Справа № 9101/11729/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2012 р. справа №
2а-12050/08/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник Т.В.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача-3: - ОСОБА_1 дов
від 05.01.2012

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Фонду комунальної
власності м. Дніпродзержинська міської
ради

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
жовтня 2010 року

у справі № 2а-12050/08/0470

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Дніпродзержинську

до комунального підприємства
«Дніпродзержинськтепломережа»,
ОСОБА_2, Управління комунальної
власності м. Дніпродзержинська міської
ради

про визнання угоди недійсною та
стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

Державна податкова інспекція у м.
Дніпродзержинську звернулася до суду з
позовом до комунального підприємства
«Дніпродзержинськтепломережа»,
ОСОБА_2, Управління комунальної
власності м. Дніпродзержинська міської
ради, в якому, з урахуванням зміни
позовних вимог (а.с. 117), просила визнати
нікчемним договір від 26.02.08 № 111
купівлі-продажу комплексу нежитлових
будівель та споруд у АДРЕСА_1,
укладений між Управлінням комунальної
власності м. Дніпродзержинська та
громадянином ОСОБА_2; стягнути з
відповідачів на користь держави все
отримане ними за нікчемною угодою, а
саме 255 462, 24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
зв'язку з наявністю податкового боргу у
КП «Дніпродзержинськтепломережа» у
позивача виникло право податкової
застави на всі активи підприємства. КП
«Дніпродзержинськтепломережа»
звернулось до позивача з запитом про
надання дозволу на відображення
операції з реалізації комплексу
нежитлових будівель та споруд по
АДРЕСА_1, яке перебуває на балансі
відповідача-1, проте для отримання
дозволу на реалізацію вказаного
комплексу відповідачі-1, 3 до позивача
не звертались. Позивач вважає, що
вказаний вище договір укладено з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
та суспільства, оскільки відповідач-3
не мав права здійснювати реалізацію
вказаного нерухомого майна, яке
знаходиться у повному господарському
віддані КП
«Дніпродзержинськтепломережа» і
перебувало у податковій заставі.

Відповідач-2 мав ту ж мету укладення
вказаного договору, оскільки знав про
вимоги чинного законодавства, які
регулюють порядок та правила
реалізації комунальної власності,
свідомо уклавши договір
купівлі-продажу активів відповідача-1,
що перебувають у податковій заставі.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
жовтня 2010 року адміністративний позов
задоволено частково. Стягнуто з
Управління комунальної власності м.
Дніпродзержинська міської ради на
користь держави отриману за нікчемним
договором від 26.02.08 № 111 суму коштів у
розмірі 255462, 04 грн. У задоволенні
адміністративного позову в іншій
частині відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
відповідачами-1, 3 порушено порядок
відчуження активів, що перебувають у
податковій заставі, внаслідок чого
укладена між відповідачами-2, 3 угода є
такою, що укладена з метою, завідомо
суперечною інтересам держави та
суспільства на підставі ст.207
Господарського кодексу України.
Застосовуючи до спірних правовідносин
положення ст.ст.207, 208 Господарського
кодексу України, суд першої інстанції
зазначив, що правочин, вчинений з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави та суспільства, водночас є
таким, що порушує публічний порядок, а
отже є нікчемним. Визнання судом такого
правочину недійсним не вимагається.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Фонд комунальної
власності м. Дніпродзержинська міської
ради (відовідач-3) подав апеляційну
скаргу (а.с.177), в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просить скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-3 в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представники позивача, відповідачів-1, 2
в судове засідання не з'явились, про час
і місце судового засідання означені
особи повідомлені судом належним
чином.

В ході розгляду апеляційної скарги
апеляційним судом від позивача
витребувані додаткові докази, а саме:
акт опису активів відповідача-1, які
передані в податкову заставу, розмір
податкового боргу відповідача-1 на
момент відчуження спірного об'єкту
нерухомості.

Позивачем на вимогу суду витребувані
документи не подані, внаслідок чого
апеляційний суд розглядає апеляційну
скаргу за наявними в матеріалах справи
документами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 26.02.2008 між
начальником управління комунальної
власності м. Дніпродзержинська
(продавець) та громадянином ОСОБА_2
(покупець) укладений договір №111
купівлі-продажу комплексу нежитлових
будівель та споруд на аукціоні.

