Справа № 2а-2666/11/1370
Суддя: Кравчук Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2014-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-2666/11/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді
за участі секретаря судового засідання
представника позивача
розглянувши справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області до
ОСОБА_2, третя особа на стороні
відповідача - Управління
Державтоінспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області та
КБ "Приватбанк" про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
10.03.2011 р. Державна податкова інспекція у
Сихівському районі м. Львова,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Сихівському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
звернулась до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_2 податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є
власником автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4,
д.н.з НОМЕР_1, 2000 р.в., а 24.02.2010 р. проведено
його першу реєстрацію. Однак
відповідно до Закону України "Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів" при першій реєстрації не
сплатив податок з власників
транспортних засобів до місцевого
бюджету, що становить в даному випадку
надійшов, а тому він фактично не
сплачений та підлягає стягненню
податковим органом в примусовому
В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав.
ОСОБА_2позовні вимоги заперечував. В
письмових поясненнях зазначив, що
автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, д.н.з НОМЕР_1,
2000 р.в., № кузова НОМЕР_4 справді
купував, але податок був сплачений
через касу Західного ГРУ "Приватбанк",
яка знаходиться в приміщенні
Львівського ВРЕР УДАІ, касир видала
відповідну квитанцію, яка і була
підставою реєстрації автомобіля. Копії
квитанції не має, однак така, вважає,
повинна бути в реєстраційній справі,
оскільки в протилежному випадку органи
ДАІ не здійснили б реєстрацію
автомобіля. Не вбачає в своїх діях вини,
оскільки обов'язок платника податків
Управління Державтоінспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області та КБ "Приватбанк" заперечень
по суті спору не надали.
Дослідивши надані докази, Суд
встановив наступні факти та відповідні
Львівський відділ реєстраційно -
екземенаційної роботи Управління ДАІ
Головного УМВС України у Львівській
області надав інформацію ДПА у
Львівській області про фізичних осіб,
якими протягом 2008 р.- 2010 р.
здійснювалась перша реєстрація
вантажних автомобілів в Україні та
інформація про сплату податку по яких
підлягає перевірці органами державної
податкової служби. Серед зазначених
фізичних осіб вказано і ОСОБА_2.
Згідно з даними Управління державної
автомобільної інспекції Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області на
ім'я ОСОБА_2 вперше зареєстровано 24.02.2010
р. VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, д.н.з НОМЕР_1, 2000 р.в., №
Управління Державтоінспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області надало копію реєстраційної
справи зазначеного транспортного
засобу, в якій наявні: заява № 6304 від
20.02.2010 р. на видачу тимчасового талону
та д.н.з. НОМЕР_1, посвідчення про
реєстрацію НОМЕР_5, видане Львівською
митницею 02.02.2010 р., згідно з яким т.з.
ввезений та територію України ОСОБА_3,
ВМД, довідка-рахунок, свідоцтво. В
матеріалах реєстраційної справи
відсутня квитанція про сплату податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
фактичного надходження на рахунок
відповідного бюджету сум податку не
відбулося. Листом від 04.11.2010р. № 5949 ЗАТ
"КБ "Приватбанк" повідомило ДПА у
Львівській області, що за даними ЗАТ "КБ
"Приватбанк", датою операції є 24.02.2010 р.,
квитанції про сплату податку з
власників транспортних засобів,
сплаченого ОСОБА_2 не знайдено.
ОСОБА_2 не заперечує факт належності
йому в 2010 р. т.з. VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, д.н.з
НОМЕР_1, 2000 р.в., № кузова НОМЕР_4, його
реєстрацію на своє ім'я, пояснив, що
податок сплачував. З метою доведення
факту вчинення відносно нього злочину,
оскільки згодом сплачені кошти за
реєстрацію не надійшли до одержувача
бюджету, звернувся до Прокуратури
Львівської області із заявою про
Судом встановлено, що слідчим відділом
прокуратури Львівської області
порушено кримінальну справу № 181-0311та
№ 181-0290 щодо службових осіб Львівського
ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській
області за ознаками злочинів,
передбачених ч. 3 ст. 364, ч.1,3 ст. 358 КК
України (зловживання службовим
становищем та перевищення службових
повноважень, використання
невстановленими особами підроблених
документів). З цієї підстави
провадження у справі зупинялось.
Вироком Шевченківського районного
суду м. Львова від 01.07.2013 р. (справа №
1-233/11) по обвинуваченню ОСОБА_4,
начальника Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУ МВС України у Львівській
області встановлено що, «….протягом
січня 2009 - березня 2010 років у
Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у
Львівській області проведено
реєстрацію транспортних засобів без
сплати та із частковою сплатою податку
з власників транспортних засобів на
наступних фізичних осіб…».

Вироком Личаківського районного суду
м. Львова від 13.11.2013 р. (справа № 1/463/51/13)
по обвинуваченню ОСОБА_5, заступника
начальника Львівського відділу
реєстраційно - екзаменаційної роботи
ДАІ ГУМВС України у Львівській області
встановлено, що «…неналежно виконуючи
свої службові обов'язки, через
несумлінне ставлення до них, упродовж
грудня 2009 - березня 2010 років провів
первинну реєстрацію т.з. без сплати
податку (або з частковою сплатою)».

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винними у
вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.
367 КК України.

Однак серед фізичних осіб, на ім'я яких
зазначені службові особи проводили
первинну реєстрацію транспортних
засобів без сплати податку, ОСОБА_2 не
вказано ні у вироку Шевченківського
районного суду м. Львова від 01.07.2013 р., ні
у вироку Личаківського районного суду
м. Львова від 13.11.2013 р. Доказів про
визнання ОСОБА_2 потерпілим не надав,
про подальший результат заяви про
вчинення злочину не повідомив.

Львівська філія ДП "Інформаційний
центр" Міністерства юстиції України на
запит суду надала витяг з Єдиного
реєстру довіреностей про видання від
імені ОСОБА_2 довіреності іншим особам
на право на право придбання, будь-якого
відчуження належних йому транспортних
засобів. Надано витяг з Єдиного реєстру
довіреностей згідно з яким приватним
нотаріусом посвідчено 29.01.2010 р. від
імені ОСОБА_2 довіреність на
представників ОСОБА_3, ОСОБА_7 на право
придбання транспортних засобів; 19.05.2010
р. нотаріально посвідчено довіреність
від імені ОСОБА_2 на представника
ОСОБА_8 на право розпорядження т.з.
VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, д.н.з НОМЕР_1, 2000 р.в., №
кузова НОМЕР_4.

Таким чином, спір виник щодо сплати
фізичною особою податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів. У
зв'язку з цим доказуванню у даній
справі підлягає доведеність факту
сплати податку.

Вирішуючи спір, Суд виходить з
наступного. Відповідно до ст. 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Закон України "Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів" від
11.12.1991 р. порушення якого встановлено
податковим органом, та Закон України
від 25.06.1991, № 1251-XII "Про систему
оподаткування", Закон України від 21.12.2000
р. № 2181-III "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" втратили чинність з 01 січня 2011
року, згідно з Податковим кодексом
України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. .

Спірні правовідносини виникли до 01.01.2011
року, а саме в 2009 р., тому положення
Закону України "Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів" та "Про
систему оподаткування", "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" застосовуються
Судом при вирішенні спору.

Стаття 14 Закон України "Про систему
оподаткування" передбачала, що до
загальнодержавних належать, зокрема,
такі податки і збори (обов'язкові
платежі), як податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів. Порядок
сплати даного податку до 01.01.2011 р. було
врегульовано Законом України "Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів".

Чинний Податковий кодекс України (ст. 9)
також передбачає сплату даного
податку, як загальнодержавного, який
тепер називається збір за першу
реєстрацію транспортного засобу.
Порядок сплати збору за першу
реєстрацію транспортного засобу
врегульовано розділом 7 ПК України.

Відповідно до Закону "Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і
механізмів"(чинного в 2009) та до чинного
Податкового кодексу України
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів (тобто,
збору за першу реєстрацію
транспортного засобу) є юридичні особи,
та фізичні особи, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які є об'єктами
оподаткування.

Відповідно до Закону "Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів"
(чинного в 2009) та до чинного Податкового
кодексу України перша реєстрація в
Україні - це реєстрація транспортного
засобу в Україні, яка здійснюється
уповноваженими державними органами
України вперше щодо цього
транспортного засобу, а фізичні
особи-платники податку зобов'язані
пред'явити органам, що здійснюють першу
реєстрацію в Україні транспортних
засобів, квитанції або платіжні
доручення про сплату податку за
попередній (у разі здійснення сплати)
та за поточний роки.

Податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними та
юридичними особами перед проведенням
першої реєстрації в Україні
транспортних засобів за місцем
реєстрації транспортних засобів за
ставками, що діють на день сплати.

У разі відсутності документів про
сплату податку, перша реєстрація в
Україні транспортних засобів не
проводиться.

Згідно з базою даних Львівського
відділу реєстраційно-екземенаційної
роботи ДАІ на ім'я ОСОБА_2 вперше в
Україні зареєстровано 24.02.2010 р.
транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4, д.н.з
НОМЕР_1, 2000 р.в., № кузова НОМЕР_4. Згідно
з Посвідченням про реєстрацію ТЗ,
нотаріально посвідченою 29.01.2010 р.
довіреністю зазначений транспортний
засіб ввезений на територію України
ОСОБА_3, якому надано усі права,
пов'язані з купівлею та реєстрацією
даного автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_2 є власником
зазначеного транспортного засобу, а
тому є платником податку з власників
транспортних засобів. Як вбачається з
матеріалів справи, уповноваженою від
її імені особою на сплату податку міг
бути і ОСОБА_3

Копії квитанції про сплату податку в
сумі 24610,00 грн. не представлено ні
представником відповідача, ні УДАІ
ГУМВСУ у Львівській області. ЗАТ "КБ
"Приватбанк" листом від 04.11.2010р. № 5949
повідомило, що квитанції про сплату
податку з власників транспортних
засобів, не знайдено. Оцінюючи
наведений доказ Суд відзначає, що
достовірно стверджувати, що платіж
відбувся не можна, так як підтвердити
це банку не видається за можливе.

Таким чином, транспортний засіб
зареєстрований за ОСОБА_2 24.02.2010 р. без
надходження до бюджету податку, що
сплачується при первинній реєстрації.

З наведених вище норм вбачається, що
безумовною підставою для першої
реєстрації транспортного засобу є
сплата відповідного податку, і такий
податок сплачується до реєстрації, а не
після. Суд погоджується, що вчинення
державної реєстрації транспортного
засобу повинно відбуватись тільки при
вчиненні іншої дії (тобто, сплата
податку). Разом з тим, суд не може
надавати правової оцінки
правомірності реєстраційних дій без
сплати обов'язкових платежів, оскільки
це не є предметом спору. Тому
презюмується правомірність державної
реєстрації транспортного засобу.

Cам факт наявності реєстраційної дії на
ім'я ОСОБА_2 не може бути беззаперечним
доказом вчинення такої реєстрації при
сплаті податку, враховуючи що
платіжний документ не знайдено.
Обставини, за яких ці кошти не
надходили до бюджету і хто з службових
осіб сприяв цьому, не в ходить до
предмету доказування в межах розгляду
цієї справи.

Отже платник податку належним чином
свої обов'язки не виконав, хоча й
здійснив реєстрацію придбаного
транспортного засобу.

