Справа № 804/13453/13-а
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 листопада 2013 р. Справа № 804/13453/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Рищенко А. Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Молагробізнес» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.06.2013 року за
№№ , , -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Молагробізнес»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.06.2013 року за
№№ , .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
за результатами проведеної перевірки
відповідачем були винесені
протиправні та безпідставні податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№№ , , які підлягають
скасуванню. Адже контрагент позивача -
ТОВ «Дидактика» - є офіційно
зареєстрованою юридичною особою, яка
здійснює активну господарську
діяльність та виконує свої податкові
зобов'язання. Також за твердженнями
позивача, під час перевірки
контролюючий орган не проводив аналіз
господарської діяльності
безпосередньо ТОВ «Молагробізнес»,
базуючи таку лише на описі
взаємовідносин контрагента ТОВ
«Молагробізнес» - ТОВ «Дидактика» - з
його контрагентами, що суперечить суті
проведеної перевірки. А такі хибні
погляди стали підставою для висновку,
що в ході перевірки не було встановлено
факту поставок товарів по ланцюгу ТОВ
«Дидактика» - ТОВ «Молагробізнес»,
тобто заявлено про нереальність
проведеної господарської операції
щодо поставки молока за укладеними
правочинами з ТОВ «Дидактика», що не
відповідає дійсності та це
підтверджується матеріалами справи. З
огляду на викладене, податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№№ , - є протиправними та
підлягають скасуванню.

Просить суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму - 11 103, 33
грн. та нараховані штрафні (фінансові)
санкції у сумі - 5 551, 67 грн.;

- скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на суму - 10 574, 00
грн. та нараховані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі - 5 287, 00 грн.

У судове засідання сторони не
з'явились, належним чином були
повідомлені про час, дату та місце
розгляду справи. Від представника
позивача та від представника
відповідача надійшли письмові заяви
про розгляд справи без їх участі. Також
представник відповідача надав суду
свої письмові заперечення на
адміністративний позов, відповідно до
яких зазначив, що в ході проведеної
документальної позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Молагробізнес»
(далі за текстом - ТОВ «Молагробізнес»,
позивач) було встановлено, що останнє
здійснювало господарські операції з
використанням підприємства з ознаками
фіктивності - ТОВ «Дидактика». А це на
думку контролюючого органу
підтверджує той факт, що господарська
діяльність ТОВ «Молагробізнес» була
спрямована на отримання податкової
вигоди, що виразилось в декларуванні
незаконно сформованого податкового
кредиту та валових витрат. Отже,
операції з поставки товару по ланцюгу
постачання: ТОВ «Дидактика» - ТОВ
«Молагробізнес» не містять у суті
своїй розумних економічних або інших
причин систематичного придбання та
продажу товарів, не спричиняє настання
реальних наслідків. А тому, за
твердженнями податкового органу
висновки, зроблені в ході проведення
перевірки та винесені з їх урахуванням
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№№ , , - є цілком
правомірними та такими, що скасуванню
не підлягають.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 128
КАС України суд ухвалив рішення про
розгляд даної адміністративної справи
в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши наявні у справі докази та
оцінивши їх у сукупності, вважає
необхідним задовольнити даний
адміністративний позов повністю з
наступних підстав.

З даних Довідки серії АА за № 693506 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) вбачається, що ТОВ
«Молагробізнес» було зареєстровано
Дніпропетровською районною державною
адміністрацією Дніпропетровської
області - 10.06.2003 року. Видами діяльності
ТОВ «Молагробізнес» за КВЕД-2010 є:
перероблення молока, виробництво масла
та сиру, будівництво житлових і
нежитлових будівель, оптова торгівля
молочними продуктами, яйцями,
харчовими оліями та жирами,
неспеціалізована оптова торгівля
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, неспеціалізована
оптова торгівля, роздрібна торгівля
іншими продуктами харчування в
спеціалізованих магазинах.

Згідно акту від 29.05.2013 року за №
1622/224/32495188 у період з 22.05.2013 року по 23.05.2013
року, з урахуванням наказу від 21.05.2013
року за № 703, було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України ТОВ
«Молагробізнес» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 32495188) під час
здійснення взаємовідносин з ТОВ
«Дидактика» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 34735238) за період січень
2012 року.

