року 13:25Справа №
808/8943/13-а м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі судді Бойченко Ю.П., за
участю секретаря судового засідання
Заболотньої Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача
Тюленєвої О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Запоріжжя

про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

22 листопада 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1) до
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Запоріжжя (далі відповідач або КЕВ
м.Запоріжжя), в якому позивач просить
суд:

- визнати неправомірними дії КЕВ м.
Запоріжжя щодо виплати ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги,
передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років роботи без
урахування щомісячної додаткової
грошової винагороди в розмірі 40%
місячного грошового забезпечення,
передбаченої Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.09.2010 №889.

- зобов'язати КЕВ м.Запоріжжя
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
одноразову грошову допомогу,
передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років роботи з урахуванням
щомісячної додаткової грошової
винагороди в розмірі 40% місячного
грошового забезпечення, передбаченої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.09.2010 №889, з урахуванням виплачених
сум.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач в адміністративному позові
зазначив, що відповідачем при виплаті
одноразової грошової допомоги при
звільненні безпідставно не включено до
її складу додаткову грошову винагороду
у розмірі 40% грошового забезпечення
позивача, яка передбачена постановою
Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р.
№889.

Ухвалою суду від 25 листопада 2013 року
відкрито провадження у справі,
закінчено підготовче провадження,
справа призначена до судового розгляду
на 12 грудня 2013 року.

Розгляд справи відкладався до 25 грудня
2013 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі, надав пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечила.
Надала суду письмові заперечення та
пояснила суду, що Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.09.2010 №889
«Питання грошового забезпечення
окремих категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій» (далі - Постанова №889)
установлено щомісячну додаткову
грошову винагороду, зокрема,
військовослужбовцям Збройних Сил (крім
тих, що зазначені у підпункті 1 цього
пункту, та військовослужбовців
строкової військової служби): з 1 квітня
2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20
відсотків місячного грошового
забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у
розмірі, що не перевищує 40 відсотків
місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 38.6 Інструкції №260
військовослужбовцям, які звільняються
з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2
цієї Інструкції, до їх місячного
грошового забезпечення, з якого
нараховується одноразова грошова
допомога, включаються, зокрема, оклад
за штатною посадою, оклад за військовим
званням і щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (крім винагород
та морського грошового забезпечення).

Крім того, на виконання вимог Постанови
№889 та з метою визначення порядку та
умов виплати військовослужбовцям
щомісячної додаткової грошової
винагороди, наказом Міністра оборони
України від 15.11.2010 №595 (зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 29.11.2010
за№1194/18489) була затверджена Інструкція
про розміри і порядок виплати
щомісячної додаткової грошової
винагороди військовослужбовцям
Збройних Сил України (далі - Інструкція
№595).

Відповідно до пункту 8 Інструкції №595
винагорода не включається до складу
грошового забезпечення, з якого
здійснюється обчислення одноразових
додаткових видів грошового
забезпечення.

На підставі обставин викладених в
запереченнях, просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи здійснювався за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Камертон».

У судовому засіданні 25 грудня 2013 року
на підставі ст.160 КАС України судом
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 у
період з 01.08.1987 по 23.10.2013 р. проходив
військову службу у Збройних силах СРСР
та України, перед звільненням займав
посаду начальника
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Запоріжжя, звання перед звільненням -
«підполковник».

Наказом першого заступника Міністра
оборони України від 23.09.2013 р. №167
позивача звільнено у запас на підставі
пункту «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» (за станом здоров'я), календарна
вислуга позивача на день звільнення
склала 26 років.

Наказом начальника Південно-Східного
територіального
квартирно-експлуатаційного управління
від 23.10.2013 №187 позивача виключено із
списків особового складу КЕВ
м.Запоріжжя та зобов'язано виплатити
одноразову грошову допомогу при
звільнені у розмірі 50% від місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років служби.

У зв'язку із звільненням з військової
служби відповідачем нараховано ОСОБА_1
одноразову грошову допомогу при
звільненні в розмірі 49692,50 грн. З
урахуванням утриманої суми єдиного
внеску в розмірі 2,6% - 1292,01 грн. та
утриманої суми завданих державі
збитків в розмірі 979,47 грн., позивачу
було перераховано 47421,02 грн.

15.11.2013 року позивач звернувся до КЕВ
м.Запоріжжя з запитом про надання
інформації, в якому просить надати
інформацію про види грошового
забезпечення, включеного до складу
одноразової грошової при звільненні.

18.11.2013 р. КЕВ м.Запоріжжя на запит надано
відповідь №2830, відповідно до п.1 якої
сума одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 50% від місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років військової служби
склала 49692,50 грн. (з урахуванням
утримань сума, яка підлягає сплаті
становить 47421,02 грн.). Розрахунок
одноразової грошової допомоги при
звільнені був доданий до відповіді.

Позивач, не погодившись з розміром
виплаченої одноразової грошової
допомоги при звільненні, звернувся із
позовом до суду.

З матеріалів справи встановлено, що
підставою для звернення із позовом до
суду стала виплата одноразової
грошової допомоги в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення позивача за 26 повних
календарних років без врахування
щомісячної додаткової грошової
винагороди у розмірі 40% грошового
забезпечення позивача.

