Справа № 825/3952/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
825/3952/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Бродавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Шляхово-будівельне управління № 14» до
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від 22
травня 2013 року: № та №.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело неправильного вирішення
справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
посадовими особами відповідача було
проведено документальну планову
виїзну перевірка товариства з
обмеженою відповідальністю
«Шляхо-будівельне управління №14» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства та іншого законодавства
за період з 21.10.2011 по 31.12.2012.

Результати перевірки відображено в
акті № 1067/22/3073/879 від 29.04.2013, в якому
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем вимог пп.14.1.27 п.14.1
ст.14, пп.36.4.1 п.36.1 ст.36, п.138.1 ст.138, пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та
доповненнями) Товариством з обмеженою
відповідальністю «Шляхо-будівельне
управління №14» завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування з
податку на прибуток за 2011 рік в сумі
5040889,00 грн., за 2012 рік у сумі 2420521,00 грн.; п.
198.2, п.198.6 ст. 198, п.200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та
доповненнями) Товариством з обмеженою
відповідальністю «Шляхо-будівельне
управління №14» занижено податок на
додану вартість всього в сумі 1239786,00
грн., в тому числі за жовтень 2011 року в
сумі 117516,00 грн., листопад 2011 року в сумі
890210,00 грн., липень 2012 року в сумі 232060,00
грн.

На підставі акта перевірки від 29.04.2013 №
1067/22/3073/879 відповідачем 22.05.2013 прийнято
податкові повідомлення-рішення:
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 1549732,00 грн., в т.ч. 1239786,00 грн. -
за основним платежем та 309946,00 грн. - за
штрафними санкціями (том №1, а.с.90);
№, яким зменшено розмір
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
7461410,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження вказані податкові
повідомлення-рішення були залишені без
змін, а скарги позивача - без
задоволення.

Вважаючи податкові
повідомлення-рішення від 22.05.2013 №
та № протиправними, позивач
звернувся до суду з позовом про їх
скасування.

Приймаючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
господарські операції позивача з його
контрагентами: ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група», ТОВ
«Західнобудпостач», ТОВ «НВО
Промвпровадження» є реальними та
підтверджуються необхідними
документами, а товари та послуги, що
придбавалися позивачем у вказаних
підприємств, отримувались з метою
використання та були використані
позивачем у власній господарській
діяльності, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій та
безпідставність тверджень відповідача
про неправомірне формування
податкового кредиту за наслідками
таких операцій та неправомірне
віднесення понесених за наслідками
таких операцій витрат до валових.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України,
розглядаючи справи щодо
протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

В даному випадку дослідженню підлягає
реальність господарських операцій, що
є підставою для виникнення права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування; добросовісність дій
платника податку, яка полягає у
відповідності вчинених ним дій
господарській меті, а також реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявлені позивачем суми бюджетного
відшкодування за період, що
перевірявся, за висновками
контролюючого органу не підлягають
відшкодуванню оскільки господарські
операції позивача з його
контрагентами: ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група», ТОВ
«Західнобудпостач», ТОВ «НВО
Промвпровадження» не мали реального
характеру у зв'язку з відсутністю факту
реального здійснення господарської
діяльності цими суб'єктами
господарювання.

До таких висновків контролюючий орган
прийшов на підставі акта перевірки ДПІ
від 05.03.2012 №10/3-22-80 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група» щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків покупцями за
жовтень 2011 року, в якому встановлено
відсутність
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по укладенню
угод та відсутність фактичних дій,
спрямованих на виконання взятих на
себе зобов'язань, а значить і
відсутність наміру реального
створення правових наслідків, які
обумовлювались правочинами, та
встановлено стан платника « 8» до ЄДР
внесено запис про відсутність за
місцезнаходженням.

