Справа № 136/145/14-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/145/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"30" січня 2014 р. Липовецький районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Липовець
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Інспектора з дізнання ВДАІ
ВМВ УМВС України у Вінницькій області
старшого лейтенанта Лисого Олександра
Васильовича про визнання
протиправними дій посадової особи
Державтоінспекції та визнання
протиправною та скасування постанови
серія АА2 №314068 у справі про
адміністративне правопорушення від
03.01.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до
Липовецького районного суду
Вінницької області, як до
адміністративного суду, із позовом до
Інспектора з дізнання ВДАІ ВМВ УМВС
України у Вінницькій області старшого
лейтенанта Лисого Олександра
Васильовича про визнання
протиправними дій посадової особи
Державтоінспекції та визнання
протиправною та скасування постанови
серія АА2 №314068 у справі про
адміністративне правопорушення від
03.01.2014 року, обґрунтовуючи підставність
своїх позовних вимог вказує у позовній
заяві на таке.

03.01.2014 року відповідно до
постанови у справі про адміністративне
правопорушення його, ОСОБА_1, було
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в прибуток держави в сумі 425
гривень. Вважає вищевказане рішення
посадової особи Державтоінспекції
незаконним, протиправним, оскільки під
час складання протоколу про
адміністративне правопорушення,
розгляду справи та винесенні постанови
у справі про адміністративне
правопорушення, на його думку,
посадовою особою Державтоінспекції
було грубо порушено норми
матеріального та процесуального права,
що регулює дані правовідносини, а також
порушено право, як особи, на захист
своїх прав, що є ще однією та окремою і
самостійною підставою для скасування
протиправного рішення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
та його представник не з'явились, однак
направили в адресу суду заяву, в якій
просили суд розгляд справи проводити у
їх відсутності, просили позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - Інспектор з дізнання
ВДАІ ВМВ УМВС України у Вінницькій
області старший лейтенант Лисий
Олександр Васильович в судове
засідання також не з'явився,
направивши в адресу суду письмове
заперечення, яке ним не підписане із
долученням відоматеріалів на диску.

Заперечення відповідач
аргументував тим, що на сьогодні межі
компетенції працівників підрозділів
ДАІ, як складової частини МВС України,
визначені певними законодавчими та
нормативно-правовими актами. У своїй
заяві позивач вимагає визнати
протиправною постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 314068, яку він виніс 03.01.2014 р., однак
не надає жодних підтверджень
протиправності його дій під час
оформлення матеріалів
адміністративної справи відносно
нього та її розгляду. З приводу
обставин скоєного позивачем 03 січня 2014
року порушення вимог п. 16.8 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР),
зазначає, що 03.01.2014 року близько 16 год. 35
хв. він спільно з інспектором з
дізнання ВДАІ ВМВ капітаном міліції
Радудіком О.Д. ніс службу відповідно до
затвердженої дислокації несення
служби в місті Вінниці по вул. Соборна,
Хмельницьке шосе, 1 -го Травня. У цей час
позивач, керуючи автомобілем марки
«Пежо-Партнер», державний номерний
знак НОМЕР_1, на перехресті вулиць
Хмельницьке шосе та 1-го Травня скоїв
порушення вимог пункту 16.8 ПДР України,
відповідно до якого «водій, який виїхав
на перехрестя проїзних частин згідно
із сигналом світлофора, що дозволяє
рух. повинен виїхати у наміченому
напрямку незалежно від сигналів
світлофора на виїзді. Проте, якщо на
перехрестях перед світлофорами на
шляху водія є дорожня розмітка 1.12(стоп
лінія) або дорожній знак 5.62, він -
повинен керуватися сигналами кожного
світлофора» та за що передбачена
відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Після зупинки вказаного транспортного
засобу згідно положень пункту 21-1 ст. 11
ЗУ "Про міліцію" та роз'яснення позивачу
суті скоєного ним правопорушення, він
відповідно до вимог ст.ст. 254-256 КУпАП
склав протокол серії АБ2 № 674237 про
адміністративне правопорушення.

У подальшому, згідно положень статей 222
та 276 КУпАП, ним було прийнято рішення
про розгляд вказаного
адміністративного протоколу на місці
вчинення правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне
правопорушення відносно позивача,
вважає, що ним розпочато та проведено
відповідно до вимог ст.ст. 278- 280 КУпАП.
Доказом під час розгляду справи є
відеофіксація адміністративного
правопорушення на відеокамеру «Soni»
№198192. Підписувати протокол про
адміністративне правопорушення
позивач відмовився в присутності
свідків, які засвідчили це своїми
підписами.

