Справа № 809/870/13-а
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 січня 2014 року Справа № 876/10018/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача - Квас Я.Ф.,
Чекайло В.М.

представника відповідача - Гриньків
І.М., Павлюк Н.В.

третьої особи - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної фінансової інспекції
в Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2013 року у справі за позовом
Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» до Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області, третя
особа, що заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_6 про визнання дій
протиправними, визнання незаконними та
скасування в частині вимог,

в с т а н о в и в:

КП «Івано-Франківськліфт» 18.03.2013 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській
області, третя особа, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
ОСОБА_6 в якому, уточнивши позовні
вимоги, просило визнати протиправними
дії щодо включення до акту ревізії
№810-21/0 від 08.02.2013 року та у висновок на
заперечення від 04.03.2013 року
необґрунтованої інформації, на яку
були подані заперечення до акту
ревізії фінансово-господарської
діяльності КП «Івано-Франківськліфт»
за період з 01.01.2009 року по 01.01.2013 року та
скасувати вимоги Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції про усунення порушень
фінансової дисципліни №810-14/408 від
06.03.2013 року в частині пунктів 3,4 та 13.

Третя особа ОСОБА_6 17.04.2013 року
звернувся в суд з адміністративним
позовом до Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській
області, в якому просив визнати дії
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року окремих
висновків щодо покладення на нього
вини за вчинення порушень, як на
колишнього директора за період з 01.01.2009
року по 01.01.2013 року, зокрема зазначених
на сторінках №17-20, 26-28, 42-45 акту ревізії.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2013 року позов Комунального
підприємства «Івано-Франківськліфт»
до Державної фінансової інспекції в
Івано-Франківській області про
визнання дій протиправними щодо
включення Івано-Франківською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією до акту ревізії №810-21/0 від
08.02.2013 року та у висновок на заперечення
від 04.03.2013 року необґрунтованої
інформації, визнання незаконними та
скасування пунктів 3, 4, 13 вимог про
усунення порушень фінансової
дисципліни №810-14/408 від 06.03.2013 року
задоволено повністю.

Визнано протиправними дії
Івано-Франківської об'єднаної
державної фінансової інспекції
Державної фінансової інспекції в
Івано-Франківській області щодо
включення до акту ревізії №810-21/0 від
08.02.2013 року та у висновок на заперечення
від 04.03.2013 року необґрунтованої
інформації, на яку були подані
заперечення до акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року.

Скасовано вимоги Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції про усунення порушень
фінансової дисципліни №810-14/408 від
06.03.2013 року в частині пунктів 3, 4, 13.

Позов третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору
ОСОБА_6 до Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
про визнання дій протиправними щодо
включення Івано-Франківською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією до акту ревізії №810-21/0 від
08.02.2013 року окремих висновків по
вчиненню порушень колишнім директором
ОСОБА_6 за період з 01.01.2009 року по 01.01.2013
року задоволено повністю.

Визнано дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року висновків
по вчиненню колишнім директором КП
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення щодо завдання збитків на
загальну суму 39 160,00 грн. чим порушено
ч.1 ст.3, ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.4, п.16 П (С) БО №1
«Загальні вимоги до фінансової
звітності», п.5, п.10 П (С) БО №2 «Баланс»,
п.5, п.19 П (С) БО №3 «Звіт про фінансові
результати» за період з 01.01.2009 року по
01.01.2013 року.

Визнано дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року висновків
по вчиненню колишнім директором КП
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення щодо завдання збитків на
суму 4 692,33 грн. чим порушено ст.15 Закону
України «Про оплату праці», п.1.1.4 Розділ
1 Галузевих Угод та п.11 Розділу 10
Колективного договору на 2007-2009 роки та
2010-2012 роки (за зайво нараховану доплату
за сумісність водію ОСОБА_7) за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року.

Визнано дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року висновків
щодо вчинення колишнім директором
Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення щодо завдання збитків на
суму 22 647,45 грн. за зайву доплату за
розширену зону обслуговування на
окремих дільницях та зайво нараховані
внески до державних цільових фондів на
зарплату в сумі 8 735,12 грн. за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року.

