Справа № 872/14256/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2013 р. справа № 804/9181/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська в якому
просила визнати неправомірною
діяльність відповідача, щодо зменшення
надбавки за заслуги перед Україною до
розміру одержуваного щомісячного
довічного грошового утримання,
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування надбавки до розміру
щомісячного довічного грошового
утримання у повному розмірі,
визначеному рішенням комісії з
встановлення пенсій за особливі
заслуги перед Україною при
Дніпропетровській обласній державній
адміністрації від 19.02.2013 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2013 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
Указом Президента України від 14.12.2012
року № 697/2012 ОСОБА_1 присвоєно почесне
звання «Заслужений юрист України».

Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України
"Про пенсії за особливі заслуги перед
Україною" № 1767-ІІІ (далі - Закон №1767),
пенсії за особливі заслуги
призначаються особам, відзначеним
почесним званням України.

Згідно із ст. 5 Закону №1767 пенсія за
особливі заслуги встановлюється як
надбавка до розміру пенсії, на яку має
право особа згідно із законом.

Пенсії особам, зазначеним у пунктах 2, 6 -
8 ст. 1 Закону №1767 призначаються
комісіями з встановлення пенсій за
особливі заслуги перед Україною при
Раді Міністрів Автономної Республіки
Крим, обласних, Київській та
Севастопольській міських державних
адміністраціях.

Згідно витягу із протоколу №3 комісії з
встановлення пенсій за особливі
заслуги перед Україною при
Дніпропетровській обласній державній
адміністрації від 19.02.2013 року позивачу
з 11.01.2013 року встановлена пенсія за
особливі заслуги перед Україною у
вигляді надбавки до призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 25% від прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
втратили працездатність. Прожитковий
мінімум осіб, які втратили
працездатність з січня 2013 року
дорівнює 894 грн., отже розмір надбавки
становив 223,50 грн.

У лютому 2013 року позивачу було
нараховано довічне грошове утримання з
розрахунку середнього заробітку у
розмірі 8861,31 грн., надбавки дітям війни -
62,58 грн., підвищення за особливі заслуги
перед Україною - 223,50 грн., і загальна
сума нарахування склала 9147,40 грн. (а.с.
12).

В період з лютого по травень 2013 року
позивач отримувала довічне грошове
утримання в розмірі 8940,00 грн. (з
урахуванням обмежень 10 прожитковими
мінімумами установлених для осіб, які
втратили працездатність), що
підтверджується довідкою (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі суд першої інстанції виходив з
того, що надбавка за особливі заслуги
перед Україною ОСОБА_1 була обмежена до
розміру десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність неправомірно.

Апеляційний суд вважає такий висновок
суду першої інстанції частково
необґрунтованим виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону
України "Про статус суддів" (чинній на
момент виходу позивача у відставку)
судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена і в ч.
3 ст. 138 Закону України від 07.07.2010 р. №
2453-VI "Про судоустрій і статус суддів",
який набрав чинності з 30 липня 2010 року.

Разом з тим, Законом України від 08.07.2011
р. № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частини 3 та 5 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

З наведеного вбачається, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді не може бути більшим 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та не повинен
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Разом з тим, положення частини 3 статті
138 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" в редакції Закону
України від 08 липня 2011 року N 3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року N 3-рп/2013.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Оскільки, з 03.06.2013 року правове
регулювання спірних правовідносин
здійснювалося відповідно до частини 3
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" в редакції
до змін внесених Законом України від 08
липня 2011 року N 3668-VI, тому саме з цього
часу довічне грошове утримання
позивача, як судді у відставці, повинно
виплачуватись у розмірі 90% грошового
утримання працюючого судді та не
обмежується граничним розміром.

Враховуючи викладене апеляційний суд
приходить до висновку, що виплачуючи
довічне грошове утримання ОСОБА_1 з
усіма іншими надбавками у розмірі
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність в період до 03.06.2013 року
відповідач діяв відповідно до чинного
на той час законодавства.

Таким чином, починаючи з 03.06.2013 року
позивач мав право на отримання
довічного грошового утримання з
урахуванням надбавки за особливі
заслуги перед Україною без обмеження
граничним розміром і саме нарахування
та виплата відповідачем меншого
розміру довічного грошового утримання
ОСОБА_1 з усіма іншими надбавками є
неправомірною.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було допущено порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
постанова суду підлягає скасуванню, з
постановленням нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2013 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1
довічного грошового утримання з
урахуванням надбавки починаючи з 03
червня 2013 року виходячи з 90% від
грошової винагороди працюючого судді
на відповідній посаді за відповідний
період часу виходячи з мінімального
розміру заробітної плати у законодавчо
встановлені терміни часу без будь яких
обмежень.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в З Кіровському районі м.
Дніпропетровська починаючи з 03 червня
2013 року здійснити нарахування ОСОБА_1
надбавки за особливі заслуги перед
Україною до розміру щомісячного
довічного грошового утримання що
становить 90% від грошової винагороди
працюючого судді на відповідній посаді
за відповідний період часу виходячи з
мінімального розміру заробітної плати
станом на 1 січня 2013 року, а також і
інших її особистих надбавок без
обмеження граничним розміром, та
виплатити різницю між нарахованим та
виплаченим.

В решті позовні вимоги залишити без
задоволення.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 23 грудня 2013
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов