Справа № 810/3533/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/3533/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київської митниці Міндоходів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Самсунг Електронікс
Україна Компані» до Київської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Самсунг Електронікс
Україна Компані» звернулося до
Київського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Київської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень № 53 та №
54 від 11 квітня 2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до наказу
Київської обласної митниці № 151 від 18
березня 2013 року з 18 березня 2013 року по 19
березня 2013 року проведено невиїзну
документальну перевірку митного
оформлення товарів (холодильники
моделей RL63GAERS1/BWT, RL59GDEIH1/BWT, RSH7ZNRS1/BWT,
торгова марка - «Samsung» виробник - «Samsung
Electronics Poland Manufacturing Sp. Z. О. О.», країна
виробництва - Польща), що ввозились
позивачем в межах контракту № SELS01 від 05
липня 2011 року.

За результатами проведеної перевірки
встановлено, що поставки товару в
Україну здійснювались в рамках
зовнішньоекономічного контракту № SELS01
від 05 липня 2011 року та доповнень до
нього № 02 від 22 вересня 2011 року, № 03 від
21 листопада 2011 року, № 5 від 01 липня 2012
року, укладених між компанією «SAMSUNG
ELECTRONICS EUROPE LOGISTICS B.V.» та ТОВ «САМСУНГ
ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА КОМПАНІ».

18 вересня 2012 року під час пропуску
зазначеного товару на митну територію
України у якості підстави для
переміщення Ягодинській митниці
надано інвойси №№ , від 13
вересня 2012 року, відповідно до яких
загальна вартість товару становила 32 603
дол. США (відповідно до курсу НБУ станом
на 28 вересня 2012 року - 260 595,78 грн.),
виставлені компанією «SAMSUNG ELECTRONICS EUROPE
LOGISTICS B.V.» (Нідерланди) українському
товароотримувачу ТОВ «САМСУНГ
ЕЛЕКТРОНІКС УКРАЇНА КОМПАНІ».

18 вересня 2012 року під час проведення
прикордонно-митного контролю
автомобіля, яким переміщувався
вказаний вантаж, у водія Лукашевського
Зігмунда виявлено польську експортну
декларацію № MRN 12PL391010E0292559 від 13 вересня
2012 року, відповідно до якої вартість
товарів становила - 136 384,13 польських
злотих .

Вказаний товар ввозився на умовах
поставки СІР (Гостомель), та 19 вересня
2012 року доставлений на митний пост
«Гостомель» в зону діяльності
Київської обласної митниці.

19 вересня 2012 року до митного поста
«Гостомель» Київської обласної
митниці брокером ДП «Кюне і Нагель»
Мальчиком С.А., який діяв на підставі
договору доручення на декларування
товарів № КН -72 FZ від 30 жовтня 2009 року,
подано митну декларацію в режимі «ІМ-40»
та товаросупровідні документи, в тому
числі зовнішньоекономічний контракт №
SELS01 від 05 липня 2011 року з додатками до
нього: № 02 від 22 вересня 2011 року, № 03 від
21 листопада 2011 року, № 5 від 01 липня 2012
року, та інвойси №№ , від 13
вересня 2012 року на вантаж «комбіновані
холодильники-морозильники, з окремими
зовнішніми дверима, місткістю понад 340
л, побутові, нові, торгівельної марки
Samsung».

19 вересня 2012 року подану митну
декларацію прийнято до митного
оформлення та присвоєно реєстраційний
№ 125170000/2012/238608, згідно з якою заявлена
декларантом митна вартість товарів
склала - 260 595,78 грн.

27 вересня 2012 року на підставі наданих
документів та наявної інформації
сектором по контролю за правильністю
визначення митної вартості відділу
митних платежів Київської обласної
митниці прийнято рішення про
коригування вартості № 125000004/2012/011193/1
відносно задекларованих за вказаною МД
товарів, згідно з яким вартість партії
товарів встановлена на рівні 42 974,31 дол.
США, що по курсу НБУ на день митного
оформлення складало 343 493,66 грн.

У подальшому позивач звернувся до
Київської обласної митниці із заявою
про здійснення митного оформлення
партії товару із застосуванням
процедури, передбаченої ст. 55 Митного
кодексу України, тобто під гарантію
сплати до Державного бюджету сум
податків і зборів відповідно до митної
вартості товарів, визначеної митним
органом.

26 лютого 2013 року у межах проведеної
Київською обласною митницею перевірки
законності ввезення на митну територію
України ТОВ «САМСУНГ ЕЛЕКТРОНІКС
УКРАЇНА КОМПАНІ» товару «комбіновані
холодильники-морозильники» одержано
інформацію митних органів Польської
Республіки, відповідно до якої
продавцем товару виступає компанія
«SAMSUNG Electronics Poland Manufacturing Sp.z o.o.» (Польща),
а покупцем - ТОВ «САМСУНГ ЕЛЕКТРОНІКС
УКРАЇНА КОМПАНІ» (Україна).

