Справа № 136/181/14-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/181/14-а
УХВАЛА

іменем України

"06" лютого 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

В складі головуючого судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Липовець
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Іллінецької міської
ради Іллінецького району Вінницької
області, ОСОБА_3 про визнання
протиправними дій виконавчого
комітету Іллінецької міської ради,
визнання недійсним та скасування
рішення Іллінецької міської ради,
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку та
зобов"язання відповідача передати у
приватну власність земельну ділянку, -

В с т а н о в и в :

23.01.2014 року на розгляд
Липовецького районного суду за
підсудністю надійшла вищевказана
адміністративна справа.

В судовому засіданні було
з'ясовано, що позивачами під час
розгляду справи Іллінецьким районним
судом було подано письмову заяву, в
порядку ст.51 КАС України, про зміну
позовних вимог, відповідно до якої вони
просили суд визнати незаконним та
скасувати рішення Іллінецької міської
ради від 14.10.1994 року про передачу у
приватну власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0,05 га, що розташована за
адресою АДРЕСА_1 визнати недійсним та
скасувати державний акт про право
приватної власності на земельну
ділянку площею 0,05 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, від 14.10.1994 року та від
22.04.2010 року, усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
співвласникам ОСОБА_2, ОСОБА_1

Частина 1 ст..2 КАС України
зазначає, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.. 3 КАС
України, справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
іншим суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 cт.4 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Як вбачається із поданої
позивачами письмової заяви про зміну
позовних вимог, спірні правовідносини
виникли у зв'язку з прийняттям
Іллінецькою міською радою
Іллінецького району Вінницької
області рішення щодо передачі
земельної ділянки у приватну власність
іншому громадянинові, на яку
претендували позивачі.

Згідно з роз'ясненнями, що
містяться в абзаці 1 п. 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 12
червня 2009 року № 2 «Про застосування
норм цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» відповідно до
положень ст. ст. 55, 124 Конституції
України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

У п. 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про
деякі питання юрисдикції загальних
судів та визначення підсудності
цивільних справ» роз'яснено, що
земельні відносини, суб'єктами яких є
фізичні чи юридичні особи, органи
місцевого самоврядування, органи
державної влади, а об'єктами - землі у
межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї), регулюються
земельним і цивільним законодавством
на принципах забезпечення юридичної
рівності прав їх учасників,
забезпечення гарантій прав на землю
(стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного
кодексу України; далі - ЗК). Захист судом
прав на землю у цих відносинах
здійснюється способами, визначеними
статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що
виникають із земельних відносин, у яких
хоча б однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Ураховуючи те, що в даному випадку
орган місцевого самоврядування бере
участь у земельних відносинах із метою
реалізації цивільних прав громадян у
приватноправових відносинах, тобто
прав власників земельних ділянок,
відтак даний спір є приватноправовим.
Використання органом місцевого
самоврядування наданих законом
повноважень не змінює
приватноправовий характер таких
правовідносин, оскільки при цьому
зазначений орган не є суб'єктом владних
повноважень у тому значенні цього
терміна, в якому його вжито у пункті 1
частини першої статті 17 КАС, а вимоги
позивачів не стосуються захисту їх
прав, свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин, відтак
відповідно до ст.. 15 Цивільного
процесуального кодексу України такий
спір має вирішуватись в порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС
України, суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

За таких обставин та у контексті
приведених правових норм, суд дійшов до
переконання, що провадження у даній
справі підлягає до закриття.

На підставі викладеного,
керуючись ст.3, 4, 17, 157, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в
адміністративній справі позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Іллінецької міської
ради Іллінецького району Вінницької
області, ОСОБА_3 про визнання
протиправними дій виконавчого
комітету Іллінецької міської ради,
визнання недійсним та скасування
рішення Іллінецької міської ради,
скасування державного акта на право
власності на земельну ділянку та
зобов'язання відповідача передати у
приватну власність земельну ділянку.

Роз'яснити позивачам, що
повторне звернення з цією самою
позовною заявою до адміністративного
суду не допускається. Розгляд такої
справи віднесено до юрисдикції
Іллінецького районного суду
Вінницької області в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: Д. Т. Кривенко