Визнано дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року висновків
по вчиненню, в тому числі колишнім
директором Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення п.3, п.11.11 Інструкції по
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів і документів та
розрахунків, затвердженої наказом МФУ
№69 від 11.08.1994 року за непроведення
інвентаризації розрахунків за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року.

Визнано дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року висновків
по вчиненню, в тому числі колишнім
директором Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення щодо завдання збитків на
суму 516 662,38 грн. та на суму 166 914,60 грн. за
не підтвердження актом звірки
дебіторської заборгованості за
технічне обслуговування ліфтів, за
період з 01.01.2009 року по 01.01.2013 року.

Визнано дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
протиправними щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року висновків
по вчиненню колишнім директором
Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення п.4, п.16 П (С) БО №1 «Загальні
вимоги до фінансової звітності», п.5, п.10
П (С) БО № 2 «Баланс», п.1. ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік» (не
проведення позовно-претензійної
роботи) за період з 01.01.2009 року по 01.01.2013
року.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Державна фінансова
інспекція в Івано-Франківській області
оскаржила його в апеляційному порядку.
В уточненій апеляційній скарзі просить
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2013 року по справі №809/870/13-а в
частині визнання дій протиправними
щодо включення Івано-Франківською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією до акту ревізії №810-21/03 від
08.02.2013 року та у висновок на заперечення
від 04.03.2013 року необґрунтованої
інформації, визнання незаконними та
скасування пунктів 3, 4, 13 вимог про
усунення порушень фінансової
дисципліни №810-14/408 від 06.03.2013 року та
про задоволення позовних вимог третьої
особи в частині спростування нанесених
збитків на суму 4 692,33 грн. скасувати і
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
ДП «Івано-Франківськліфт» відносно
пунктів 3, 4, 13 вимоги Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції та в частині вимог третьої
особи щодо спростування нанесених
збитків в сумі 4 692,33 грн.

Держфінінспекція в Івано-Франківській
області зазначає, що акт ревізії
фінансово-господарської діяльності КП
«Івано- Франківськліфт» від 08.02.2013 №
810-21/03 (надалі - акт ревізії) складений у
межах компетенції органів
Держфінінспекції та відповідає всім
нормам Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами
затвердженого наказом Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року № 550
та інших нормативно-правових актів, які
регулюють діяльність органів
Держфінінспекції.

Судом першої інстанції не враховано, що
п. З вимоги (щодо незаконного списання
на витрати матеріалів для виконання
робіт по ремонту ліфтів на суму 64 563,01
грн.) є обгрунтованим тому, що угода,
яку взяв до уваги суд, та на яку
посилається позивач в
адміністративному позові, укладена
31.12.2012 pоку, а ревізією законності та
повноти отримання доходів встановлено,
що КП «Івано-Франківськліфт» виконано
роботи для КП «ЄРЦ» за період з січня по
липень 2012 року.

КП «Івано-Франківськліфт» за період із
січня по липень 2012 р. договори на
виконання робіт по капітальному
ремонту ліфтів з КП «ЄРЦ» не
укладалися.

У 2012 році Департаментом комунального
господарства і зв'язку укладено з КП
«Івано- Франківськліфт» додаток від
02.02.2012 року до Договору від 01.12.2011 року №
192/11 на капітальний ремонт ліфтів на
суму 99899,88 грн. з наведеним переліком
адрес ліфтів, а також укладено Договір
від 25.09.2012 року № 252/12 на капітальний
ремонт ліфтів на суму 76153,20 грн., проте
адреси ліфтів, які зазначено в переліку
до Договору від 01.12.2011 р. №192/11 не
відповідають переліку адрес ліфтів,
вказаних в додатку до форми 2, на яких
проведено роботи по капітальному
ремонту для КП «ЄРЦ» з січня по липень
2012 р. на суму 64563,01 грн.

