Справа № 827/2938/13-а
Суддя: Прохорчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2014 року Справа
№827/2938/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя в складі:

головуючого судді - Прохорчук О.В.,

секретар судового засідання - Олійник
С.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 1939 від
21.11.2013,

відповідача - не з'явився,

розглянувши справу у письмовому
провадженні в приміщенні суду в місті
Севастополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Севастопольської
міської державної адміністрації про
скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Севастопольської міської державної
адміністрації про скасування
розпорядження "Про скасування
розпорядження голови міської
державної адміністрації від 31.12.2009 №
1177-р" № 628-р від 10.05.2011.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Севастопольська міська державна
адміністрація, скасовуючи власне
розпорядження, перевищила надані їй
Законом України "Про місцеві державні
адміністрації" та Конституцією України
повноваження.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні.

16.12.2013 до канцелярії суду від
представника відповідача надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

Суд ухвалив розглянути справу у
письмовому провадженні, оскільки
відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.12.2009
розпорядженням Севастопольської
міської державної адміністрації № 1177-р
ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, орієнтовною площею 0,1
га, для індивідуального дачного
будівництва та зобов'язано гр.ОСОБА_2
протягом одного року надати до
Севастопольської міської державної
адміністрації розроблений і
погоджений у встановленому законом
порядку проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з
урахуванням умов, вказаних у висновках
відповідних органів та організацій за
матеріалами вибору земельної ділянки.

Вказане розпорядження видане
відповідно до статей 17, 51, 52, 116,118, 121,151,
173, 180 пункту 12 розділу X Земельного
кодексу України, статті 26 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", Закону України "Про
планування та забудову територій", на
підставі заяви ОСОБА_2, матеріалів
погодження місця розташування та
цільового призначення земельної
ділянки, погодження і висновків
органів, передбачених статтею 151
Земельного кодексу України,
містобудівної документації,
погодженої головним архітектором
міста.

12.01.2010 висновком постійно діючої в
місті Севастополі комісії щодо
розгляду питань, пов'язаних з
узгодженням документації по
землеустрою, був узгоджений проект
землеустрою позивача щодо відведення
земельної ділянки з встановленням меж
в натурі (на місцевості) для
індивідуального дачного будівництва,
площею 0,1 га, за адресою: АДРЕСА_2.

17.03.2011 прокурором міста Севастополя в
порядку нагляду до Севастопольської
міської державної адміністрації
внесено протест № 07/4-314 вих-11 з вимогою
скасувати розпорядження "Про
затвердження матеріалів вибору і
надання дозволу гр. ОСОБА_2 на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, для індивідуального
дачного будівництва" від 31.12.2009 № 1177-р.

Протест внесений на підставі статті 21
Закону України "Про прокуратуру", у
зв'язку з порушенням Севастопольською
міською державною адміністрацією під
час видання опротестованого
розпорядження статей 118,149 Земельного
кодексу України.

Відповідно до статей 2, 13, 25, 43 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації", на підставі протесту
прокуратури міста Севастополя від
17.03.2011 № 07/4-314 вих-11 Севастопольською
міською державною адміністрацією
10.05.2011 прийнято розпорядження № 628-р
"Про скасування розпорядження голови
міської державної адміністрації від
31.12.2009 № 1177-р".

Відповідно до статті 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 118
Конституції України виконавчу владу в
областях і районах, містах Києві та
Севастополі здійснюють місцеві
державні адміністрації.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" місцева державна
адміністрація є місцевим органом
виконавчої влади і входить до системи
органів виконавчої влади.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Умовою визнання акта недійсним
є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Організацію, повноваження та порядок
діяльності місцевих державних
адміністрацій визначено Законом
України "Про місцеві державні
адміністрації" № 586-XIV від 09.04.1999.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації" на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно з частинами 1, 2 статті 43 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" акти місцевих державних
адміністрацій, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
актам Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду. Розпорядження голови
державної адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, Кабінетом
Міністрів України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Таким чином, у зазначеній нормі права
законодавцем чітко обумовлено коло
суб'єктів, яким надано повноваження
скасовувати розпорядження голови
державної адміністрації. Такими
суб'єктами є Президент України, Кабінет
Міністрів України, голова місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або суд. Отже, скасування власного
розпорядження державною
адміністрацією свідчить про вихід нею
за межі власних повноважень та
суперечить вимогам Закону України "Про
місцеві державні адміністрації", що є
підставою для задоволення позовних
вимог.

Крім того, частиною восьмою статті 118
Конституції України визначено, що
рішення голів місцевих державних
адміністрацій, що суперечать
Конституції та законам України, іншим
актам законодавства України, можуть
бути відповідно до закону скасовані
Президентом України, або головою
місцевої державної адміністрації
вищого рівня.

Також, у статті 39 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"
визначено вичерпний перелік
повноважень голів місцевих державних
адміністрацій, до якого не входить
скасування власних попередніх
розпоряджень або розпоряджень
колишнього голови.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відсутність у
Севастопольської міської державної
адміністрації законних підстав для
видання розпорядження № 628-р від 10.05.2011.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов
висновку, що до повноважень голови
місцевої державної адміністрації не
належить право скасування власних
розпоряджень.

Аналогічна позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від
05.03.2012 у справі за позовом ОСОБА_4 до
Севастопольської міської державної
адміністрації, третя особа - Закрите
акціонерне товариство "С.Перовської",
про визнання протиправним та
скасування розпорядження.

Крім цього, в рішенні Конституційного
Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (у
справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення. Тому, на думку Конституційного
Суду України, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 на
підставі розпорядження
Севастопольської міської державної
адміністрації № 1177-р від 31.12.2009
отримано дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, розташованої за адресою:
АДРЕСА_2, для індивідуального дачного
будівництва, який згодом позивачем був
узгоджений.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що зазначене розпорядження є
ненормативним правовим актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію фактом його
виконання, тому не може бути в
подальшому скасоване державною
адміністрацією.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд зазначає, що позивачем
надані достатні докази, які свідчать
про обґрунтованість його позовних
вимог.

Доводи позивача не спростовані
відповідачем, як того прямо вимагає
частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
162 у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про: визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення;

Таким чином, оскаржуване розпорядження
визнається судом протиправним та
підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене,
адміністративний позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Севастопольської
міської державної адміністрації "Про
скасування розпорядження голови
міської державної адміністрації від
31.12.2009 № 1177-р" № 628-р від 10.05.2011.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 68,82 грн. (шістдесят вісім
гривень вісімдесят дві копійки).

Постанова може бути оскаржена у строки
і порядку, встановлені частинами
першою, другою статті 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
до Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя підпис О.В. Прохорчук
Постанову складено та підписано в
порядку частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
25 січня 2014 року.

Згідно з оригіналом.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя
О.В.
Прохорчук