Справа № 821/3577/13-а
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р. 12 год.10 хв.Справа №
821/3577/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представника:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Цюрупинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.)
звернувся до Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Цюрупинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - відповідач, ОДПІ), у
якому просить скасувати податкове
повідомлення - рішення від 23.04.2013 року
№ про визначення грошового
зобов'язання по земельному податку з
фізичних осіб у сумі 21125,29 грн.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує
тим, що відповідно до ст. 286 Податкового
кодексу України підставою для
обчислення земельного податку є
виключно дані державного земельного
кадастру, проте розрахунок
оскаржуваної суми земельного податку
зроблено без таких даних, що
підтверджується відповіддю ДПІ у
Білозерському районі за № 1961/10/17-018 від
20.05.2013 року на запит ОСОБА_2 щодо
документальних підстав нарахування
земельного податку за оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
від 23.04.2013 року №. Позивач також
вказав, що про відсутність даних
державного земельного кадастру щодо
земельних ділянок під об'єктами
нерухомості ОСОБА_2 свідчать триваючи
роботи по розробці землевпорядної
документації на вказані земельні
ділянки.

Відповідач проти позову заперечив,
вказавши, що при здійснені розрахунку
земельного податку під об'єктами
нерухомого майна, які належать ОСОБА_2
на праві власності, податковий орган
керувався даними з єдиного реєстру
прав власності та інформації відділу
Держкомзему у Білозерському районі
щодо нормативно грошової оцінки
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти нерухомості позивача, що
свідчить про дотримання вимог чинного
законодавства при прийняті
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення. Відповідач
також вказує, набуття прав власності на
об'єкти нерухомого майна, означає, що
позивач користується земельною
ділянкою, а відтак відповідно і виникає
обов'язок сплатити земельний податок з
розрахунку такої площі земельних
ділянок.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення та
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення сторін,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв
про право власності на нерухоме майно,
виданих Олександрівською сільською
радою Білозерського району
Херсонської області згідно рішення № 36
від 26.06.2006 р., ОСОБА_2 є власником
наступних об'єктів нерухомого майна -

- механічна майстерня з господарськими
будівлями та спорудами, розташована за
адресою АДРЕСА_1

- автогараж, розташований за адресою
АДРЕСА_2

- павільйон рибний, розташований за
адресою АДРЕСА_3

- свиноферма, розташована сільська рада
АДРЕСА_4;

- центральна вісова, розташована за
адресою АДРЕСА_5

- центральний склад з нежитловими
будівлями та спорудами, розташовані за
адресою АДРЕСА_6

- плотницький цех з господарськими
будівлями, розташовані за адресою
АДРЕСА_7

- лабораторія, розташована за АДРЕСА_7

Частиною 1 ст.120 Земельного кодексу
України встановлено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду, що перебувають у
власності, користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України використання землі є
платним.

Згідно із пунктом 287.2 статті 287
Податкового кодексу України облік
фізичних осіб - платників податку і
нарахування відповідних сум
проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до пункту 286.5 стаття 286
Податкового кодексу України
нарахування фізичним особам сум
податку проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 1 липня поточного
року податкове повідомлення-рішення
про внесення податку за формою,
встановленою у порядку, визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

23.04.2013 року ДПІ у Білозерському районі
прийнято податкове
повідомлення-рішення від № про
визначення позивачу грошового
зобов'язання за платежем земельний
податок з фізичних осіб у сумі 21 125,29
грн.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, суд виходить з
встановлених в ході розгляду справи
фактичних обставин та їх узгодженості
з діючими положеннями податкового
законодавства.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 ст. 14
податкового кодексу України,
передбачено, що плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Згідно із статтею 269 Податкового
кодексу України платниками податку є
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв) та землекористувачі.

У статті 270 Податкового кодексу України
зазначено, що об'єктами оподаткування є
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні, та
земельні частки (паї), які перебувають у
власності.

Відповідно до п. 286.1. ст. 286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Отже, обчислення суми плати за землю
власникам земельних ділянок та
землекористувачу здійснюється з
урахуванням даних державного
земельного кадастру, який відповідно
до підпункту 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 ПКУ
містить сукупність відомостей і
документів про місце розташування та
правовий режим земельних ділянок, їх
оцінку, класифікацію земель, кількісну
та якісну характеристики, розподіл
серед власників землі та
землекористувачів, підготовлених
відповідно до закону.

Представник відповідача в судовому
засіданні стверджував, що у
податкового органу не має підстав
вважати недостовірною інформацію щодо
площі земельних ділянок під об'єктами
нерухомості, які належать ОСОБА_2, яка
зазначена у листі відділу Держкомзему
у Білозерському районі від 16.10.2012 р. за
№01-21/1000, оскільки вказаний орган
входить до складу органів виконавчої
влади, що реалізують державну політику
у сфері земельних відносин і тому
уповноважений надавати на запит
податкового органу інформацію для
нарахування земельного податку.

Суд не погоджується з вказаною
позицією відповідача, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 193-194 Земельного
кодексу України Державний земельний
кадастр - це єдина державна система
земельно-кадастрових робіт, яка
встановлює процедуру визнання факту
виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.
Призначенням державного земельного
кадастру є забезпечення необхідною
інформацією органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Пунктами 1 статей 9, 38 Закону України "
Про Державний земельний кадастр",
пункту 5 Порядку ведення державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2012 року № 1051, передбачено,
що

- внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин;

- до складу Держземагентства та його
територіальних органів входять
державні кадастрові реєстратори, які
здійснюють внесення відомостей до
Державного земельного кадастру і
надання таких відомостей в межах
повноважень, визначених Законом
України "Про Державний земельний
кадастр" та цим Порядком;

- відомості Державного земельного
кадастру надаються державними
кадастровими реєстраторами у формі:
витягів з Державного земельного
кадастру про об'єкт Державного
земельного кадастру; довідок, що
містять узагальнену інформацію про
землі (території) за формою,
встановленою Порядком ведення
Державного земельного кадастру.

З огляду на вищевказані правові
приписи, суд вважає, що належним
доказом щодо підстав обчислення та
нарахування земельного податку є
витяги або довідки державного
кадастрового реєстратора, а тому лист
відділу Держкомзему у Білозерському
районі від 16.10.2012 р. за № 01-21/1000 про
нормативно грошову оцінку земельних
ділянок станом на 16.10.2012 р. по власникам
та землекористувач є не даними
державного земельного кадастру.

Крім того, внаслідок досліджених
вказаного листа відділу Держкомзему у
Білозерському районі та вище
перелічених свідоцтв про право
власності на нерухоме майно ОСОБА_2
судом встановлено розбіжності у
адресах знаходження земельних ділянок
під об'єктами нерухомості, зокрема за
даними свідоцтв про право власності
такі об'єкти нерухомого майна, як
механічна майстерня з господарськими
будівлями та спорудами, авто гараж,
павільйон рибний, центральна вісова,
центральний склад з нежитловими
будівлями та спорудами знаходяться на
вулицях АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6,
проте у листі Держкомзему у
Білозерському районі вказані об'єкти
знаходяться за межами населеного
пункту.

У зв'язку з цим, на думку суду, саме по
собі набуття позивачем об'єктів
нерухомого майна не створює для нього
прав та обов'язків у сфері
землекористування, оскільки лише дані
державного земельного кадастру,
відокремлюють земельні ділянки від
об'єктів нерухомості.

Отже, з урахуванням того, що в
матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач внесений до державного
земельного кадастру, як
землекористувач або власник щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
будівлі, або про виділення позивачу
вказаних земельних ділянок в натурі
відповідним рішенням органів
місцевого самоврядування або щодо
закріплення за ним правовстановлюючим
державним на праві власності чи
користування земельні ділянки, по яким
нарахований земельний податок, тому
суд приходить до висновку що, всупереч
вимог ч.2 ст.71 КАС України податковим
органом, як суб'єктом владних
повноважень не доведено, що при
визначенні податкових зобов'язань з
земельного податку фізичним особам
керувався даними державного
земельного кадастру, як єдина підстава
для обчислення та нарахування
земельного податку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене та приймаючи до
уваги ч. 1 ст. 71 КАС України, якою
передбачено обов'язок кожної сторони
по справі довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-11, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення від 23.04.2013 року № про
визначення грошового зобов'язання по
земельному податку з фізичних осіб у
сумі 21125,29 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) судові витрати зі сплати
судового збору у розмірі 211,25 грн.
(двісті одинадцять гривень 25 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 10 лютого 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.13