Твердження суду про те, що п.4 вимоги
(щодо використання директором ОСОБА_10
власного транспортного засобу для
службових потреб підприємства та
отримання відповідної компенсації на
суму 24 000,00 грн.) є протиправним та
підлягає скасуванню спростовується п.
5.3 Контракту з керівником підприємства,
що належить комунальній власності
територіальної громади міста
Івано-Франківська від 26.10.2011 року
(надалі - контракт), ст. 125 КЗпП України,
згідно якої компенсація нараховується
працівникам, які використовують свої
інструменти для потреб підприємства, а
не автомобіль.

В порушення ст. 125 КЗпП України, п. 1, 8 ст.
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, п. 5.3
Контракту від 26.10.2011 p., п. 1.1 Інструкції
про порядок застосування подорожнього
листа службового легкового автомобіля
та обліку транспортної роботи,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 17
лютого 1998 року № 74 директором КП
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_10 без
документів, які підтверджують
використання власного автомобіля для
службових потреб, незаконно отримано
компенсації в сумі 24000,00 грн.

Виплата премії директору ( п. 13 вимоги)
суперечить п. 3.3 Контракту з керівником
від 26.10.2011 року, укладеного з міським
головою, де зазначено, що премія не
нараховується у разі заборгованості із
заробітної плати.

Станом на час виплати премії в КП
«Івано-Франківськліфт» обліковувалася
прострочена заборгованість з оплати
праці відповідно по періодах на суму
236080,90 грн., 149070,05 грн., 89709,83 грн., 48471,39
грн., 29077,89 грн., 21120,68 грн., 18946,80 грн., 17283,95
грн., що є порушенням ст. 115 КЗпП України
.

Отже, вимоги пунктів.3,4,13
Держфінінспекції про усунення
порушень, виявлених ревізією
фінансово- господарської діяльності КП
«Івано-Франківськліфт» є правомірними.

Висновок контролюючого органу щодо
спричинення колишнім директором КП
«Івано-Фраківськліфт» ОСОБА_6 збитків
на суму 4692,33 грн. є правильним, так він
водію ОСОБА_7, при відсутності посади
вантажника в штатних розписах на 2009-2010
роки встановив доплату за сумісність
(вантажно-розвантажувальні роботи) в
розмірі 15% та 20% тарифної ставки, яка не
передбачена нормативними документами..

Відповідне порушення призвело до
зайвого нарахування та виплати доплат
за сумісність на загальну суму 4692,33 грн.
та відповідно до зайвого нарахування
на заробітну плату внесків до
державних цільових фондів в сумі 1806,56
грн.

При апеляційному розгляді
представники відповідача вимоги
апеляційної скарги підтримали з
зазначених в ній підстав.

Представники позивача та третьої особи
апеляційну скаргу заперечили, вважаючи
ухвалене рішення законним та
обґрунтованим.

Представники позивача також пояснили,
що порушення , крім зазначених у п.п. 3,4
та 13 вимог та відповідних висновків
контролюючого органу, на які подана
апеляція, були підприємством визнані і
усунені при проведенні ревізії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
постанову суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог
скасувати і в задоволенні позовних
вимог в цій частині відмовити з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач КП «Івано-Франківськліфт» є
юридичною особою, створене рішенням V
сесії Івано-Франківської міської ради,
видами діяльності якого є ремонт,
технічне обслуговування та монтаж та
виробництво
підіймального-транспортного
устаткування, електромонтажні роботи.
Підприємство підпорядковується
управлінню житлово-комунального
господарства Івано-Франківського
міськвиконкому (Департаменту
комунального господарства транспорту
і зв'язку виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради).
Управління діяльністю здійснює
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради.

На виконання п.2.3.4.1 плану
контрольно-ревізійної роботи на 4
квартал 2012 року та на підставі
направлень №189 від 26.11.2012 року та №192
від 03.12.2012 року, з 26.11.2012 року по 08.02.2013
року Івано-Франківською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності КП
«Івано-Франківськліфт» за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року. Проведення
ревізії тимчасово зупинялось для
проведення зустрічних звірок (т.3
а.с.107-124).