Крім цього, податковий орган,
обґрунтовуючи неможливість фактичного
здійснення господарських операцій ТОВ
«Західнобудпостач» посилався на акт
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Західнобудпостач»
щодо підтвердження господарських
відносин із платниками податків
покупцями за період з 01.07.2011 по
30.06.2012»від 16.10.2012 №707/3-22-80, яким
встановлено неможливість фактичного
здійснення господарських операцій
через відсутність майна та інших
майнових ресурсів, економічно
необхідних для здійснення операцій з
купівлі-продажу та відсутність
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів.

Також співробітниками ГВПМ ДПІ у м.
Чернігові було здійснено виїзд до
м. Бахмач з метою встановлення
місцезнаходження співробітників ТОВ
«НВО «Промвпровадження» та опитування
останніх щодо виконання робіт на
вказаному підприємстві, в ході якого
було встановлено, що асфальтобетонна
установка «ASKOM VS3m» протягом 2012 не
працювала.

Так, у вказаному акті податковим
органом встановлено, що ТОВ «НВО
«Промвпровадження» проводило
діяльність, спрямовану на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди для третіх осіб.

Наслідки в податковому обліку платника
податків створюють лише реально
вчинені господарські операції, тобто
такі, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах.

Перевіряючи реальність здійснення
позивачем господарських операцій з ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група» у
спірний період, колегія суддів
виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
04.10.2011 між ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група»
(Виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Шляхо-будівельне
управління №14» (Замовник-користувач)
було укладено договір №01/11646 про
надання послуг (том №1, а.с.147-148).

Відповідно до п. 1.1. договору Виконавець
надає, а Замовник-користувач отримує
інформаційні й
консультаційно-довідкові послуги з
питань автоматизованого визначення
вартості будівельних робіт при
застосуванні ПК АВК-5 «Автоматизований
випуск на ПЕОМ кошторисно-ресурсної
документації» на основних та
додаткових робочих місцях (для 3
робочих місць (3 з підсистемою
«Підрядник»)), дозвіл на ліцензійне
користування ПК АВК-5.

Відповідно до п.2.1. договору надання
послуг Виконавцем здійснюється після
надходження від Замовника-користувача
на поточний (розрахунковий) рахунок
Виконавця суми, зазначеної в рахунку.

Виконання умов договору
підтверджується наступними
документами: рахунком від 04.10.2011 №01/11646
на загальну суму 2714,40 грн., в т.ч. ПДВ -
452,40 грн. (том №1, а.с.151); актом
здачі-прийняття виконання послуг
від 06.10.2011 на загальну суму 2714,40 грн., в
т.ч. ПДВ - 452,40 грн. (том №1, а.с.150).
платіжним дорученням №1836 від 06.10.2011
(том №4, а.с.34).

ТОВ «Кошторисно-консалтингова група»
було виписано податкову накладну від
06.10.2011 №194 на загальну суму 2714,40 грн., в
т.ч. ПДВ - 452,40 грн. (том №1, а.с.149).

Дана операція була відображена в
бухгалтерському обліку позивача, що
підтверджується журналом проводок,
аналізом рахунку по субконто: 3772
розрахунки з іншими дебіторами (у
розрізі замовлень) (том №4, а.с.35-36).

На підтвердження подальшого
використання отриманих послуг
позивачем надано локальний кошторис
№2-1-1 на Експлуатаційне утримання
автодороги місцевого значення
(обласна) Жукотки-Рудка (том №2, а.с.98-100),
який виконується на програмному
комплексі АВК-5 «Автоматизований
випуск на ПЕОМ кошторисно-ресурсної
документації» для автоматизованого
визначення вартості будівельних робіт.

Стосовно господарських операцій ТОВ
«Шляхово-будівельне управління № 14» з
ТОВ «Західнобудпостач», колегією
суддів встановлено наступне.

20.09.2011 між ТОВ «Західнобудпостач»
(Генпідрядник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Шляхо-будівельне управління №14»
(Субпідрядник) було укладено договір
субпідряду №109/11 (том №1, а.с.152-155).

