Справа № 1609/2а-8514/11
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2013-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 р.Справа № 1609/2а-8514/11 Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
на постанову Київського районного суду
м. Полтави від 28.11.2011р. по справі №
1609/2а-8514/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві

про зобов'язання здійснити
перерахунок, нарахування та стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 28.11.2011 р.
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві -
задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві нарахувати та виплатити ОСОБА_1
доплату до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1. ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 20.03.2011
року по 22.07.2011 року з урахуванням
здійснених за цей період виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
Київського районного суду м. Полтави
від 28.11.2011 р., прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

18.12.2012 року відповідачем також було
заявлено клопотання про закриття
провадження у справі у зв'язку зі
смертю позивача, надавши копію витягу з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про смерть.

Враховуючи наявні у справі матеріали,
судова колегія розглядає справу в
порядку письмового провадження, без
виклику сторін.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального права надавши перевагу
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" над постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян", як нормативно-правовому
акту, що має вищу юридичну силу. Також
судом правильно визначено розмір
мінімальної пенсії за віком, виходячи
із приписів ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", оскільки іншими законами
такий розмір не врегульовано.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про
необґрунтоване застосування до
спірних правовідносин ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів,
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано не взяв до уваги
положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону,
з якої випливає, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом 1
частини 1 цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсії, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії,
встановленої ст. 46 Конституції України
та права на отримання доплати до
пенсії, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про смерть № 7, копія
якого знаходиться в матеріалах справи.

Частиною 2 статті 203 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено підстави для закриття
провадження у справі.

Оскільки судом першої інстанції
ухвалено законне та обґрунтоване
судове рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає
таке рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 157
Кодексу адміністративного судочинства
України суд закриває провадження у
справі у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Таким чином колегія суддів дійшла
висновку що, провадження у справі
підлягає закриттю в силу пункту 157
Кодексу адміністративного судочинства
України у зв'язку із смертю ОСОБА_1, яка
була стороною у справі, а постанова
Київського районного суду м. Полтави
від 28.11.2011 р. у справі № 1609/2а-8514/11 -
визнанню нечинною.

Керуючись ст.160, 167, 183-2, 193, 196, 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві - залишити без
задоволення

Постанову Київського районного
суду м. Полтави від 28.11.2011 р. у справі №
1609/2а-8514/11 - визнати нечинною.

Провадження у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
у справі № 1609/2а-8514/11 про зобов'язання
нарахування щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни -
закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.