Також вважає, що під час розгляду
справи ним враховано, що відповідно до
положень статті 1 КУпАП основним
завданням цього Кодексу є охорона прав
і свобод громадян, власності,
конституційного ладу України, прав і
законних інтересів підприємств,
установ і організацій, встановленого
правопорядку, зміцнення законності,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі точного і
неухильного додержання Конституції та
законів України, поваги до прав, честі і
гідності інших громадян, до правил
співжиття, сумлінного виконання своїх
обов'язків, відповідальності перед
суспільством.

Посилання позивача на фактичну
відсутність доказів скоєного ним
правопорушення безпідставні, так як
згідно з вимогами законодавства
доказами в справі про адміністративне
правопорушення можуть бути будь-які
фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються під
час нагляду за виконанням правил, норм
і стандартів, що стосуються
забезпечення безпеки дорожнього руху,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

За результатами розгляду
адміністративної справи відносно
позивача, він, Лисий О., згідно положень
статей 283 - 285 КУпАП виніс постанову по
справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 314068, якою на
позивача накладено адміністративне
стягнення у вигляді мінімального
штрафу в розмірі 425 гривень. Винесену
постанову було негайно на місці
розгляду справи оголошено
правопорушнику (позивачу). Вважає, що
винесена ним постанова по справі про
адміністративне правопорушення
відносно позивача є правомірною, а її
зміст не суперечить нормам
законодавства. Просив суд врахувати, що
позивач не оскаржував винесену ним
постанову в порядку статті 288 КУпАП у
вищестоящий орган (вищестоящій
посадовій особі), тобто до керівництва
підрозділу ДАІ МВС. У зв'язку з
викладеним просив суд в задоволенні
адміністративного позову громадянина
ОСОБА_1 до нього, Лисого О.В., як
посадової особи суб'єкта владних
повноважень - відмовити.

У відповідності до вимог ч.4 ст.128 КАС
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи те, що позивач
скористався своїм правом
врегульованим ч. 4 ст.122 КАС України, а
відповідач не з'явився до суду без
поважних причин, суд не вбачає перешкод
для розгляду справи в даному судовому
засіданні, що узгоджується з правилами
ст.128 КАС України, а тому проводить його
на підставі доказів наявних у справі.

Обстежившись матеріалами справи,
та враховуючи, що у справі наявні
достатні докази про права і
взаємовідносини сторін, суд приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

03.01.2014 року Інспектором з
дізнання ВДАІ ВМВ УМВС України старшим
лейтенантом міліції Лисим Олександром
Васильовичем було винесено постанову
серія АА2 №314068 у справі про
адміністративне правопорушення,
відповідно до якої позивача - ОСОБА_1
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 425 гривень.

При розгляді справи було встановлено,
що 03.01.2014 року о 16 годині 25 хвилин гр.
ОСОБА_1, керуючи автомобілем "PEUGEOT PARTNER"
державний реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1 порушив правила проїзду
перехрестя, а саме: при виїзді з вул.
Хмельницьке шосе на вул. Першотравнева
не зупинився на вимогу червоного
сигналу при наявності дорожньої
розмітки 1.12 (стоп лінія) та дорожнього
знаку 5.62 "Стоп" внаслідок чого порушив
п.16.8. ПДР, за що передбачена
відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП.

Статтею 6 КАС України, передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Судом встановлено, що суспільні
відносини, які виникли між сторонами
регулюються нормами КУпАП, Законом
України „Про дорожній рух" від 30.06.1993,
№ 3353-XII, Правилами дорожнього руху від
10.10.2001, № 1306 та іншими спеціальними
нормативно правовими актами, що
регулюють суспільні відносини у сфері
дорожнього руху та його безпеки.

Так, винесена посадовою особою
Державтоінспекції постанова у справі
про адміністративне правопорушення
від 03.01.2014 року перевірялась судом на
предмет дотримання суб'єктом владних
повноважень принципів правомірної
адміністративної поведінки, а саме: чи
прийнято рішення обґрунтовано, тобто з
урахуванням всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, що узгоджується з
приписами ст.2 КАС України.

Судом встановлено, що відповідно до
постанови винесеної посадовою особою
Державтоінспекції, позивача
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Щодо зазначеного правопорушення
законодавцем врегульовано загальний
порядок оформлення адміністративного
правопорушення, розгляду справ та
винесення постанови, що передбачений
нормами КУпАП, зокрема Главами 19 та 22 -24
цього кодексу.

В силу ст.257 КУпАП, протокол про
адміністративне правопорушення мав
бути надісланий органу (посадовій
особі), уповноваженому розглядати
справу про адміністративне
правопорушення.