Згідно з умовами, визначеними пп.1.1
договору, Субпідрядник зобов'язується
виконати власними силами та засобами
роботи по улаштуванню дорожнього
покриття на об'єкті «Розширення пункту
пропуску Нові Яриловичі»
Чернігівської митниці, Благоустрій
території, а Генпідрядник
зобов'язується надати Субпідрядникові
будівельні майданчики, прийняти й
оплатити вартість виконаних робіт.

Відповідно до пп.3.1 договору строки
виконання робіт: вересень-жовтень 2011
року.

Відповідно до пп.4.1 договору роботи по
улаштуванню дорожнього покриття
будуть фінансуватись за рахунок
державних коштів.

Відповідно до пп.4.8 договору від 20.09.2011
№109/11 позивач сплачує ТОВ
«Західнобудпостач» послуги генпідряду
в розмірі 5% вартості підрядних робіт,
яка складає 1795392,00 грн.*5%=89769,60 грн.

Вказані відрахування є платою
Субпідрядника - ТОВ «Шляхо-будівельне
управління №14» Генпідряднику - ТОВ
«Західнобудпостач», передбачені
договором та оформлені актом №30 від
31.10.2011 на загальну суму 89769,60 грн., в т.ч.
ПДВ - 14961,60 грн. за організацію та
контроль за виконанням субпідрядних
робіт (том №1, а.с.156).

ТОВ «Західнобудпостач» було виписано
податкову накладну від 31.10.2011 №36 на
загальну суму 89769,60 грн., в т.ч. ПДВ - 1496,60
грн. (том №1, а.с.162).

На виконання умов договору позивачем в
вересні-жовтні 2011 року були виконані
будівельні роботи на об'єкті: «Роботи
по улаштуванню дорожнього покриття на
об'єкті «Розширення пункту пропуску
Нові Яриловичі» Чернігівської митниці,
Благоустрій території».

Загальна вартість виконаних
будівельних робіт склала 1795392,00 грн. з
ПДВ, про що свідчить Довідка про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати за жовтень 2011 року (форма
КБ-3), яка 28.10.2011 підписана
уповноваженими особами Генпідрядника
та Субпідрядника і скріплена печатками
підприємств (том №1, а.с.157).

Як встановлено судом першої інстанції,
факт виконання позивачем субпідрядних
робіт по улаштуванню дорожнього
покриття на об'єкті «Розширення пункту
пропуску Нові Яриловичі»
Чернігівської митниці, Благоустрій
території» та їх прийняття
відповідачем підтверджується актами
приймання виконаних будівельних робіт
за жовтень 2011 року (форма КБ-2в) від
28.10.2011 на загальну суму 1795392,00 грн. з ПДВ,
які узгоджені між Генпідрядником та
Субпідрядником, та згідно яких
виконані субпідрядні роботи прийняті
без жодних зауважень та претензій (том
№4, а.с.40-48). Дані акти підписані
Замовником, Генпідрядником та
Субпідрядником.

На виконання умов договору позивачем
були виписані податкові накладні від
06.10.2011 №5 на загальну суму 40000,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 6666,67 грн.; від 12.10.2011 №11 на
загальну суму 460000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 76666,67
грн.; від 27.10.2011 №35 на загальну суму
100000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 16666,67 грн.; від
28.10.2011 №39 на загальну суму 1195392,00 грн., в
т.ч. ПДВ - 199232,00 грн. (том №1, а.с.158-161).

Як вбачається з фактичних обставин
справи, ТОВ «Західнобудпостач»
частково розрахувався за даним
договором, що підтверджується
платіжними дорученнями (том №1,
а.с.163-164).

Реальність господарських відносин
була встановлена Господарським судом
Запорізької області, що
підтверджується рішенням
Господарського суду від 14.11.2012 та
наказом про примусове виконання
рішення від 26.11.2012 (том №1, а.с.158-172).

Зазначені операції були відображені в
бухгалтерському обліку позивача, що
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків (том №4, а.с.39).