Суд звертає увагу на те, що проведення
державної реєстрації транспортних
засобів не може слугувати
беззаперечним фактом сплати всіх
податків та обов'язкових платежів
власником транспортних засобів;
обов'язок органів ДАІ проводити таку
реєстрацію лише за умови сплати всіх
податків і обов'язкових зборів не
спростовує наведеного висновку, а
недотримання вказаного обов'язку з
боку цього органу і не поступлення
коштів до бюджету не звільняє власника
транспортних засобів від сплати
податку.

У матеріалах справи відсутні і
відповідачем не надано доказів
визнання недійсною виданої
нотаріально посвідченої 29.01.2010 р.
довіреності чи доказів визнання в
судовому порядку дій представників
згідно з цією довіреністю такими, що
вчинені з перевищенням повноважень чи
скасування в судовому порядку
проведеної першої реєстрації
транспортного засобу, чи доказів
визнання у судовому порядку недійсними
договорів купівлі-продажу автомобілів
(тобто, не спростовано факту придбання
автомобілів), чи доказів оскарження
протиправних дій працівників ДАІ щодо
проведення реєстрації автомобілів
(тобто, не спростовано факт оформлення
права власності на вказані автомобілі)
тощо.

Суд також зазначає відповідачеві, що
неправомірні дії представників за
дорученням, яким видана довіреність і
кошти на придбання автомобілів та
третіх осіб, які для ухилення від
сплати податків ймовірно були залучені
одним з представників за довіреністю
при реєстрації 24 лютого 2010 р. на ім'я
ОСОБА_2 придбаного для нього т.з. VOLKSWAGEN
TRANSPORTER T4, д.н.з НОМЕР_1, 2000 р.в., № кузова
НОМЕР_4, не звільняють відповідача від
відповідальності за несплату податку,
оскільки вона є власником
транспортного засобу придбаного по
дорученню, але такі неправомірні дії
можуть бути підставою для пред'явлення
відповідачем у подальшому регресних
вимог до представників та інших осіб
про відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог п. 3.4 Положення про
Державну автомобільну інспекцію
Міністерства внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 14.04.97 N 341 (із
змінами), працівниками Центру
здійснюється контроль за внесенням
обов'язкових платежів власниками ТЗ, у
тому числі збору за першу реєстрацію
ТЗ, збору на обов'язкове пенсійне
страхування.

З наведених положень вбачається, що
органи Державтоінспекції повинні
контролювати внесення коштів при
реєстрації автомобіля. Однак, оскільки
кошти сплачуються через банківські
установи, а не через органи
Державтоінспекції, то відповідно
визначити факт надходження чи
ненадходження коштів до бюджету орган
реєстрації позбавлений можливості.
Відтак, спосіб його контролю за сплатою
податку полягає в прийнятті платіжного
документа з усіма необхідними
реквізитами.

Однак, даними Львівського ВРЕВ УДАІ та
ДПІ у Сихівському районі м. Львова
підтверджується, що податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
розмірі 24610,00 грн., зареєстрований на
ім'я ОСОБА_2., не надійшов до місцевого
бюджету Сихівського району. Відповідно
до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України
від 21.06.2001р. податки, збори (обов'язкові
платежі) та інші доходи державного
бюджету визнаються зарахованими в
доход державного бюджету з моменту
зарахування на єдиний казначейський
рахунок державного бюджету. Оскільки
сума податку з власників транспортних
засобів, яка мала б бути сплачена
відповідачем під час первинної
реєстрації не зарахована на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету, що підтверджується
інформацією органу Державного
казначейства, Суд вважає, що відповідач
не виконав обов'язку із сплати податку.

Відтак, позов слід задовольнити
повністю.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України,
Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь державного бюджету податковий
борг з податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин в сумі 24610 (двадцять
чотири тисячі шістсот десять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено 05
лютого 2014 р.

Суддя
В.М.Кравчук