За змістом польської експортної
декларації № MRN 12PL391010E0292559 від 13 вересня
2012 року, наданої митними органами
Польської Республіки, поставку товару
здійснено відповідно до інвойсів №№
, , та вартість вказаного
товару становила 136 384,13 польських
злотих.

Відповідно до наданих митними органами
Республіки Польща інвойсами, вартість
холодильників моделі RL63GAERS1/BWT склала 2
999,35 польських злотих (на день митного
оформлення по курсу НБУ становить - 7
448,56 грн.), вартість холодильників
моделей RL59GDEIH1/BWT склала 2 083,23 злотих (на
день митного оформлення по курсу НБУ
становить - 5 173,48 грн.).

У зв'язку з наведеним митний орган
прийшов до висновку про заниження
митної вартості імпортованого
позивачем товару шляхом заявлення
недостовірних відомостей щодо ціни
товару через надання фальсифікованих
інвойсів.

На підставі вищевикладеного першим
заступником начальника Київської
обласної митниці Штакіним О.С. прийнято
податкові повідомлення-рішення: № 53
від 11 квітня 2013 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання з мита на
товари, що ввозяться на митну територію
України, в сумі 36 374,35 грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
50 % від суми грошового зобов'язання в
розмірі 18 187,18 грн.; № 54 від 11 квітня 2013
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 152 772,34 грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
50 % від суми грошового зобов'язання в
сумі 76 386,17 грн.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та вважаючи
їх протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 05
липня 2011 року між позивачем та Samsung
Electronics Europe Logistics B.V. (надалі - «SEEL»)
укладено контракт № SEEL01, згідно з яким
позивач ввозить товари на митну
територію України товари торгової
марки «Samsung», серед яких, зокрема,
холодильники торгової марки «Samsung»,
виготовлені на виробничих потужностях
SEPM.

За умовами укладеного контракту, у
вересні 2012 року SEEL здійснило продаж
товарів на користь позивача згідно з
інвойсом № на суму 7 049 дол. США та
інвойсом № на суму 25 554 дол. США.

Відповідно до додаткових роз'яснень
митних органів Республіки Польща від 19
березня 2013 року, наданих на адресу
Департаменту по боротьбі з
контрабандою, аналізу ризиків та
протидії корупції Державної митної
служби України, SEPM є виключно
відправником товару, не продавало
товар позивачу та допустило помилки
при заповненні експортних митних
декларацій, зокрема, декларуванні
вартості товару, а саме: вартість
товару відповідно до експортної
декларації (MRN) № 12PL391010E0292559.

Крім того, листом митних органів
Республіки Польща від 28 травня 2013 pоку,
який надано на запит Держмитслужби
України у зв'язку із наданням
суперечливої інформації в попередніх
листах, митна вартість товарів під час
перетину ним кордону ЄС має базуватися
на рахунках-фактурах, виданих SEEL. Крім
того, митні органи Польської
Республіки також повторно зазначили,
що SEPM допустило помилки при заповненні
експортних митних декларацій, зокрема,
декларуванні вартості товару, та такі
помилки були виправлені.

Також, згідно з постановою
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 26 квітня 2013 року
встановлено, що митні органи
Республіки Польща в додатковому листі
від 19 березня 2013 року спростували
інформацію, надану митними органами
Республіки Польща в їх попередньому
листі від 28 січня 2013 року, та фактично
підтвердили правильність підходу
позивача до визначення митної
вартості.

Крім того, митні органи Республіки
Польща листом № 390000-IOPW-0707-24/13/AJ від 18
березня 2013 року роз'яснили для SEPM
порядок декларування товару у ланцюгу
поставок (якщо SEPM продає товари SEEL, a SEEL,
у свою чергу, продає товари позивачу,
при цьому відвантаження товарів
здійснюється безпосередньо із заводу
SEPM до позивача). Зокрема, у зазначеному
листі митні органи роз'яснили, що у
якості експортера товару в цій
ситуації можливо зазначити як SEPM, так і
SEEL. Але у будь-якому випадку вартість
товару у експортній митній декларації
повинна відображувати вартість
продажу товару між SEEL та позивачем.

Також, митні органи Польської
Республіки у листі від 28 травня 2013 року
повторно звернули увагу на те, що під
час перетину митного кордону ЄС вірна
митна вартість товарів має базуватись
на рахунках-фактурах, виданих саме SEEL
на користь позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, факт
оплати позивачем за товари згідно з
інвойсами № на суму 7 049 дол. США
та № на суму 25 554 дол. США,
виписаними SEEL, підтверджено
банківськими платіжними документами
позивача, наявними в матеріалах справи.