Ці дві господарські операції є
взаємопов'язаними, так як по одній із
них відображений дохід, нарахований
ТОВ «Шляхо-будівельне управління №14»
за виконані підрядні роботи, а по іншій
- відображені витрати, як плата ТОВ
«Шляхо-будівельне управління №14» за
організацію і контроль виконання
підрядних робіт і сума цієї плати
розрахована від вартості виконаних
будівельних робіт.

Підтвердженням факту нарахування
податкових зобов'язань з вартості
виконаних підрядних робіт є
розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів за жовтень 2011 року (том №4,
а.с.51-53).

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Шляхово-будівельне управління № 14»
судом першої інстанції встановлено
наступне.

28.03.2011 між позивачем (Покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «НВО
Промвпровадження» (Продавець) було
укладено договори купівлі-продажу
№68/12, №67/11 (том №4, а.с.54-55).

Відповідно до пп.1.1 договору Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти та оплатити продукцію, а саме:
щебінь гранітний фракцій 5-10 та 10-20
згідно ДСТУ Б В.2.7-75-98, асфальтобетон Б-20.

Відповідно до пп.4.1 договору поставка
гранітної продукції (щебеню
гранітного) Покупцю здійснюється
шляхом її доставки партіями Продавцем.
Вартість доставки включається у
ціну гранітної продукції.

Відповідно до пп.4.2 договору поставка
гранітної продукції здійснюється за
адресою: Чернігівська область, с.
Количівка.

Виконання даного договору
підтверджується наступними первинними
документами:

- видатковими накладними: від 31.10.2011:
№31/10-1; №31/10-2; №31/10-3; №31/10-4; №31/10-5; №31/10-6;
№31/10-7; від 30.11.2011: №30/11-1; №30/11-2; №30/11-3;
№30/11-4; №30/11-5; №30/11-6; №30/11-7; №30/11-8; №30/11-9;
№30/11-10; №30/11-11; №30/11-12; від 30.12.2011 №30-12/1;
від 20.04.2011 №20/04-1 (том №1, а.с.181-187,191-202,207,
том №4, а.с.59).

- податковими накладними від 30.11.2011:№1,
№2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12;
від 30.12.2011 №1; від 31.10.2011: №1, №2, №3, №4, №5,
№6, №7 (том №1, а.с.249-250, том №2,
а.с.1-11,13-19).

Подальше використання придбаного
товару у виробничій діяльності
позивача щодо виробництва
асфальтобетону підтверджується
протоколом лабораторного випробування
кам'яних матеріалів за квітень 2011 року,
актами переробки сировини у
виробництво від 30.04.2011: №ДО-0000026,
№ДО-0000028, від 30.12.2011: №ДО-0000086, №ДО-0000087,
актами заготовки та переробки
матеріалів, актами списання від 31.08.2011,
від 31.12.2011 (том №4, а.с.60-63,66,69-71,74,76).

Крім цього, 16.07.2012 між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Шляхо-будівельне управління №14"
(Замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "НВО
ПРОМВПРОВАДЖЕННЯ" (Постачальник) було
укладено договір купівлі-продажу №68/12
(том №1, а.с.233-234).

Відповідно до пп.1.1 договору
Постачальник зобов'язується поставити,
а Замовник прийняти та оплатити
асфальтобетонну суміш всіх типів,
бітум, мінеральний порошок. Загальний
обсяг поставленої продукції -
відповідно заявки поданої замовником в
письмовій або усній формі.

Відповідно до пп.3.1 договору поставка і
доставка продукції здійснюється
партіями Постачальником або само
вивозом Замовником.

Відповідно до пп.4.1 договору розрахунки
за поставлену продукцію проводяться
Замовником шляхом перерахування
коштів на рахунок Постачальника згідно
оформлених накладних по факту
отримання кожної партії замовленої
продукції протягом десяти робочих днів
з моменту отримання продукції. Форма
розрахунку - безготівкова.

Виконання даного договору
підтверджується видатковою накладною
від 31.07.2012 №31/07-1 на загальну суму 1848775,02
грн., в т.ч. ПДВ - 308129,17 грн. (том №1, а.с.208),
податковою накладною від 31.07.2012 №1 на
загальну суму 1848775,02 грн., в т.ч. ПДВ -
308129,17 грн. (том №2, а.с.12),
товарно-транспортними накладними: від
05.10.2011, від 23.10.2011, від 24.10.2011, від 25.10.2011,
від 26.10.2011, від 27.10.2011, від 28.10.2011, від
29.10.2011, від 01.11.2011, від 02.11.2011, від 03.11.2011,
від 04.11.2011, від 05.11.2011, від 07.11.2011, від
08.11.2011, від 09.11.2011, від 10.11.2011, від 11.11.2011,
від 12.11.2011, від 14.11.2011, від 15.11.2011, від
16.11.2011, від 17.11.2011, від 26.07.2012, від
27.07.2012, від 28.07.2012 (том №2, а.с.128-250, том
№3, а.с.1-233).

Судом встановлено, що виготовлена
продукція за даними договорами була
реалізована товариству з обмеженою
відповідальністю «НВО
Промвпровадження» відповідно до
договорів купівлі-продажу: №69/12 від
16.07.2012 (том №1, а.с.240-241), №119/11 від 28.09.2011
(том №1, а.с.243-244), договору про надання
послуг по приготуванню асфальтобетону:
№120/11 від 29.09.2011 (том №1, а.с.245-246), №77/12
від 02.07.2012 (том №2, а.с.48-49).

Виконання даних договорів
підтверджується наступними первинними
документами:

- видатковими накладними від 31.10.2011:
№ДО-0000111 на загальну суму 220162,95 грн., в
т.ч. ПДВ - 36693,82 грн.; №ДО-0000112 на загальну
суму 328364,75 грн., в т.ч. ПДВ - 54727,46 грн.;
№ДО-0000141 на загальну суму 574763,48 грн., в
т.ч. ПДВ - 95793,91 грн.; від 30.11.2011: №ДО-0000142
на загальну суму 372595,66 грн., в т.ч. ПДВ -
62099,28 грн.; від 31.07.2012 №ДО-0000012 на
загальну суму 155292,86 грн., в т.ч. ПДВ - 25882,14
грн. (том №1, а.с.188,190,203,206,209);

- довіреностями від 01.10.2011 №011011/1, від
01.11.2011 №011111/1, від 26.07.2012 №260712/1 (том №1,
а.с.189,204,210);

- рахунками-фактури від 31.10.2011 №ДО-0000243
на загальну суму 134578,43 грн., в т.ч. ПДВ -
22429,74 грн.; від 30.10.2011 №ДО-0000293 на
загальну суму 270499,57 грн., в т.ч. ПДВ - 45083,26
грн.; від 31.07.2012 №ДО-0000461 на загальну
суму 83395,76 грн., в т.ч. ПДВ - 13899,29 грн. (том
№1, а.с.223,227, том №2, а.с.42);

- актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №ДО-0000236, №ДО-0000260, №ДО-0000396 (том
№1, а.с.224,228, том №2, а.с.43);

- податковими накладними від 31.10.2011: №62,
№63; №55, №59, від 30.11.2011: №45, №42; від 31.07.2012:
№39; №52 (том №2, а.с.20-25,33,35).

Розрахунки між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Шляхо-будівельне
управління №14» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «НВО
Промвпровадження» підтверджуються
актами-звірок за жовтень 2011 року, за
листопад 2011 року, за липень 2012 року,
актами зарахування зустрічних
заборгованостей, актами звірки
взаєморозрахунків, протокол про залік
взаємних вимог від 01.10.2012 (том №2,
а.с.45-47,103-109, том №4, а.с.56-57).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем згідно договору оренди
частини промислової зони від 03.01.2012
№13/12 та додаткової угоди від 01.02.2012
№13-1/12 було надано в оренду товариству з
обмеженою відповідальністю «НВО
Промвпровадження» частину промислової
зони площею 2 га, для асфальтобетонної
установки «ASKOM VS3m» (том №1, а.с.237-239).

Крім того, допитаний судом першої
інстанції в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3 зазначив, що він
дійсно працює на «НВО
Промвпровадження» на посаді
начальника виробництва,
асфальтобетонна установка «ASKOM VS3m»
протягом 2012 року працювала, також на
підприємстві працювали й інші
працівники відповідно, що були зайняті
в різних цехах. Цим самим
спростовуються доводи податкового
органу щодо неможливості здійснення
«НВО Промвпровадження» господарських
операцій з позивачем в період, що
перевірявся, які ґрунтуються на
матеріалах службової записки ГВПМ ДПІ
у м. Чернігові.

Враховуючи те, що постачання позивачу
товарів та надання послуг підтверджено
дослідженими в судовому засіданні
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, які були
надані відповідачу до перевірки,
доведеність подальшого використання
придбаних послуг у власній
господарській діяльності позивача, суд
приходить до висновку про
безпідставність тверджень відповідача
про неправомірне формування
податкового кредиту за наслідками
таких операцій.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 18 «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню
до Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Відповідачем не надано доказів з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
щодо наявності запису про виключення з
реєстру контрагента позивача на момент
укладення чи виконання договору або
відсутності у нього статусу платника
ПДВ.

Колегія суддів критично оцінює
посилання відповідача на акти
перевірки контрагентів позивача щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період, що
перевірявся, оскільки визначальним
фактом права платника на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість є фактична оплата ним сум
такого податку контрагенту у
попередніх податкових періодах, яка
позивачем здійснена, що не
заперечується відповідачем.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що господарські операції
позивача з контрагентами його
контрагентами: ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група», ТОВ
«Західнобудпостач», ТОВ «НВО
Промвпровадження» мали реальний
характер, а податковий кредит по
вказаних операціях сформовано
позивачем правомірно, що
підтверджується наступним.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Водночас відповідно до п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.6. Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені де складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
первинні документи, оформлені на
виконання договорів, відповідають
встановленим вимогам та видам
господарської діяльності позивача.

Виконання договору підтверджується
також подальшим використанням
придбаних у товарів в межах
господарської діяльності позивача, як
того вимагає п.198.3 ст. 198 ПК.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що право позивача на
отримання податкового кредиту
підтверджене належними доказами, а
тому висновок відповідача про
порушення позивачем вимог п. 185.1 ст.185, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст.201
Податкового кодексу України внаслідок
завищення від'ємного значення з
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, не відповідає
дійсним обставинам справи.

Перевіряючи висновок податкового
органу про порушення позивачем вимог
п. 138.1 ст. 138, п.п. 139. п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України, витрати
операційної діяльності включають:
собівартість реалізований товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
інших витрат беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.1 даної статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Згідно з пунктом 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визначаються на основі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами, ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
даного Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, враховуючи наведене,
колегія суддів приходить до висновку,
що витрати, понесені позивачем за
період, що перевірявся, при веденні
фінансово-господарської діяльності з
контрагентами: ТОВ
«Кошторисно-консалтингова група», ТОВ
«Західнобудпостач», ТОВ «НВО
Промвпровадження» повинні приймати
участь у формуванні об'єкта
оподаткування з податку на прибуток
підприємства за цей період, оскільки
підтверджуються відповідними
первинними документами, що містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи
органу державної податкової служби
не свідчать про наявність обставин, які
унеможливлюють підтвердження права на
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість позивачу та формування
валових витрат, у зв'язку з чим, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішенні прийняті податковим органом
без достатніх підстав.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно
та всебічно, оцінивши фактичні
обставини справи, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
дійшов вірного висновку про
задоволення вимог адміністративного
позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.