Предметом договору є майно: комплекс
нежитлових будівель та споруд, а саме:
нежитлову будівлю А-2 загальною площею
543,7 кв.м., № 1,2 - огорожі; № 3 басейн, І
тротуар згідно зі зведеним актом
інвентаризації майна,
місцезнаходження об'єкту АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 вказаного договору
купівлі-продажу означене майно
належить територіальній громаді міста
Дніпродзержинська на підставі
свідоцтва про право власності ,
виданого Управлінням комунальної
власності м. Дніпродзержинська від
17.09.2007 на підставі рішення
Дніпродзержинської міської ради від
24.06.2005 № 566-19/IV та зареєстрованого в
обласному комунальному підприємстві
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» № 1419, кн.14.

Згідно довідки КП
«Дніпродзержинськтепломережа»
вказане майно як об'єкт основний
засобів станом на 01.04.2008 знаходиться на
балансі КП
«Дніпродзержинськтепломережа».
Залишкова вартість основних засобів на
01.04.2008 - 45546,23 грн.

Згідно з протоколом № 1 проведення
аукціону на товарній біржі «Альянс» з
продажу майна територіальної громади
м. Дніпродзержинська від 22.02.2008 кінцева
ціна продажу об'єкта приватизації без
ПДВ - 212885,20 грн., ПДВ - 42577,04 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі
майна від 29.02.2008 продавець передав, а
покупець прийняв обумовлене договором
приватизоване майно: комплекс
нежитлових будівель та споруд, а саме:
нежитлову будівлю А-2 загальною площею
543,7 кв.м., № 1,2 - огорожі; № 3 басейн, І
тротуар згідно зі зведеним актом
інвентаризації майна,
місцезнаходження об'єкту АДРЕСА_1.

Розрахунки за договором
купівлі-продажу здійснені шляхом
перерахування покупцем грошових
коштів в загальній сумі 236109,04 грн., в т.ч.
ПДВ - 42577,04 грн. платіжним дорученням від
26.02.2008 № 111.

Перерахування надходжень до бюджетів
від приватизації комплексу нежитлових
будівель та споруд по АДРЕСА_1,
відбулося на підставі: платіжного
доручення управління комунальної
власності м.Дніпродзержинська від
29.02.2008 № 16 в сумі 42577,04 грн. - ПДВ від
приватизації комунальної власності за
лютий 2008 року; платіжного доручення
управління комунальної власності
м.Дніпродзержинська від 29.02.2008 № 14 в
сумі 212885,20 грн. - 100 % від приватизації
комунальної власності за лютий 2008 року.

Підставою для визначення означеного
договору купівлі-продажу нікчемним
податковим органом визначено
порушення порядку здійснення операцій
з активами, які перебувають в
податковій заставі.

Згідно витягу, наданого реєстратором
Інформаційного центру Міністерства
юстиції у Державному реєстрі застав
рухомого майна, 28.05.2003 внесено запис про
заставу №1083-1617, де заставодержателем є
ДПІ у м.Дніпродзержинську,
заставодавець - КП
«Дніпродзержинськтепломережа», майно,
що перебуває у податковій заставі - всі
активи КП
«Дніпродзержинськтепломережа».

КП «Дніпродзержинськтепломережа»
(відповідач-1) та Управління
комунальної власності
Дніпродзержинська міської ради до ДПІ
у м.Дніпродзержинську для отримання
дозволу на реалізацію комплексу
нежитлових будівель та споруд по
АДРЕСА_1 перед складанням договору №111
від 26.02.2008 року, не звертались.

05.03.2008 листом №00.02.0547 КП
«Дніпродзержинськтепломережа»
звернулося до ДПІ у
м.Дніпродзержинську з запитом про
надання дозволу на відображення
операції з реалізації комплексу
нежитлових будівель та споруд по
АДРЕСА_1.

ДПІ у м.Дніпродзержинську направило до
КП «Дніпродзжинськтепломережа» припис
від 14.03.2008 №7964/10/241, яким заборонила
проводити відображення зазначеної
операції в бухгалтерському обліку
підприємства.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
Управління комунальної власності м.
Дніпродзержинська, укладаючи спірний
договір, діяло навмисно з метою,
завідомо суперечною інтересам держави,
бо йому заздалегідь було відомо, що КП
«Дніпродзержинськтепломережа» є
боржником перед бюджетом по сплаті
податків і його активи, у т.ч. ті, що
знаходяться у повному господарському
віданні, перебувають у податковій
заставі і є заборона на їх відчуження.
Умисел Управління комунальної
власності м.Дніпродзержинська
визначається як умисел тієї посадової
особи, яка підписала договір від імені
управління, - маючи на це належні
повноваження. Тобто вину у формі умислу
Управління комунальної власності м.
Дніпродзержинська можна визначити як
навмисні дії повноважної особи з
певною протиправною метою, що
усвідомлювала суспільно небезпечний
характер свого діяння, передбачала
його суспільно небезпечні наслідки і
бажала або свідомо допускала їх
настання.

В свою чергу, ОСОБА_2 (відповідач-2) мав
ту ж саму мету, оскільки знав про вимоги
чинного законодавства, яке регламентує
порядок і правила реалізації
комунальної власності, свідомо уклавши
договір купівлі-продажу активів КП
«Дніпродзержинськтепломережа», що
перебувають у податковій заставі.
Тобто ОСОБА_2 усвідомлював або повинен
був усвідомлювати протиправність
угоди і суперечність її мети інтересам
держави та суспільства і прагнув або
свідомо допускав настання
протиправних наслідків.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
не погоджується з судом першої
інстанції.

За змістом ч.1 ст.208 ГК України якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін -у разі виконання
зобов'язання обома сторонами -в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до
ст.228 Цивільного кодексу України
правочин, учинений з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, водночас є таким, що
порушує публічний порядок, а отже,
-нікчемним.

Як зазначено в ч.2 ст.215 ЦК України
визнання судом нікчемних правочинів
недійсними не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, а тому
позови податкових органів про визнання
такого правочину (угоди,
господарського зобов'язання) нікчемним
судовому розгляду не підлягають.

В свою чергу, органи державної
податкової служби, вказані в абз.1 ст.10
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», можуть на підставі
п.11 цієї статті звертатись до судів із
позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами,
вчиненими з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність.

Поряд з цим, аналіз положень статті 208
ГК України дає підстави для висновку
про те, що необхідною умовою для
кваліфікації правочину як такого, що
порушує публічний порядок, та, як
наслідок, для застосування
конфіскаційних санкцій до учасників
такого правочину, є наявність у сторін
(сторони) мети, завідомо суперечної
інтересам держави і суспільства.

Проте, виходячи з наявних в матеріалах
справи доказів в їх сукупності,
колегією суддів встановлено, що
податковим органом не надано належних
та допустимих доказів, які б свідчили
про те, що зміст спірного договору не
відповідає дійсним намірам учасників
щодо набуття цивільних прав і
обов'язків та що ці наміри суперечать
інтересам держави і суспільства.

Комплекс нежитлових будівель та споруд
по АДРЕСА_1, який було реалізовано
шляхом приватизації на аукціоні на
підставі означеного вище договору
купівлі-продажу, рішенням
Дніпродзержинської міської ради від
20.04.2007 № 171-09/V включений до переліку
об'єктів комунальної власності, що
підлягають відчуженню шляхом
приватизації у 2007 році.

Отже, при підписанні договору
купівлі-продажу від 06 лютого 2008 року №
111 управління комунальної власності м.
Дніпродзержинська міської ради діяло
відповідно до наданих повноважень та
на виконання рішення
Дніпродзержинської міської ради 20.04.2007
№ 171-09/V стосовно приватизації
комплексу нежитлових будівель та
споруд по АДРЕСА_1.

Крім того, податковим органом не подано
доказів, які б свідчили про розмір
податкового боргу КП
«Дніпродзержинськтепломережа» станом
на момент укладення спірного договору
купівлі-продажу, а також перебування
означеного вище нерухомого майна
(комплексу будівель та споруд) в
податковій заставі.

Докази того, що відповідач-3, підписуючи
зазначений договір, знав та міг знати
про наявність податкової застави, у
зв'язку з тим, що на адресу управління
зазначені заборони на відчуження
будь-яких об'єктів нерухомого майна від
позивача не надходили, в матеріалах
справи відсутні.

Згідно податкового роз'яснення
положень статті 8 Закону України від
21.12.2000 № 2181-ІІІ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», затвердженого Наказом ДПА
України від 06.07.2006 № 385,
відповідальність за здійснення
операцій з активами стосується лише
тих активів, на які поширюється право
податкової застави.

Згідно п.1.17 ст.1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкова застава - спосіб
забезпечення податкового зобов'язання
платника податків, не погашеного у
строк. Податкова застава виникає в силу
закону.

Відповідно до пп.8.2.2 п.8.2 ст.8 цього
Закону право податкової застави
поширюється на будь-які види активів
платника податків, які перебували в
його власності (повному господарському
віданні) у день виникнення такого
права, а також на будь-які інші активи,
на які платник податків набуде прав
власності у майбутньому, до моменту
погашення його податкових зобов'язань
або податкового боргу.

Обмеження стосовно поширення права
податкової застави на активи платника
податків встановлено згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 24.03.05
№ 2-рп/2005, яким положення підпункту 8.2.2
пункту 8.2 статті 8 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» визнано
такими що не відповідають Конституції
України (є конституційними), в частині
поширення права податкової застави на
будь-які види активів платника
податків без врахування суми його
податкового боргу.

Згідно Наказу Мін'юсту України та ДПА
України від 07.02.2003 № 9/5/59 "Про реєстрацію
податкових застав нерухомого майна",
зареєстрованого у Мін'юсті України
07.02.2003 № 107/7428, до створення Держреєстру
податкових застав реєстрація
податкових застав нерухомого майна
здійснюється в Держреєстрі застав
рухомого майна в порядку,
встановленому Інструкцією про порядок
реєстрації застав рухомого майна в
Держреєстрі застав рухомого майна,
затвердженою наказом Мін'юсту України
від 26.02.99 №13/5.

Згідно Наказу ДПА України від 06.07.2006 №
385 активи, які є предметом податкової
застави, описуються в акті. Опис
заставних активів здійснюється таким
чином, щоб у подальшому такі активи
можна було ідентифікувати.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до витягу з реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 26.02.2008 № 17182451 на об'єкт по АДРЕСА_1,
інформація відсутня. Відповідно до
витягу з реєстру обтяжень рухомого
майна про податкові застави від 26.02.2008
№ 17182514 інформація відсутня.

За даними актів опису активів, на які
поширюється право податкової стави,
від 30.07.08 №15 на суму 5196792,68 грн. (витяг
від 05.08.08 120080446); від 30.07.08 №16 на суму
1434525,67 грн. (витяг від 05.08.08 20080870); від
29.08.08 №19 на суму 14373316,50 грн. (витяг від
05.08.08 20597848) комплекс будівель по
АДРЕСА_1, до складу майна, яке
поширюється право податкової застави,
не внесений.

Таким чином, позивачем не доведено, що
укладаючи спірний договір сторони за
цим договором діяли з метою, що
суперечить інтересам держави та
суспільства.

Також колегія суддів з цього приводу
вважає за необхідне зазначити, що в
будь-якому випадку порушення порядку
здійснення операцій з активами, які
перебувають в податковій заставі, не є
підставою для визнання договору
купівлі-продажу нікчемним.

Підпунктом 17.1.8 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачена відповідальність
за вказані дії, а саме: у разі коли
платник податків, активи якого
перебувають у податковій заставі,
відчужив такі активи без попередньої
згоди податкового органу, якщо
отримання такої згоди є обов'язковим
згідно з цим Законом, платник податків
додатково сплачує штраф у розмірі суми
такого відчуження, визначеної за
звичайними цінами.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи не в повному обсязі
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосував
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
відповідно до ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового судового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду комунальної
власності м. Дніпродзержинська міської
ради задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
04.10.10 у справі № 2а-12050/08/0470 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко