Справа № 2а-1985/11/0521
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/6931/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
03 жовтня 2011 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року у справі за його позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

встановила:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області, в якому просив
визнати неправомірними дії
відповідача щодо не зарахування
страхового стажу в повному розмірі та
незарахування до пільгового стажу
період навчання в
професійно-технічному училищі №109 м.
Горлівки, зобов'язати зарахувати
страховий стаж у повному розмірі по 01
грудня 2009 року включно, зарахувати до
пільгового стажу час навчання в
професійно-технічному училищі №109 м.
Горлівки в період з 01 вересня 1979 року по
10 січня 1983 року включно,
зобов'язати здійснити донарахування і
виплату недоотриманої пенсії
починаючи з 16 вересня 2008 року.

Постановою Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
03 жовтня 2011 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нову постанову,
якою позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо відмови у зарахуванні страхового
стажу та зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області зарахувати
страховий стаж за період з 01 жовтня 2009
року по 01 грудня 2009 року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивача просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати, а за справою
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 03 липня 2001 року ОСОБА_2
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області та отримує пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком
№1. Не працює з 02 грудня 2009 року, у 2006, 2008
та 2010 роках позивачу здійснювався
перерахунок пенсії у відповідності до
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

04 квітня 2006 року ОСОБА_2 подав заяву про
перерахунок пенсії і на час її надання
в системі персоніфікованого обліку
були дані за період роботи до 01 грудня
2005 року, тому перерахунок пенсії
позивачу було проведено з урахуванням
24 місяців страхового стажу, а саме з 01
січня 2004 року по 31 грудня 2005 року.

Відповідно до заяви від 10 червня 2008
року ОСОБА_2 до страхового стажу було
зараховано період, за який на час
звернення до відповідача були сплачені
страхові внески (01 січня 2006 року - 30
квітня 2008 року).

Оскільки, на час звернення із заявою
від 10 червня 2010 року про перерахунок
пенсії страхові внески СП «Шахта ім.
В.І.Леніна» за період 01 жовтня 2009 року -
01 грудня 2009 року не
сплачувались, процедура списання
страхових внесків завершена не була,
тому зазначений період не було
зараховано до страхового стажу.

Крім того, судами попередніх інстанцій
також було встановлено, що 10 січня 1983
року позивач отримав диплом за
кваліфікацією «машиніст електровоза
підземний». Вказана професія віднесена
до робіт зі шкідливими умовами праці,
передбачених Списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
підземних роботах з особливо
небезпечними і особливо тяжкими
умовами праці, зайнятість на яких
повний робочий день дає право на пенсію
по віку на пільгових умовах,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 березня 1994 року
№162.

Після закінчення навчання ОСОБА_2 20
січня 1983 року почав робити за професією
«підземного учня гірничого робочого по
ремонту гірничих виробок».

Управління Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області відмовилось
зараховувати період навчання позивача
в професійно-технічному училищі №109 м.
Горлівки з 01 вересня 1979 року по 10 січня
1983 року до пільгового стажу, оскільки
позивач отримав спеціальність
«машиніст електровоза підземний», а
після закінчення навчального закладу
працював за професією «підземного учня
гірничого робочого по ремонту гірничих
виробок», тобто позивач після
отримання спеціальності не працював за
здобутою спеціальністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що оскільки ОСОБА_2
працевлаштувався підземним учнем
гірничого робочого по ремонту гірничих
виробок, то відсутні підстави для
зарахування йому періоду навчання у
професійно-технічному навчальному
закладі до пільгового стажу роботи.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками судів
попередніх інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка.