Також, факт отримання оплати за товари
у розмірі, зазначеному в інвойсах SEEL №
та № , підтверджується
витягом з бухгалтерських даних SEEL.

Згідно з висновком ДП
«Держзовнішінформ» № 12/170 від 30 квітня
2013 року, ціни, встановлені для позивача,
не суперечать цінам виробника та
відповідають рівню цін, що
задекларований позивачем під час
митного оформлення товарів.

Крім того, згідно з розділом 4 Угоди про
ціноутворення, укладеної 31 грудня 2012
року між Міністерством фінансів
Республіки Польща та SEPM, Міністерство
фінансів Республіки Польща
підтвердило правомірність підходу SEPM,
відповідно до якого компенсація
інвестицій та простою виробництва SEPM,
що мали місце в попередніх періодах,
можуть бути компенсовані в межах
контракту купівлі-продажу товарів,
укладеного між SEPM та SEEL, шляхом
впровадження SEPM додаткової націнки на
товари.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 49 Митного кодексу України,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: - декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; - зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); - якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; - за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; -
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; - копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; - якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом ч. 3 ст. 53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: - договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; - рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); -
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); - виписку з бухгалтерської
документації; - ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; -
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; - копію
митної декларації країни відправлення;
- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з ч. 4 ст. 53 МК України, у разі якщо
митний орган має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: - виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; - довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; -
розрахунок ціни (калькуляцію).

За змістом ч. 5 ст. 53 МК України,
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України, митний
орган з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право: -
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; - у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; - у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; - проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; - звертатися до митних
органів інших країн із запитами щодо
надання відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості; - застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

За змістом ч. 6 ст. 54 МК України, зокрема,
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: - невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; - неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; - невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; - надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте
митним органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 55 МК України, у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Згідно зі ст. 57 МК України, визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з ч. 2 ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України,
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з ч. 1 ст. 345 МК України,
документальна перевірка - це
сукупність заходів, за допомогою яких
митні органи переконуються у
правильності заповнення митних
декларацій, декларацій митної вартості
та в достовірності зазначених у них
даних, законності ввезення
(пересилання) товарів на митну
територію України або на територію
вільної митної зони, вивезення
(пересилання) товарів за межі митної
території України або за межі
території вільної митної зони, а також
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 351 МК України,
предметом документальних невиїзних
перевірок є дані про своєчасність,
достовірність, повноту нарахування та
сплати митних платежів при переміщенні
товарів через митний кордон України
підприємствами, а також при
переміщенні товарів через митний
кордон України громадянами з поданням
митної декларації, передбаченої
законодавством України для
підприємств.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

При вирішенні справи колегія суддів
враховує також правову позицію Вищого
адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 2198/11/13-11 від 24 листопада 2011 року,
згідно з яким щодо застосування
підвищених розмірів штрафів у разі
повторного виявлення податкових
порушень, як це передбачено пунктом 123.1
статті 123 Податкового кодексу України,
судам слід мати на увазі таке.

Визначені розглядуваною законодавчої
нормою санкції застосовуються не за
сам факт повторного виявлення
будь-яких порушень, а за повторне
вчинення протиправних діянь за
обставин, передбачених підпунктами
54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України.

Тому повторність визначення
контролюючим органом протягом 1095 днів
суми податкового зобов'язання,
зменшення суми бюджетного
відшкодування слід застосовувати в
розрізі кожного окремого з податкових
порушень, передбачених підпунктами
54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України. Тобто
повторним у розумінні статті 123
Податкового кодексу України є
визначення контролюючим органом
податкових зобов'язань внаслідок
вчинення одного й того самого
порушення: або неподання податкової
декларації, або заниження податкових
зобов'язань з окремого виду податку,
або завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість тощо.

У разі повторного визначення
податкових зобов'язань за вчинення
різних податкових порушень (наприклад,
спочатку внаслідок виявлення
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, а згодом
протягом 1095 днів через виявлення
завищення суми бюджетного
відшкодування) підвищений розмір
відповідальності застосовуватися не
повинен.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, протягом попередніх 1095 днів
до позивача не застосовувалися штрафні
санкції за порушення, аналогічне тому,
щодо якого винесено податкові
повідомлення-рішення № 53 та № 54 від 11
квітня 2013 року.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає неправомірними та
необґрунтованими дії відповідача щодо
прийняття податкових
повідомлень-рішень № 53 та № 54 від 11
квітня 2013 року, оскільки подані
позивачем під час митного оформлення
товарів документи обґрунтовують
необхідність застосування основного
методу визначення митної вартості
товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій щодо прийняття
податкових повідомлень-рішень № 53 та №
54 від 11 квітня 2013 року, що
підтверджується наведеними
законодавчими нормами та наявними
матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Самсунг Електронікс
Україна Компані» до Київської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення,
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.