Справа № 820/38/14
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 лютого 2014 р.
№ 820/38/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Зінченко А.В.

при секретарі судового засідання -
Алавердян Е.А.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Рибалко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Харкові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства у Харківській
області про зобов'язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просила суд зобов'язати
Головне управління Держземагентства у
Харківській області на виконання
рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 6 грудня
2012 року у справі №2002/2067/12, яким
задоволений позов та визнане право
власності на земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
(рілля) в межах норм, передбачених
земельним законодавством України, з
земель запасу, розташованих на
території Гусарівської сільської ради
Барвінківського району Хар ківської
області, вчинити дії, пов'язані із
наданням дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки сільськогосподарських угідь.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем в позові зазначено наступне.

Рішенням Барвінківського районного
суду Харківської області від 6 грудня
2012 року у справі №2002/2067/12 задоволений
позов та визнане право власності на
земельну ділянку сіль
ськогосподарського призначення (рілля)
в межах норм, передбачених земельним
законодавством України, з земель
запасу, розташованих на території
Гусарівської сільської ради
Барвінківського району Харківської
області.

Згідно відповіді в.о. начальника
відділу Держкомзему у Барвінківському
районі Харківської області Плахотіної
Н.І. від 28.02.2013 року №90 у зв'язку з
прийнятими змінами в земельному за
конодавстві, а саме в ст.122 Земельного
кодексу України з 01.01.2013 року
повноваження щодо розпорядженнями
землями сілськогосподарського
призначення за межами населених
пунктів відне сено до територіальних
органів виконавчої влади з питань
земельних ресурсів, але на сьогднішній
день порядок надання земельних ділянок
законодавчо не врегульовано.

Як слідує із відповіді першого
заступника Начальника Головного
управління Держземагентства у
Харківській області Клепач М.П. від
02.12.2013 року №19-20-14-12725/0/9-13 позивачу не
нада ний дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки сільськогосподарських угідь.

У згаданому вище листі відповідач
посилається порушення позивачем ст.118
Земельного кодексу України, бо не
вказано орієнтовний розмір земельної
ділянки, яку позивач бажає в
подальшому отримати у власність.

Позивач вважає бездіяльність
Головного управління Держземагентства
у Харківській області протиправною та
просить суд позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та просили позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
вказав, що дії та рішення відповідача
відповідають вимогам законодавства,
правомірні, а тому в задоволенні
позовних вимог слід відмовити. Крім
того позивач не позбалена можливості
повторно звернути ся до відповідача з
належним чином оформленою заявою.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав.

Суд вказує, що Головне управління
Держземагентства у Харківській
області є територіальним органом
Держземагентства України у
Харківській області та згідно зі
статтею 122 Земельного кодексу України
та з Положенням про Головне управління
передає відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або в користування для всіх
потреб в межах області.

Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
встановлений статтею 118 Земельного
кодексу України.

Матеріалами справи підтверджено, що
21.11.2013 до Головного управління надійшла
заява ОСОБА_1 від 18.11.2013 року про те, що
вона відповідно до рішення
Барвінківського районного суду
Харківської області від 06.12.2012 року по
справі №2002/2067/12 просить надати дозвіл
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
сільськогосподарських угідь.

Суд зазначає, що особа, яка звертається
із клопотанням про надання дозволу на
виготовлення документації із
землеустрою повинна надати клопотання
та комплект документів згідно зі
статтею 118 Земельного кодексу України.
У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Зважаючи на вищевикладене, обов'язок
стосовно зазначення орієнтовних
розмірів земельної ділянки та
зазначення цільового призначення
ділянки, а також обов'язок щодо надання
графічних матеріалів, на яких
зазначається бажане місце
розташування земельної ділянки
покладається саме на особу, яка планує
отримати в подальшому у власність
земельну ділянку. В даному випадку
такий обов'язок покладається на
Позивача - ОСОБА_1

При дослідженні матеріалів справи,
судом встановлено, що ОСОБА_1 у вказаній
заяві від 18.11.2013 не вказано
орієнтований розмір земельної ділянки,
яку вона бажає в подальшому отримати у
власність. Відповідно до наданих разом
із заявою матеріалів ОСОБА_1 надано
копію рішення Барвінківського
районного суду Харківської області від
06.12.2012 про визнання за нею права
власності на земельну частку (пай) в
межах норм, передбачених земельним
законодавством, з земель запасу,
розташованих на території
Гусарівської сільської ради
Барвінківського району Харківської
області. Зазначена копія судового
рішення є звичайної фотокопією та не
засвідчена належним чином. Зі змісту
вищевказаного судового рішення
неможливо встановити, який конкретний
розмір земельної частки (паю) визнано
за позивачем.

В судовому засіданні знайшло своє
підтвердження, що Головним управлінням
позивачу було надано письмову
відповідь за 19-20-14-12725/0/9-13 від 18.11.2013 року
в якій було повідомлено позивачу про
недоліки її заяви та запропоновано
повторно подати до Головного
управління сформований належним чином
комплект документів згідно зі статтею
118 Земельного кодексу України для
подальшого розгляду питання про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1
Указу Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» від 08 серпня 1995 року
№720/95, паюванню підлягають
сільськогосподарські угіддя, передані
у колективну власність колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам, у тому числі створеним на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.

Згідно пункту а) частини 2 статті 22
Земельного кодексу України, до земель
сільськогосподарського призначення
належать сільськогосподарські угіддя
(рілля, багаторічні насадження,
сіножаті, пасовища та перелоги).

ОСОБА_1 звернулась до Головного
управління із заявою від 18.11.2013 про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки сільськогосподарських угідь
(ріллі). Водночас згідно судового
рішення за ОСОБА_1 визнано право на
земельну частку (пай) в межах норм
передбачених земельним законодавством
України з земель запасу, без зазначення
конкретних видів угідь (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги) та розміру
земельної частки (паю).

Земельна частка (пай) - це невизначена в
натурі (на місцевості) частина
сільськогосподарських угідь, що
передавались колективному
сільськогосподарському підприємству у
власність, право на які мали в рівних
долях всі члени цього підприємства.

Вартість і площа земельної частки (паю),
яка зазначається в умовних кадастрових
гектарах, затверджується
розпорядженням голови районної
державної адміністрації і для всіх
власників є рівною, як в частині ріллі
так і в частині сіножатей, пасовищ та
багаторічних насаджень.

Паюванню підлягали
сільськогосподарські угіддя (рілля,
сіножаті, пасовища, багаторічні
насадження), передані у колективну
власність колективним
сільськогосподарським підприємствам,
сільськогосподарським кооперативам,
сільськогосподарським акціонерним
товариствам.

Суд вважає за необхідним вказати, що
позивач не позбавлена можливості,
виконавши вимоги, встановлені статтею
118 Земельного кодексу України
звернутися із відповідною заявою
(клопотанням) до Головного управління
із вказаного питання.

Суд також зазначає, що Земельним
кодексом України встановлено, що
клопотання стосовно надання дозволу на
розробку проекту землеустрою
розглядається уповноваженим органом і
за результатами його розгляду
надається дозвіл на розроблення
проекту або мотивована відмова у його
наданні.

Відповідно до частини 2 статті 6,
частини 2 статті 19 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України. Органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Кожний державний орган, суб'єкт владних
повноважень діє самостійно в межах
визначеної йому компетенції, не має
права передавати (делегувати) свої
повноваження, крім визначених законом
випадків.

Згідно зі статтею 122 Земельного кодексу
України до повноважень Центрального
органу виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин та його територіальних
органів належить передача земельних
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності, крім
випадків, визначених частиною восьмою
цієї статті, у власність або у
користування для всіх потреб.

Порядок такої передачі земельних
ділянок у власність встановлений
статтею 118 Земельного кодексу України.

Отже спеціальним законодавством
визначено органи та механізм передачі
у власність громадянам земельних
ділянок.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом в судовому засіданні не
встановлено жодних протиправних дій чи
бездіяльності відповідача та
порушення прав позивача, а тому на
підставі вищенаведенного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача документально та
нормативно не обгрунтовані, а тому не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст. 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України Харківський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагентства у Харківській
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-ти денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної
інстанції.

Постанова у повному обсязі
виготовлена 06 лютого 2014 року.

Суддя
Зінченко А.В.