Положеннями статей 276, 278, 279 та 280 - 285
КУпАП встановлено, які дії орган
(посадова особа) повинен провести при
підготовці до розгляду справи про
адміністративне правопорушення, чітко
регламентовано порядок розгляду
справи та обставини, які при цьому
підлягають з'ясуванню, зокрема: місце
розгляду справи; строки розгляду
справи; порядок розгляду справи,
обставини, які пом'якшують та обтяжують
відповідальність особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
позивачем постанови в справі про
адміністративне правопорушення серія
АА2 №314068, справа була розглянута
Інспектором Державтоінспекції на
місці вчинення правопорушення з
різницею у декілька хвилин, де й було
зафіксоване адміністративне
правопорушення, на що було й звернуто
увагу суду відповідачем у його
письмовому запереченні, що вказує на
визнання такої обставини.

У той час як згідно положень
передбачених ч. 3 ст. 258 КУпАП, ст.122 КУпАП
не передбачена в переліку статей ч.1
ст.258 КУпАП, а відтак, вказана постанова
інспектором ДПС на місці вчинення
правопорушення винесена незаконно, що
спростовує доводи відповідача
наведені ним у заперечені стосовно
того, що розгляд справи ним проведено
відповідно до положень статей 278-280
КУпАП, оскільки таку постанову повинні
виносити тільки відповідні працівники
Державтоінспекції МВС України, які
мають спеціальні звання за наслідками
розгляду адмінматеріалів, відповідно
до положень п. 3 ч. 2 ст. 222 КУпАП, і в
порядку визначеному ст. ст. 278 - 280 КУпАП,
а саме: вона мала бути розглянута
посадовою особою правомочною
розглядати справу у п'ятнадцятиденний
строк з дня одержання. Крім цього, у
відповідності до положень визначених
ст.268 КУпАП, порушника, слід було
повідомити про час та місце розгляду
справи належним чином, оскільки під час
відсутності особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
таку справу може бути розглянуто лише у
випадку коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Разом з цим, як можна дотриматись
процесу розгляду справи, з'ясувати всі
обставини, що необхідні для розгляду
справи про адміністративне
правопорушення, врахувати обставини,
що пом'якшують та обтяжують
відповідальність (ст.33 КУпАП), тощо,
оскільки момент вчинення
правопорушення та розгляду справи
співпадають у даті та різняться
кількома хвилинами, що вказує на
спрощений порядок розгляду такої
справи відповідачем на
неприпустимість якого вказано в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті" від 23.12.2005 року.

Забезпечення кожному права на
справедливий суд та реалізація права
особи на судовий захист мають
здійснюватися з урахуванням норм
Конституції України як Основного
Закону України, а також Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950
року), практики Європейського суду з
прав людини, які відповідно до статті 17
Закону України від 23 лютого 2006 року №
3477-IV "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" застосовуються
судами при розгляді справ та які
відповідно є джерело права в Україні.

Відповідно до пункту 1 статті 6
Конвенції 1950 року кожен при вирішенні
спору щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом.

Всупереч наведеного, в порушення
вимог чинного законодавства та
міжнародних угод, що ратифіковані
Україною, відповідач розглянув та
вирішив справу про адміністративне
правопорушення не забезпечивши
позивачеві його права на захист шляхом
надання можливості скористатись
правовою допомогою, про що він заявив
клопотання, зазначивши про це у
протоколі про адміністративне
правопорушення, яке в порушення
положень п.2.6. Інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення, затвердженої наказом
МВС 22.02.2001 року за №185 (далі Інструкція),
не було вирішено відповідачем. Не
дотримавшись вимог зазначеного
нормативного акта відповідач не
вирішив і клопотання про допит свідка,
про що просив позивач, зазначивши про
це також у протоколі про
адміністративне правопорушення.

Наведене дає суду підстави
вважати про допущені посадовою особою
Державтоінспекції порушення прав та
охоронюваних інтересів позивача, які
передбачені статтею 268 КУпАП, ст.63
Конституції України та пункту 1 статті 6
Конвенції 1950 року, є грубим порушенням
прав людини і громадянина України, яке
особа, що складає протокол про
адміністративне правопорушення чи
виносить відповідну постанову,
зобов'язана забезпечити особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності реалізувати таке
своє право на захист, роз'яснивши її
права та надавши можливість
скористатись правовою допомогою.

Крім цього із здобутих у справі
доказів судом з'ясовано, що
відповідачем всупереч положенням п. 3 ч.
2 ст. 222 КУпАП та п. 4.1 (абзац 3) Інструкції
з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої наказом МВС України від
26.02.2009 року N 77 (далі - Інструкції),
інспектором Лисим О.В. не було надано
жодних доказів, що він має спеціальне
звання та відповідно до своїх
функціональних обов'язків має право
самостійно виносити постанови у
справах про адміністративні
правопорушення, оскільки відповідно до
п. 12.4 цієї ж Інструкції таке право
тільки надано інспекторам з
адміністративної практики
Державтоінспекції МВС України, яким,
відповідно до положень п. 15.6.
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС від 27.03.2009
р. № 111, а отже Інспектор ВДАІ був
зобов'язаний передати складені ним
протоколи про адміністративне
правопорушення після закінчення зміни
командирові підрозділу ДПС, чи особі,
яка його замінює, або працівникові, на
якого покладено ці обов'язки, для
реєстрації та передачі до відділів
(відділень) Державтоінспекції МВС з
обслуговування адміністративних
територій міст, районів, районів у
містах протягом однієї доби, а у
випадку коли передача протоколів
припадає на вихідний чи святковий день,
вона переноситься на наступний за ним
робочий день.

Наведене вище свідчить про грубе
порушення як норм КУпАП так і
спеціальних нормативно правових актів,
які регулюють виниклі правовідносини,
що є підставою для скасування
незаконного рішення винесеного
посадовою особою суб'єкта владних
повноважень.

Що ж стосується самого
правопорушення, яке інкримінується
позивачеві, то варто вказати на таке.

Позивач у позовній заяві вказує,
що він виїхав на перехрестя на
дозвільний сигнал світлофора,
враховуючи правила п. 8.11 ПДР, які
дозволяють водієві, який не може при
зміні сигналу світлофора зупинити
транспортний засіб у вказаному ПДР
місці, не вдаючись до екстреного
гальмування, продовжувати рух за умови
забезпечення безпеки дорожнього руху,
а відповідно до п. 16.8 ПДР зобов'язаний
це зробити за умови забезпечення
безпеки руху інших учасників
дорожнього руху. Ураховуючи те, що
співробітник ДАІ перебував у кількох
десятках метрів за перехрестям, він не
міг точно бачити, який сигнал
світлофора горів для нього, ОСОБА_1, як
водія, саме у момент виїзду на
перехрестя (перетинання стоп-лінії)
внаслідок його кута зору, а відтак його
звинувачення є припущеннями.

Відповідачем на підтвердження
факту вчиненого позивачем порушення
п.16.8 ПДР було надано суду
відеоматеріали, однак при їх
відтворені судом було з'ясовано, що
диск не містить ніякого відеозапису, що
дає суду підстави вважати, що у
відповідача відсутні будь-які докази в
підтвердження вчиненого позивачем
адміністративного правопорушення,
інкримінованого йому відповідачем за
ч.2 ст.122 КУпАП, тобто відсутня подія та
склад адміністративного
правопорушення, а у такому випадку
згідно положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є
підставою для закриття справи про
адміністративне правопорушення.

Що ж стосується тверджень
відповідача з приводу того, що позивач
не оскаржував винесену ним постанову в
порядку статті 288 КУпАП у вищестоящий
орган (вищестоящій посадовій особі),
тобто до керівництва підрозділу ДАІ
МВС, то суд вважає, що вони є
безпідставними, оскільки п.3 ч.1 ст.288
КУпАП, унормовано право позивача
скористатись альтернативним вибором
органу для оскарження постанови про
накладення на нього адміністративного
стягнення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, та суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази в справі.

Відповідачем не було надано суду
жодних належних та допустимих доказів
на підтвердження його правомірної
поведінки під час оскаржуваної
позивачем постанови.

Ураховуючи наведене, а також у
контексті приведених норм регулювання
предмета спору, суд дійшов до
переконання, що дії посадової особи
Державтоінспекції слід визнати
протиправними, а оспорювана постанова
не може вважатись такою, що прийнята із
дотриманням встановлених нормами
КУпАП процедурою, чим порушено права
позивача, а тому вищевказані порушення
є підставою для визнання постанови в
справі про адміністративне
правопорушення серія АА2 №314068 такою,
що є протиправною і підлягає до
скасування, що відповідає положенням
ст.162 КАС України, оскільки завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб у сфері публічно
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади при здійсненні
ними владних управлінських функцій на
основі законодавства.

На підставі ч.5 ст.288 КУпАП, особа, яка
оскаржила постанову у справі про
адміністративне правопорушення
звільняється від сплати судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті" від 23.12.2005 року, Інструкцією
з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої наказом МВС України від
26.02.2009 року N 77, ст. ст. 2, 6, 9, 11, 14, 71, 158, 159,
160, 161 - 163 КАС України, ст. 1, 7, 9, 122 ч.2, 222, 252,
254, 257, 258, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії інспектора ВДАІ
ВМВ УМВС України у Вінницькій області
старшого лейтенанта Лисого Олександра
Васильовича під час складання
протоколу про адміністративне
правопорушення серія АБ2 №674237 від
03.01.2014 року - протиправними.

Визнати протиправною та
скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення серія
АА2 №314068 від 03.01.2014 року винесену
інспектором інспектора з дізнання ВДАІ
ВМВ УМВС України у Вінницькій області
старшого лейтенанта Лисого Олександра
Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності, за
ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу в прибуток держави в сумі 425
гривень.

Постанова остаточна та
оскарженню не підлягає.

Суддя:Д. Т. Кривенко