Частиною четвертою статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачено, що періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Відповідно до пункту «б» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці - за Списками №1 і №2
виробництв, професій, посад і
показників, затвердженими Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років і 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно частини першої статті 14 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
визначено особливості пенсійного
забезпечення працівників, зайнятих на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії. Так, працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах по видобутку вугілля, сланцю,
руди й інших корисних копалин, на
будівлі шахт і рудників і в металургії -
за списком робіт і професій,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Положеннями статті 56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» визначено,
що до стажу роботи, що дає право на
трудову пенсію, зараховується навчання
у вищих і середніх спеціальних
навчальних закладах, в училищах і на
курсах по підготовці кадрів,
підвищенню кваліфікації та
перекваліфікації, в аспірантурі,
докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України «Про
професійно-технічну освіту»
передбачено, що час навчання у
професійно-технічному навчальному
закладі зараховується до трудового
стажу учня, слухача, в тому числі в
безперервний і в стаж роботи за
спеціальністю, що дає право на пільги,
встановлені для відповідної категорії
працівників, якщо перерва між днем
закінчення навчання і днем зарахування
на роботу за набутою професією не
перевищує 3-х місяців.

Із зазначеного Закону вбачається, що
необхідними умовами для зарахування до
пільгового стажу часу навчання в
професійно-технічному навчальному
закладі є те, що перерва між днем
закінчення навчання та днем
зарахування на роботу не повинна
перевищувати трьох місяців та те, що
після закінчення навчання особа
повинна бути зарахована на роботу за
здобутою спеціальністю.

ОСОБА_2 з 01 вересня 1979 року по 10 січня 1983
року навчався за спеціальністю
«машиніст електровоза підземний», а
починаючи з 20 січня 1983 року, почав
працювати підземним учнем гірничого
робочого по ремонту гірничих виробок.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що оскільки
перерва між днем закінчення навчання
позивача в професійно-технічному
навчальному закладі і днем зарахування
його на роботу за професією, яка
віднесена до робіт зі шкідливими
умовами праці, передбаченими Списком
№1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах з
особливо небезпечними і особливо
тяжкими умовами праці, зайнятість на
яких повний робочий день дає право на
пенсію по віку на пільгових умовах, не
перевищує 3-х місяців, то відповідачем
неправомірно було відмовлено ОСОБА_2 у
зарахуванні до пільгового стажу роботи
часу навчання у професійно-технічному
училищі №109 м. Горлівки.

Разом з тим, згідно з частиною
четвертою статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі якщо застрахована
особа після призначення пенсії
продовжувала працювати, провадиться
перерахунок пенсії з урахуванням
страхового стажу після призначення
пенсії. Кожний наступний перерахунок
пенсії провадиться не раніш, як через 2
роки після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
вірного висновку про те, що посилання
відповідача на те, що підприємством, на
якому працює ОСОБА_2, несвоєчасно
сплачуються страхові внески, є
безпідставними, оскільки із заробітної
плати позивача щомісячно утримувались
суми страхових внесків і позивач не
може нести відповідальність за
неналежне виконання своїх обов'язків
підприємством, на якому він працює.

В свою чергу, колегія суддів звертає
увагу на те, що вирішуючи питання щодо
задоволення вимог про зарахування до
страхового стажу ОСОБА_2 періоду з 01
жовтня 2009 року по 01 грудня 2009 року,
апеляційний суд визнав дії відповідача
щодо неврахування цього періоду в
страховий стаж позивача
неправомірними та зобов'язав
управління Пенсійного фонду
зарахувати цей період в страховий стаж.
При цьому суд не зобов'язав відповідача
перерахувати та виплатити ОСОБА_2
недоотриману пенсію, що було однією з
позовних вимог позивача.

Вказані порушення норм матеріального
та процесуального права не можуть бути
усунуті судом касаційної інстанції з
урахуванням положень статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства щодо
відсутності можливості досліджувати
докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судових рішеннях, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, що відповідно до
вимог статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень і направлення справи на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Калінінського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
03 жовтня 2011 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13
грудня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Калінінському районі м.
Горлівки Донецької області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
М.М. Заїка

судді:
О.П. Стародуб

І.В. Штульман