За результатами проведеної ревізії
складено акт ревізії №810-21/03 від 08.02.2013
року, який був підписаний директором із
запереченнями (т.1 а.с.11-67).

На подані заперечення
Івано-Франківською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
складено висновок (т.1 а.с.69-90).

На усунення порушень відповідачем
06.03.2013 року виставлено позивачу КП
«Івано-Франківськліфт» ряд вимог №
810-14/408, з яких оскаржуються позивачем
тільки вимоги, передбачені пунктами 3,4
та 13 (т.1 а.с.91-101).

Відповідно до ст.195 КАС України
апеляційний перегляд даної справи
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

При розгляді цієї справи суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач
та третя особа ОСОБА_6 в позовних
вимогах про визнання протиправними
дій відповідача щодо включення до акту
ревізії №810-21/0 від 08.02.2013 року та у
висновок на заперечення від 04.03.2013 року
необґрунтованої інформації, на яку
були подані заперечення до акту
ревізії фінансово-господарської
діяльності КП «Івано-Франківськліфт»
обрав правильний спосіб захисту
порушеного права.

При цьому суд виходив з того, що були
порушення контролюючого органу
порядку проведенні ревізії (продовжено
без відома керівника) та вважав
правильними доводи третьої особи
ОСОБА_6 про те, що вищенаведені висновки
акту ревізії №810-21/03 від 08.02.2013 року
стосуються його безпосередньо,
оскільки в них констатовано не лише
окремі факти порушень у КП
«Івано-Франківськліфт», допущених на
думку відповідача, а й вказується, що
такі порушення допущенні саме з вини
колишніх директора підприємства
ОСОБА_6

Проте, такий висновок є помилковим ,так
як суд першої інстанції не врахував, що
ні позивачем, ні третьою особою ОСОБА_6
не ставиться питання незаконності
проведення ревізії, а лише їх
висновків, а також те, що ці висновки в
акті ревізії породжує певні права і
обов'язки для позивача КП
«Івано-Франківськліфт.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» дії або бездіяльність
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби ( тепер
Держфінінспекції) можуть бути
оскаржені в судовому порядку. Акт
№810-21/0 від 08.02.2013 року є актом суб'єкта
владних повноважень. В даному акті
наведені відомості, які прямо і
безпосередньо стосуються прав,
інтересів та обов'язків позивача, тому
за таких обставин цей акт є актом
індивідуальної дії. Крім того, позивач
та третя особа не оскаржують
безпосередньо сам акт № 040-24/029 від 28
листопада 2011 року, а вважають
неправомірними дії посадових осіб, які
його склала.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод (ст. 2, п. 1 ч. 1
ст. 17 КАС України).

Із наведених норм випливає, що позивач
на власний розсуд визначає, чи порушені
його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Оскільки, внаслідок ревізії
контролюючим органом пред»явлено
вимоги для усунення виявлених порушень
(пункти 1-21) ( а.с.91-101), що якраз
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки обревізованого, то в
задоволенні позовних вимог щодо
включення у висновки ревізорів
необґрунтованої інформації,
викладених в акті ревізії №810-21/0 від
08.02.2013 року, та висновках на
заперечення, що не змінюють права та
обов'язки позивача, третьої особи
ОСОБА_6, слід відмовити, скасувавши
ухвалене рішення суду першої інстанції
в цій частині .

Відповідно до п.3 вимог
Держфінінспекції позивача зобов'язано
стягнути з осіб, винних в проведенні
зайвих витрат на матеріали, які
використано для капітального ремонту
ліфтів в будинках, балансоутримувачем
яких є юридична особа -КП «ЄРЦ» кошти в
сумі 64 563, 01грн., шляхом повернення
коштів на розрахунковий рахунок КП
«Івано-Франківськліфт» №5225 в АТ
«ЗЛАТОБАНК». В іншому випадку стягнути
з осіб, винних в проведенні зайвих
витрат на матеріали, які використано
для капітального ремонту ліфтів в
будинках 64 563,01 грн. шкоду у порядку
та розмірі встановленому ст.ст. 130-136 КЗп
П України.

