Справа № 812/10441/13-а
Суддя: К.Ю. Широка
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10441/13-а

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Широка К.Ю.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в місті Лисичанськ у
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по доплаті до
мінімального страхового внеску у
розмірі 1389, 60 грн., -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2013 року позивач звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
доплаті до мінімального страхового
внеску у розмірі 1389, 60 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
відповідач зареєстрований в УПФУ в м.
Лисичанську Луганської області, як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування і зобов'язаний сплачувати
такі внески до ПФУ відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", але
всупереч цього відповідач має
заборгованість по доплаті до
мінімального страхового внеску у
розмірі 1389, 60 грн. та в добровільному
порядку їх не сплатив.

У зв'язку з викладеним, позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
зі сплати мінімального страхового
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 1389,60
грн.

21 січня 2014 року конверт повернувся до
суду з відміткою пошти: " за закінченням
терміну зберігання". Відповідно до
Довідки з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач
зареєстрований за вищезазначеною
адресою та відомості про зміну свого
місця знаходження не надавав.

Відповідно до положень ч. 11 ст.35 КАС
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України) вважається, що особа
повідомлена про час та місце слухання
справи, якщо судова повістка
доставлена за адресою, внесеною до
відповідного державного реєстру.

При цьому, слід враховувати, що
відповідно до частини першої статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" від 15 травня 2003
року №755-IV, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

У зв'язку з тим, що будь-яких відомостей
відносно зміни місця реєстрації
відповідач державному реєстратору не
надав, записи до реєстру не вносились,
суд позбавлений можливості повідомити
відповідача про розгляд даної справи
за іншою адресою.

З огляду на вищезазначене, суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.(а.с.14).

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
повністю з наступних підстав.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08 липня 2010
року № 2464, яким внесено зміни до
Законів України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
забезпечення", "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

В той же час, відповідно до п. 7 розділу
VIII Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Таким чином, застосуванню підлягають
зазначені вище Закони в редакції, що
діяли до 01 січня 2011 року.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області як
платник страхових внесків.

Згідно зі ст.ст. 14, 15 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV
страхувальниками та відповідно,
платниками страхових внесків до
Пенсійного фонду є підприємства,
установи і організації, створені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом є: для
страхувальників, зазначених у пунктах
1, 2, 4 статті 14 цього Закону, -
календарний місяць; для
страхувальників, зазначених у пункті 5
статті 14 цього Закону, - квартал. При
цьому в разі здійснення протягом
базового звітного періоду виплат
(виплати доходу), на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, страхувальники одночасно з
видачею зазначених сум зобов'язані
сплачувати авансові платежі у вигляді
сум страхових внесків, що підлягають
нарахуванню на зазначені виплати
(дохід). У разі недостатності у
страхувальника коштів для здійснення в
повному обсязі виплати заробітної
плати (доходу) та одночасної сплати
відповідних авансових платежів
виплата зазначених сум та сплата
страхових внесків здійснюється в
пропорційних розмірах у порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду. У разі несплати авансових
платежів до страхувальників
застосовуються фінансові санкції,
передбачені цим Законом. Перерахування
страхових внесків здійснюється
страхувальниками одночасно з
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу), у тому
числі в безготівковій чи натуральній
формі або з виручки від реалізації
товарів (послуг). При цьому фактичним
одержанням (перерахуванням) коштів на
оплату праці (виплати доходу)
вважається одержання відповідних сум
готівкою, зарахування на банківський
рахунок одержувача, перерахування за
дорученням одержувача на будь-які цілі,
одержання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
в рахунок зазначених виплат (доходу),
фактичне здійснення із цих виплат
(доходу) відрахувань, передбачених
законодавством або за виконавчими
документами, чи будь-яких інших
відрахувань.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України « Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» № 2461-VI від 08
липня 2010 року, який набрав чинності з
17.07.2010 року фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах, зобов'язані сплачувати
страхові внески у розмірі, який
визначається ними самостійно. При
цьому сума страхового внеску з
урахуванням частини фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду України, повинна
становити не менше мінімального
розміру страхового внеску за кожну
особу та не більше розміру страхового
внеску, обчисленого від максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників, грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Враховуючи розмір мінімальної
заробітної плати у 2010 році мінімальний
страховий внесок для зазначених осіб
становить у липні - 294, 82 грн., серпня - 294,
82 грн., серпні - 294, 82 грн., вересні - 294, 82
грн., жовтні - 301, 12 грн., листопаді 301,
12грн., грудні - 306, 10 грн.

З матеріалів справи вбачається, що сума
заборгованості ОСОБА_1 по доплаті до
мінімального страхового внеску
складає у розмірі 1389, 60 грн., що
підтверджується розрахунками суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
період з 01.07.2010 по 31.12.2010.

Таким чином, відповідач відповідно до
Закону України «Про внесення змін до
Закону України « Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 2461-VI від 08 липня 2010 року,
який набрав чинності з 17.07.2010 року
повинен був сплатити страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування у сумі 863, 46 в
строк до 20 жовтня 2010 року та 887, 34 грн. в
строк до 20 січня 2011 року (за умови
сплати відповідачем фіксованого
податку за період липень-грудень 2010
року у сумі 70 грн. щомісяця, 10% з яких
зараховувалися як сума сплачених
страхових внесків). Але, мінімальний
страховий внесок відповідачем в
повному розмірі сплачено не було і тому
виникла заборгованість у сумі 1389,60 грн.
80 коп., яка не сплачена станом на 16.10.2013.

Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі
фінансові санкції: за несплату, неповну
або несвоєчасну сплату авансових
платежів із страхових внесків,
передбачених цим Законом, - штраф у
розмірі 50 відсотків сум несплачених
або своєчасно не сплачених авансових
платежів.

Відповідно до ч.3 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Лисичанську Луганської області було
винесено вимоги про сплату боргу № Ф -
4789 від 04.12.2012(арк. справи11). Вимога в
добровільному порядку відповідачем не
виконана.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги управління
Пенсійного фонду України в місті
Лисичанськ у Луганської області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
доплаті до мінімального страхового
внеску у розмірі 1389, 60 грн. підлягають
задоволенню, оскільки є законними та
обґрунтованими, а заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування підлягає стягненню з
відповідача.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 122, 158-163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги управління Пенсійного
фонду України в місті Лисичанськ у
Луганської області до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості по доплаті до
мінімального страхового внеску у
розмірі 1389, 60 грн., задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1)
на користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Лисичанську Луганської
області заборгованість у розмірі 1389,60
грн. (одна тисяча триста вісімдесят
дев'ять гривень 60 копійок).

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
К.Ю. Широка