В ході проведеної перевірки
відповідачем були зроблені наступні
висновки щодо порушення ТОВ
«Молагробізнес» норм чинного
податкового законодавства України, а
саме:

- нереальність здійснення
господарських відносин з ТОВ
«Молагробізнес», а саме: встановлена
відсутність об'єктів оподаткування та
неможливість реального здійснення ТОВ
«Молагробізнес» операцій по ланцюгу з
постачальником ТОВ «Дидактика» за
період - січень 2012 року;

- порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
податок на додану вартість на загальну
суму - 10 574, 06 грн. у січні 2012 року;

- порушення пп. 14.1.27, пп. 14.1.36 п. 14.1
ст. 14, пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, в результаті чого було
занижено податок на прибуток
приватного підприємства за І квартал
2012 року на суму - 11 103, 33 грн.

Дані висновки стали підставою для
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 20.06.2013 року за
№№ , , якими збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
- 11 103, 33 грн. та нараховані штрафні
(фінансові) санкції у сумі - 5 551, 67 грн.,
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму - 10 574, 00 грн. та
нараховані штрафні (фінансові) санкції
у розмірі - 5 287, 00 грн. відповідно.

Позивач не погодився ані з висновками
податкового органу, зробленими за
результатами проведеної перевірки, ані
з винесеними податковими
повідомленнями-рішеннями. Тому,
скористався наданим йому податковим
законодавством правом щодо оскарження
таких в адміністративному та судовому
порядку. Та надав Державній податковій
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області свої заперечення на акт
перевірки, відповідні скарги до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області,
Міністерству доходів і зборів України.
Проте, за результатами
адміністративного оскарження винесені
податкові повідомлення-рішення були
залишені в силі та без змін, а скарги -
без задоволення. У зв'язку із чим
позивач з метою захисту свого
порушеного права звертається до
адміністративного суду із даним
позовом, оскаржуючи податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 20.06.2013
року за №№ , ,
правомірність/протиправність
винесення яких і становить предмет
доказування в даній адміністративній
справі.

Так, у період, що перевірявся ТОВ
«Молагробізнес» мало господарські
взаємовідносини із ТОВ «Дидактика».

14.01.2012 року між ТОВ «Молагробізнес» та
ТОВ «Дидактика» було укладено договір
поставки молока за № 183. Відповідно до
умов вказаного договору постачальник -
ТОВ «Дидактика» зобов'язувалось
поставити, а покупець - ТОВ
«Молагробізнес» прийняти та оплатити
цільне молоко, молочну сировину. Якість
молока повинна була відповідати
діючому державному стандарту ДСТУ 3662-97,
а також діючим санітарним та
ветеринарним нормам, правилам та
якісним показникам. Також за умовами
договору поставка молока
здійснювалась партіями у межах
узгоджених сторонами об'ємах на умовах
франко-склад постачальника - ТОВ
«Дидактика».

На підтвердження реальності
проведеної господарської операції
представником позивача було надано
суду копії відповідного договору
поставка молока, протоколу № 1
узгодження цін до договору поставки
молока № 183 від 14.01.2012 року, видаткових
накладних, податкових накладних,
товарно-транспортних накладних на
перевезення молочної сировини, угода
про залік зустрічних однорідних вимог
від 01.03.2012 року. Дані копії первинних
документів є наявними в матеріалах
справи.

Суд приймає вказані письмові докази в
якості належних у відповідності до
положень ст.ст. 69, 70, 71 КАС України.

У своєму акті перевірки відповідач
вказує, що фактично у перевіряємий
період ТОВ «Молагробізнес»
здійснювало виробництво молочної
продукції.

Для проведення перевірки своєчасності
відображення в обліку та звітності
операцій по господарських відносинах з
ТОВ «Дидактика» податковим органом
використано копії первинних
документів, надані суб'єктом
господарювання: податкові/видаткові
накладні, банківські документи, картка
рахунку 361: установчі документи,
договори, податкові декларації з
податку на додану вартість за
відповідні періоди: за січень 2012 року
від 17.02.2012 року, відповідно до якої
податковий кредит складає - 834 492, 00 грн.,
податкові зобов'язання - 898 284, 00 грн.
Висновки про те, що позивач здійснював
господарські операції з використанням
підприємства з ознаками фіктивності -
ТОВ «Дидактика» - та те, що діяльність
такого була спрямована на отримання
податкової вигоди, що виразилось в
декларуванні незаконно сформованого
податкового кредиту, валових витрат,
відповідач робить на підставі даних
акту Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України ТОВ
«Дидактика» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 34735238) з ТОВ «Інфотерм»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31343537), ПП «СВ Гермес» (ідентифікаційний
код юридичної особи - 36293292), ПВП
«Форест» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 25158848) за період
червень 2011 року, ТОВ «Олімп»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
31441243), ТОВ «Пасіфік» (ідентифікаційний
код юридичної особи - 31684481), БПП «Сура»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
30668399) за період вересень 2011 року, ПП «СВ
Гермес» (ідентифікаційний код
юридичної особи - 36293292) за березень 2011
року, ТОВ «Кафепродакшн»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
37275541) за січень 2011 року від 21.12.2012 року
за № 7209/22-4/34735238. При цьому в акті
перевірки службовці відповідача
стверджують, що операції з поставки по
ланцюгу: ТОВ «Молагробізнес» - ТОВ
«Дидактика» - не містять у суті своїй
розумних економічних або інших причин
(ділової мети) систематичного (протягом
місяця) придбання та продажу товарів та
не спричиняють реального настання
правових наслідків. Та перевіркою не
встановлено факту поставок товарів по
вищевказаному ланцюгу, визначено
відступіть об'єкту оподаткування в
розумінні ст. 185 Податкового кодексу
України. А це стало підставою для
посилань податкового органу на
завищення податкового кредиту у січні
2012 року на суму - 10 574, 06 грн., завищення
податку на додану вартість на - 10 574, 06
грн. у вказаний період, заниження
податку на прибуток приватних
підприємств за І квартал 2012 року на
суму - 11 103, 33 грн.

Проте, з цього приводу суд зазначає
таке.

Згідно пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Податкового
кодексу України встановлено
презумпцію правомірності рішень
платника податку, яка полягає в тому, що
в разі якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків,
застосуванню підлягає закон, який
трактується на користь платника
податку.

Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
та/або податкового кредиту з податку на
додану вартість. За змістом указаної
норми відповідні витрати і податковий
кредит вважаються сформованими
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

При цьому з урахуванням норм статей 61
та 44 Податковою кодексу України саме на
контролюючі органи покладається
обов'язок контролювати правильність
формування даних податкового обліку
платників податків, у тому числі щодо
правильності складення та
достовірності первинних документів.

У відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 85.2, п. 85.4, п. 85.8
ст. 85 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам органів
державної податкової служби у повному
обсязі всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові
особи органу державної податкової
служби мають право отримувати у
платників податків належним чином
завірені копії первинних
фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів, що
свідчать про приховування (заниження)
об'єктів оподаткування, несплату
податків, зборів (обов'язкових
платежів), порушення вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Посадова (службова) особа органу
державної податкової служби, яка
проводить перевірку, у випадках,
передбачених цим Кодексом, має право
отримувати від платника податків або
його законних представників копії
документів, що належать до предмета
перевірки. Такі копії повинні бути
засвідчені підписом платника податків
або його посадової особи та скріплені
печаткою (за наявності).

Так, згідно із п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з
постачання товарів, послуг.

Отже, для цілей перевірки дотримання
вимог податкового законодавства та
можливого визначення грошових
зобов'язань у разі неналежного
дотримання платником податків цього
законодавства, контролюючому органу у
даному випадку первинно слід
встановити зміст та реальність
господарської операції.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV
(у відповідній чинній редакцій)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (у відповідній
чинній редакцій) визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.

Проте, відповідач не дослідив
відповідні первинні документи на
підтвердження реальності проведеної
господарської операції та передчасно
зробив висновки щодо нереальності
наслідків, заради яких позивачем було
укладено вищезазначений правочин.

Відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Отже, лише в разі фактичного здійснення
господарської операції документ може
вважатися первинним та тим самим
підтверджувати реальність проведення
такої господарської операції. А, якщо
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством. Для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, яка має спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України визначено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Визначення податкового кредиту надано
пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України. Так, податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до положень п. 200.1 ст. 200
Податкового кодексу України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Аналіз вищевикладених норм
податкового законодавства показує, що
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності. Тому, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтвердженні
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Це належним
чином і було зроблено позивачем та
підтверджується матеріалами справи.

Також в акті перевірки відповідач
самостійно зазначив, що ТОВ
«Дидактика» були виписані
податкові/видаткові накладні,
відповідно до яких загальна сума за
товар - молоко 1 сорту - становить 63 444, 35
грн., в тому числі податку на додану
вартість (ПДВ) - 10 574, 06 грн. При цьому
безпідставно вказуючи на відсутність
факту поставки товару, що не відповідає
дійсності та суперечить фактичним
обставинам, що склались та вбачаються з
даних перинних документів, які є
наявними в матеріалах справи.

Що стосується посилань відповідача на
дані акту перевірки Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська, про що
зазначалось судом вище, то такі є
хибними. Адже пунктами 4, 6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України № 984 від 22.12.2010 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 (є
чинним) визначено, що акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Отже, лише безпосереднє дослідження
первинної документації або інших
документів, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів є підставою для викладу
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. А
посилання на вказаний акт перевірки
іншої податкової служби є
безпідставним та не свідчить про
наявність факту відповідних порушень
вимог податкового законодавства
України з боку ТОВ «Молагробізнес».

Також щодо висновків податкової
інспекції про порушення ст. 14 та
відсутність ділової мети в
господарській діяльності ТОВ
«Молагробізнес», то такі не знайшли
свого підтвердження під час судового
розгляду справи. Так, у відповідності
до положень пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Поставлена на умовах вищевказаного
договору молочна сировина була
використана позивачем у власній
господарській діяльності для
виробництва відповідної молочної
продукції, яка була реалізована в
торговельних мережах на території
України. Даний факт знайшов своє
підтвердження під час судового
розгляду справи. Тому, твердження
податкової інспекції з приводу того, що
операції поставки продукції по ланцюгу
постачання ТОВ «Дидактика» - ТОВ
«Молагробізнес» не містять у суті
своїй розумних економічних або інших
причин (ділової мети) систематичного
(протягом місяця) придбання та продажу
товарів, не спричиняють реального
настання правових наслідків, по
ланцюгу постачання відсутній об'єкт
оподаткування в розуміння ст. 185
Податкового кодексу України - є
безпідставними та такими, що не
відповідають дійсності.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Отже, з урахуванням вищевикладеного
суд приходить до висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№№ , є протиправними та
підлягають скасуванню.

Також суд зазначає, що відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Положеннями ст. 87 КАС України
передбачено, що судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати і звільнення від сплати
встановлюються законом.

На підтвердження сплати судового збору
за подання адміністративного позову
майнового характеру позивач надав суду
оригінал квитанції № N15JM35498 від 10.10.2013
року на суму - 326, 00 грн.

Отже, суд вважає за необхідне присудити
на користь позивача, який не є суб'єктом
владних повноважень з Державного
бюджету України суму судового збору у
розмірі 326,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що даний адміністративний позов
підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Молагробізнес» до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.06.2013 року за
№№ , - задовольнити
повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств на суму - 11 103, 33
грн. та нараховані штрафні (фінансові)
санкції у сумі - 5 551, 67 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.06.2013 року за
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) на суму - 10 574, 00
грн. та нараховані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі - 5 287, 00 грн.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Молагробізнес»
(ідентифікаційний код юридичної особи -
32495188) суму судового збору у розмірі - 326,
00 грн. (триста двадцять шість гривень 00
копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
відкладення виготовлення постанови в
повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкт владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною четвертою
статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови.

Суддя
А.Ю. Рищенко