Підставою для винесення такої
вимоги став висновок контролюючого
органу в акті ревізії про те, що
протягом січня-липня 2012 року позивачем
з КП «Єдиний розрахунковий центр»
договори на виконання робіт по
капітальному ремонту ліфтів не
укладалися, однак в той же час на
підставі актів за січень-липень 2012 року
списано матеріалів на витрати для
виконання робіт по заміні канатів,
електромагнітного тормозу,
електродвигуна, кабеля ліфтів, ремонту
дверних двигунів, що є видами
капітального ремонту на загальну суму
64 563,01 грн. без проведення розрахунків
по відшкодуванню вартості цих робіт КП
«Єдиний розрахунковий центр», що
призвело до недоотримання доходів
позивачем на дану суму.

Задовольняючи позовні вимоги позивач в
цій частині, суд першої інстанції
виходив з того, що висновок
Держінспекції не відповідає
встановленим обставинам справи.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки ним вірно враховано, що ще
31.12.2011 року між КП
«Івано-Франківськліфт» та КП «Єдиний
розрахунковий центр» укладено угоду
про надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту ліфтів,
відповідно до п.1.1. якого Замовник
передає, а Підрядник приймає на себе
зобов'язання про надання послуги з
технічного обслуговування та ремонту
ліфтів згідно з встановленою
структурою, періодичністю та строками
надання та основними умовами надання
Послуги (додаток 1) і є невід'ємною
частиною договору (т.3 а.с.125-127).

В п.7.1 угоди вказано, що угода діє
впродовж строку зазначеного в договорі
про надання послуги. Згідно договорів
про надання послуг, укладених на
виконання кожної окремої послуги на
виконання ремонту ліфтів по кожній
окремій адресі, договір був триваючим в
часі та діяв до моменту набуття
чинності нового договору про послугу
або до моменту розірвання договору (т.3
а.с.131).

Даний договір не включав роботи щодо
капітального ремонту ліфтів. Додаток
до Форми 2 був складений між КП «Єдиним
розрахунковим центром» та КП
«Івано-Франківськліфт» як
підтвердження виконання даних робіт.
Роботи були виконані згідно актів
виконання робіт на суму 64 563,01 грн.

Відповідно до локального
кошторису з розрахунком договірної
ціни № 37-02-1-1 замовником капітальних
ремонтів ліфтів м.Івано-Франківська в
січні-липні 2012 року на суму 62439 грн.
виступав Департамент комунального
господарства транспорту та зв'язку
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради.
Капітальні ремонти ліфтів проводились
на підставі актів обстеження ліфтів та
були зумовлені недопущенням зупинки
ліфтів.

Так, згідно договору підряду №192/11
від 01.12.2011 року укладеного між
Департаментом комунального
господарства транспорту та зв'язку
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
(Замовником) та КП
«Івано-Франківськліфт» (Підрядником)
виконання робіт по капітальному
ремонту ліфтів здійснювалося на суму 99
899 грн., в строк до 31.12.2011 року. Строк
дії договору додатком до даного
договору продовжено до 31.12.2012 року (т.1
а.с.168-171). Підтвердженням виконання цих
робіт свідчать також подані суду
матеріали: акти виконання цих робіт по
ремонту даху приміщень сходової
клітки, довідки про вартість робіт,
видаткові накладні та фінансові звіти
(т.1 а.с.107-118, т.2 а.с.11-70, 71-82, 84-94, 115-171).

Отже, вказані вище обставини та
висновок суду, що при проведенні
капітальних ремонтів ліфтів
підприємство діяло на виконання
забезпечення належних умов
експлуатації, обслуговування, ремонту
ліфтового господарства міста не
спростовані апелянтом, а також
враховуючи те, що дана вимога п.3 не
конкретизована ( не вказані винні особи
), тому вимогу п.3 контролюючтого
органу скасовано обґрунтовано.