З огляду на вказану обставину, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Закон України «Про військовий
обов'язок і військову службу» здійснює
правове регулювання відносин між
державою і громадянами України у
зв'язку з виконанням ними
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
«Про військовий обов'язок і військову
службу» порядок проходження
громадянами України військової служби,
їх права та обов'язки визначаються цим
Законом, відповідними положеннями про
проходження військової служби
громадянами України, які
затверджуються Президентом України, та
іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст.40 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» гарантії правового і
соціального захисту громадян України,
які виконують конституційний обов'язок
щодо захисту Вітчизни, забезпечуються
відповідно до законів України «Про
Збройні Сили України», «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей», «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», «Про державні гарантії
соціального захисту
військовослужбовців, які звільняються
із служби у зв'язку з реформуванням
Збройних Сил України, та членів їхніх
сімей» та іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, які звільняються зі
служби за станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» держава гарантує
військовослужбовцям достатнє
матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових
кадрів. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» до складу грошового
забезпечення входять: посадовий оклад,
оклад за військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_1 звільнено з КЕВ м.Запоріжжя
на підставі п. «б» ч.6 ст.26 Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» (за станом здоров'я).
На момент звільнення, календарна
вислуга позивача складає 26 повних
років, а відтак відповідно до Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» позивач набув право на
отримання одноразової грошової
допомоги при звільненні в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.09.2010 р. №889 (в редакції постанови
КМУ від 13.03.2013 №161) визначене питання
грошового забезпечення окремих
категорій військовослужбовців
Збройних Сил, Державної прикордонної
служби, внутрішніх військ Міністерства
внутрішніх справ та осіб
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту
Державної служби з надзвичайних
ситуацій. Так, відповідно до пункту 2 ч.1
вказаної постанови установлено
щомісячну додаткову грошову
винагороду військовослужбовцям
Збройних Сил (крім тих, що зазначені у
підпункті 1 цього пункту, та
військовослужбовців строкової
військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у
розмірі, що не перевищує 20 відсотків
місячного грошового забезпечення; з 1
вересня 2013 р. - у розмірі, що не
перевищує 40 відсотків місячного
грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. -
у розмірі, що не перевищує 60 відсотків
місячного грошового забезпечення; з 1
квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує
80 відсотків місячного грошового
забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі,
що не перевищує місячного грошового
забезпечення.

З наданого відповідачем до матеріалів
справи розрахунку про розмір
нарахованої вихідної допомоги при
звільненні, встановлено, що до складу
грошового забезпечення включено: оклад
за військовим званням 130,00 грн.,
посадовий оклад - 1145,00 грн., надбавка за
вислугу років - 40 % - 510,00 грн., надбавка за
виконання особливо важливих завдань -
50% - 892,50 грн., надбавка за охорону
державної таємниці 10% - 114,50 грн., премія
(за серпень 2013 р.) в розмірі 90% - 1030,50 грн.
Разом з тим, відповідачем додаткову
грошову винагороду в розмірі,
передбаченому постановою Кабінетом
Міністрів України №889 від 22.09.2010 р., до
складу грошового забезпечення, з якого
обчислено одноразову грошову допомогу,
не включено.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем
грошову допомогу позивачу обчислено,
виходячи з окладу за військове звання,
посадового окладу, надбавки за вислугу
років, надбавки за роботу з таємними
документами, премії без врахування
положень ч.2 ст.9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Відповідач посилається на пункт 38.6
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних сил
України та деяким іншим особам,
затвердженої наказом Міністерства
оборони України №260 від 11.06.2008 р. який
передбачає, що військовослужбовцям,
які звільняються, зокрема, за станом
здоров'я, до їх місячного грошового
забезпечення, з якого нараховується
одноразова грошова допомога,
включається звільненим з посад, на які
вони були призначені: оклад за штатною
посадою, оклад за військовим званням і
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (крім винагород та
морського забезпечення).

Проте, суд не приймає посилання
представника відповідача на те, що
відповідно до положень Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення військовослужбовцям
Збройних сил України та деяким іншим
особам, затвердженої наказом
Міністерства оборони України №260 від
11.06.2008 р., відповідно до якої до складу
одноразової грошової допомоги не
включаються одноразові види грошового
забезпечення, а також винагороди та
морське грошове забезпечення, оскільки
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні розміру
одноразової грошової допомоги
застосуванню підлягає Закон України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», а не Інструкція про порядок
виплати грошового забезпечення
військовослужбовцям Збройних сил
України та деяким іншим особам, яка
звужує поняття грошового забезпечення
та суперечить вимогам Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Суд не приймає посилання представника
відповідача на п.8 Інструкції про
розміри і порядок виплати щомісячної
додаткової грошової винагороди
військовослужбовцям Збройних Сил
України, затверджену наказом Міністра
оборони України №595 від 15.11.2010, оскільки
вказаною Інструкцією врегульовано
склад грошового забезпечення з якого
обчислюються одноразові додаткові
види грошового забезпечення, а не склад
одноразової грошової допомоги при
звільненні.

Отже, суд вважає за необхідне
зобов'язати КЕВ м.Запоріжжя нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову
допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років роботи з урахуванням
щомісячної додаткової грошової
винагороди в розмірі 40% місячного
грошового забезпечення, передбаченої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.09.2010 №889, з урахуванням виплачених
сум.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірність своїх дій.

Таким чином відповідач при нарахуванні
та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги при звільненні діяв
необґрунтовано та при помилковому
розумінні норм чинного законодавства.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Запоріжжя щодо виплати ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги,
передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України
«Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років роботи без
урахування щомісячної додаткової
грошової винагороди в розмірі 40%
місячного грошового забезпечення,
передбаченої Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.09.2010 №889.

3.Зобовязати Квартирно-експлуатаційний
відділ м.Запоріжжя нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову
допомогу, передбачену ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про соціальний захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», в розмірі 50% місячного
грошового забезпечення за 26 повних
календарних років роботи з урахуванням
щомісячної додаткової грошової
винагороди в розмірі 40% місячного
грошового забезпечення, передбаченої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.09.2010 №889, з урахуванням виплачених
сум.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Ю.П.Бойченко