Пунктом 4 вимоги позивача зобов'язано
відобразити в обліку дебіторської
заборгованості по рахунках із ОСОБА_10
на суму 24 000,00грн. за незаконно
виплачену компенсацію за автомобіль;
стягнути з ОСОБА_10 незаконно виплачену
компенсацію за автомобіль в сумі 24
000,00грн. шляхом повернення коштів на
розрахунковий рахунок КП
«Івано-Франківськліфт» №5225 в AT
«ЗЛАТОБАНК», за період з 01.12.2011 року по
31.12.2012 року.

Вказана вище вимога ґрунтується на
підставі висновку Держінспекції щодо
порушення ст.125 КЗпП України, п.5.3
Контракту від 26.10.2011 р., п.8 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», яке
виразилось у використанні
директором ОСОБА_10 власного автомобіля
для службових потреб КП
«Івано-Франківськліфт», без документів
що підтверджують таке використання та
незаконне отримання компенсації в сумі
24 000грн.

Проте, вказаний висновок не відповідає
нормам чинного законодавства, яким не
заборонено отримувати компенсацію при
використанні власного автомобіля в
службових цілях, а вимога про
представлення подорожніх листів, звіти
про придбання паливно-мастильних
матеріалів тощо стосується
орендованого автомобіля.

Так, п. 5.3 укладеного між
Івано-Франківською міською радою та
керівником КП «Івано-Франківськліфт»
ОСОБА_10 контракту що у разі
використання керівником власного
автомобіля для службових потреб йому
виплачується компенсація згідно
чинного законодавства (т.1 а.с.185-191).

Так, дійсно пунктом .3.2.2 Інструкції зі
статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Держкомстату
України від 13.01.2004 р. № 5 розмежовуються
поняття «власний інструмент» та
«особистий транспорт» .

Проте, правомірність проведення
компенсації та можливість віднесення
пов'язаних з цим витрат до складу
валових визнали податкові органи,
зокрема, ДПА у м. Києві у листі № 911/10/31-106
від 09.11.2006 року і зазначили, що при
визначенні суми компенсації за основу
слід брати норми амортизаційних
відрахувань.

Враховуючи те, що така компенсація не є
виплатою в межах трудових відносин та
сфери регулювання ст..125 КЗпП України,
то така відноситься до майнових
відносин, заснованих на рівності,
вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників, що
відповідає визначенню цивільних, а не
трудових відносин (ст. 1 ЦК).

Домовленість між підприємством та
працівником про використання
автомобіля та компенсація не підпадає
під визначення жодного з видів
договорів, передбачених ЦК. Але ж
кодекс не містить вичерпного переліку
договорів. У ч. 1 ст. 6 ЦК України як раз
зазначено, що допускається укладення
договорів, які не передбачені актами
цивільного законодавства, але які
відповідають загальним засадам
цивільного законодавства.

Зазвичай для проведення компенсації
окремий договір не укладають, а
обмежуються наказом. Але це не означає,
що договір відсутній. В даному випадку
має місце укладення договору в усній
формі з відображенням окремих умов
домовленості (зокрема, розміру
компенсації) в письмовому документі
(наказі).

Необхідність застосування подорожніх
листів, передбачена наказом
Держкомстату України від 17.02.1998 р. № 74.,
але вони згідно п.2 дано наказу є
обов'язковими для суб'єктів, які
експлуатують службові легкові
автомобілі або для яких за їх
замовленням здійснюється транспортне
обслуговування службовими легковими
автомобілями( за договором оренди).

Оскільки власний автомобіль, що
використовується працівником в
інтересах підприємства, не вважається
службовим, то виписування подорожніх
листів для поїздок на ньому є
необов»язковим, як і надання чеків на
придбання паливно-мастильних
матеріалів, адже йдеться про
компенсацію за використання
автомобіля, а не про компенсацію витрат
на придбання бензину тощо..

Отже, оформити відносини з працівником
можна окремим договором про виплату
компенсації, в якому встановити розмір
компенсації та періодичність її
виплати при наявності: заяви
працівника на використання власного
автомобіля у службових цілях; наказу
керівника про можливість використання
працівником власного автомобіля з
визначенням розміру компенсації та
періодичності її виплати та наказу про
виплату конкретних сум компенсації.

Щодо розміру компенсації нормативні
акти відсутні, тому слід прийняти
рекомендацію податкових органів про
визначення такого в залежності від
амортизації.

Як видно з матеріалів справи, то
використання власного автомобіля для
службових потреб та відповідно
отримання компенсації за його
використання оформлено документами:
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, наказом №25 від
06.12.2011 року, довідковим повідомленням
від 01.12.2011 року, розрахунком
нарахування амортизації, службовою
запискою, погодження голови міста (т.1
а.с.172-178).

Слід зазначити, що контролюючим
органом не заперечується факт самого
використання даного автомобіля.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про правомірність отримання
компенсації за використання власного
автомобіля для службових потреб
підприємства є обгрунтованим і вірно
скасовано вимогу відповідача в цій
частині .

Пунктом 13 вимоги Держінспекції
вказано про незаконність отриманих
керівником підприємства ОСОБА_10
премій та стягнення таких з останнього
в сумі 14 310 грн.

Підставою для винесення такої вимоги
став висновок ревізійного органу в
акті ревізії про те, що в порушення п.3.3.
Контракту від 26.10.2011, ст.20, ст.24 Закону
України «Про оплату праці», ст.115 КЗпП
України при наявності простроченої
заборгованості з оплати праці
працівникам, директору ОСОБА_10 за
період з січня по жовтень 2012 року
безпідставно нараховано та виплачено
премії в сумі 14 310 грн.

Задовольняючи позовні вимоги
підприємства в цій частині, суд першої
інстанції вірно зіслався на позитивну
динаміку роботи ОСОБА_10, так як
заборгованість по заробітній платі, що
виникла ще до його роботи на посаді,
суттєво зменшилась, що не
заперечується контролюючим органом.

Окрім цього, довідкою виконання умов
передбачених контрактом за січень 2012
року підтверджується факт виконання
дотримання правил технічної
експлуатації ліфтів, відсутність
обґрунтованих скарг жильців на роботу
ліфтового господарства та дотримання
порядку витрачання грошових коштів
підприємства, що складало право на
отримання премії. (т.2 а.с.201).

Судом першої інстанції також
встановлено, що прийняття рішення за
даний період щодо надання премій
директору ОСОБА_10 здійснювалось на
підставі щомісячного подання
Департаменту житлово-комунального
господарства, транспорту і зв'язку
фінансових звітів, довідки про
виконання умов, передбачених у
контракті керівника комунального
підприємства із міським головою та
відповідно подальшого подання даного
Департаменту щодо надання премії на
ім'я міського голови з подальшим
винесенням ним розпорядження про
преміювання керівників комунальних
підприємств, що належать до
комунальної власності міста.

Із розпоряджень міського голови про
преміювання керівників комунальних
підприємств, що належать до
комунальної власності міста за період
січня 2012 року по жовтень 2012 року видно,
що відповідно до подання заступника
міського голови - директора
Департаменту комунального
господарства, транспорту і зв'язку
директора КП «Івано-Франківськліфт»
ОСОБА_10 премійовано: за січень 2012 року в
розмірі 20% до посадового окладу в той
час коли інших керівників у розмірі 100%,
80 %; за лютий 2012 року в розмірі 30% в той
час коли інших керівників -100%, 80%; за
березень 2012 року - в розмірі 30%, в той час
коли інших -100%, 80% (т.2 а.с.100-108).

Отже, названі контролюючим органом
премії та їх розмір були встановлені
керівнику підприємства
розпорядженнями міського голови, які
не були опротестовані чи скасовані, а
відтак підлягали виконанню, тому
скасування п.13 вимог контролюючого
органу є вірним.

Виходячи з вимог ст..195 КАС України та
враховуючи те, що Держфінінспекцією
подану апеляцію на рішення суду тільки
відносно включення необгрунтованої
інформації в акт ревізії щодо
спричинення ОСОБА_6 шкоди в сумі 4 692,33
грн., апеляційний перегляд
здійснюється тільки відносно вказаної
вище обставини.

Задовольняючи позовні вимоги третьої
особи ОСОБА_6 в цій частині, суд першої
інстанції виходив з відсутності
обмежень на виконання сумісних робіт
водія та вантажника.

Проте, колегія суддів вважає такий
висновок помилковим.

На погляд колегії суддів, прийняття на
роботу, виконання роботи на певній
посаді зумовленою відповідним штатним
розписом підприємства, що передбачає
ці посади і на які здійснюється
нарахування заробітної плати, тобто ця
посада(робота ) має бути включена у фонд
заробітної плати.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оплату
праці» форми і системи оплати праці,
норми праці, розцінки, тарифні сітки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і гарантій,
передбачених законодавством,
генеральною, галузевими
(міжгалузевими) і територіальними
угодами.

Як видно з матеріалів справи,за
наказами ОСОБА_6 водію ОСОБА_7 в 2009-2011
роках при відсутності посади
вантажника в штатних розписах на
відповідні роки ,встановлено доплату
за сумісність(
вантажно-розвантажувальні роботи) в
розмірі 15% иа 20% тарифної ставки, яка не
передбачена Переліком доплат, надбавок
Галузевих угод та Колективних
договорів, що спричинило збитки
підприємству на суму 4 692,33 грн., чим
порушено ст.15 Закону України «Про
оплату праці», п.1.1.4 Розділ 1 Галузевих
Угод та п.11 Розділу 10 Колективного
договору на 2007-2009 роки та 2010-2012 роки.

Крім того, судом першої інстанції не
враховано, те, що згідно з Переліком
доплат і надбавок до тарифних ставок і
посадових окладів, на які суд
посилається, доплату працівникам за
суміщення професій (посад),
здійснюється та її розмір визначається
наявністю економії за тарифними
ставками і окладами суміщених
працівників (т.3 а.с.60), а посада
вантажника в штатному розписі
відсутня.

За таких обставин, ухвалене рішення
суду першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню, а в задоволенні
цих позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.1, 4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції неповно з»совано обьставини
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції
частково не відповідають обставинам
справи, доводи апеляційної скарги
висновки суду частково спростовують і
підлягають задоволенню із вказаних
вище підстав.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202 п.1,4,
205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2013 року у справі №809/870/13-а в
частині задоволених позовних вимог
Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» про визнання
протиправними дії Івано-Франківської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Івано-Франківській області
щодо включення до акту ревізії №810-21/0
від 08.02.2013 року та у висновок на
заперечення від 04.03.2013 року
необґрунтованої інформації, на яку
були подані заперечення до акту
ревізії фінансово-господарської
діяльності Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року та задоволених
позовних вимог ОСОБА_6 в частині
спростування нанесених збитків в сумі 4
692,33 грн. скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог Комунального підприємства
«Івано-Франківськліфт» в цій частині
та позовних вимог ОСОБА_6 в частині
визнання дій відповідача щодо
включення до акту ревізії №810-21/0 від
08.02.2013 року висновків по вчиненню
колишнім директором КП
«Івано-Франківськліфт» ОСОБА_6
порушення щодо завдання збитків на
суму 4 692,33 грн., чим порушено ст.15 Закону
України «Про оплату праці», п.1.1.4 Розділ
1 Галузевих Угод та п.11 Розділу 10
Колективного договору на 2007-2009 роки та
2010-2012 роки (за зайво нараховану доплату
за сумісність водію ОСОБА_7) за період з
01.01.2009 року по 01.01.2013 року. протиправними
відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

На постанову може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей

Постанова у повному обсязі складена
28.01.2014 року.