Справа № 872/11571/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 рокусправа № 804/4921/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Малиш
Н.І.

суддів: Щербака А.А.
Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання:Шелепова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013 року у справі №804/4921/13-а за
позовом Відділу освіти Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради до
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
вимог, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом звернувся Відділ освіти
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради до
Дніпропетровської об'єднаної
державної фінансової інспекції про
визнання протиправними та скасувати
пункти 2, 3 обов'язкових вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
фінансово-господарської діяльності та
п. п. 1, 2 Попередження про неналежне
виконання бюджетного законодавства
від 06.03.2013 року №840-15/218.

Позовні вимоги обґрунтовано частковою
негодою з рішенням відповідача
прийнятими за результатами ревізії
щодо порушення п. 3.1.4 Порядку передачі в
оренду нерухомого майна, що належить до
комунальної власності громади міста, а
саме встановлення під час ревізії
фактичну площу орендованого
приміщення, яка не відповідає
документації позивача, оскільки
договір оренди укладався відповідно до
даних технічного паспорту приміщення,
виданого КП «ДМБТІ» ДОР; щодо завищення
вартості наданих послуг з організації
харчування в навчальних закладах
освіти то вказане спростовано
первинними документами позивача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013р. позов було задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням
суду подав апеляційну скаргу в якій з
посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
просив скасувати рішення та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

В судовому засіданні представники
відповідача апеляційну скаргу
підтримали просили її задовольнити з
підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо апеляційної
скарги заперечив, у її задоволенні
просив відмовити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
відповідачем було проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності у Відділі освіти Самарської
районної у місті Дніпропетровську ради
за період з 01.01.2009 року по 01.10.2012 року, за
результатами якої складено акт ревізії
від 14.02.2013 року №840-21/001.

Ревізією були встановлені порушення,
зокрема: порушення п. 3.1.4 Порядку
передачі в оренду нерухомого майна, що
належить до комунальної власності
громади міста, затвердженого рішенням
сесії V скликання Дніпропетровської
міської ради від 21.03.2007 року №41/11 «Про
оренду нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста» установою недоотримано
фінансові ресурси на загальну суму 4277,47
грн., оскільки при здійсненні ревізором
контрольного обміру приміщення,
фактична площа орендованого
приміщення становить 12,4 м.кв.;
порушення п. 5.1.10 ст. 5 Закону України
«Про податок на додану вартість» та ст.
197.1.7 Податкового кодексу України
завищені видатки на проведення виплат
бюджетних коштів, внаслідок завищення
вартості наданих послуг з організації
харчування в навчальних закладах
освіти на загальну суму 324415,42 грн. через
включення до загальної вартості послуг
податку на додану вартість.

Відповідачем прийняті 06.03.2013 року
№840-15/218 (вх.№235/1/24 від 18.03.2013р.)
попередження та обов'язкові вимоги від
06.03.2013 року №840-15/219 (вх.№234/1/24 від
18.03.2013р.), якими вимагалося від
відшкодувати ряд порушень, однак з
вищевказаними порушеннями, усунення
яких вимагалось пунктами 2 та 3 (вимоги)
та пункти 1, 2 (попередження)позивач не
згоден.

Щодо пункту 2 вимоги, порушення п. 3.1.4
Порядку передачі в оренду нерухомого
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста, затвердженого рішенням сесії V
скликання Дніпропетровської міської
ради від 21.03.2007 №41/11, що призвело до
недоотримання фінансових ресурсів на
суму 4277,47грн.

До такого висновку відповідач прийшов
з підстав проведення контрольного
обміру ревізором приміщення, що було
позивачем здано в оренду та зроблено
висновок, що фактична площа
орендованого приміщення становить
12,4м.кв., а не 11,2м.кв.

Судом першої інстанції встановлено та
не спростовується відповідачем, що між
позивачем та ВАТ «Укртелеком» укладено
договір оренди приміщення від 01.10.2003
року №55С-245/03Г. Загальна площа
нежитлового приміщення складає 11,2м.кв.

При укладанні договору оренди було
надано до департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
технічний паспорт приміщення, виданий
КП «ДМБТІ», згідно якого орендна площа
приміщення 11,2м.кв.

Так п. 3.1.4 Порядку передачі в оренду
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності громади міста,
затвердженого рішенням сесії V
скликання Дніпропетровської міської
ради від 21.03.2007 року №41/11 «Про оренду
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності територіальної
громади міста», передбачав подання
балансоутримувачем до комітету
комунальної власності міської ради
наступної інформації в письмовому
вигляді яка повинна містити такі
відомості про об'єкт оренди: будівля,
споруда, нежитлове приміщення (адреса,
загальна площа об'єкта, на якому
поверсі розташовано (поверх,
напівпідвал, підвал, горище), балансова
вартість; дата, на яку зазначений об'єкт
нерухомості не використовується за
своїм цільовим призначенням та вільний
від договірних зобов'язань;
викопіювання з поповерхового плану, з
виділенням об'єкта оренди; копія
свідоцтва про реєстрацію права
власності на об'єкт за територіальною
громадою міста; лист -погодження
управління міської ради, яке здійснює
керівництво оперативною діяльністю
балансоутримувача; відомості із заяви
(у разі її надходження до
балансоутримувача) про бажані умови
передачі нерухомого майна в оренду
(цільове використання, термін оренди
тощо).

Отже, відповідачем у ході ревізії не
встановлено неподання вищевказаної
інформації комітету комунальної
власності міської ради, що передувало
укладення договору оренди.

Крім того, площа приміщення, що
надавалась в оренду зазначалась за
даними технічного паспорту, копія
якого міститься в матеріалах справи.

Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої Наказом
Держбуду України від 24.05.2001 року №127
передбачає проведення в інших випадках
технічної інвентаризації за бажанням
замовника, але в даному випадку позивач
не є власником приміщення, що також
вбачається з технічного паспорту.

Також колегія суду погоджується з
доводами суду першої інстанції, що
інспектори відповідача не наділені
повноваженнями здійснювати технічну
інвентаризацію новозбудованих
(реконструйованих) та наявних об'єктів,
так як вказаними повноваженнями
відповідно до п. 1.4 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої Наказом Держбуду
України від 24.05.2001 року №127, закріплені
за бюро технічної інвентаризації.

Спірною обставиною у даній справі є у
тому числі є висновки акту ревізії як
слідство, одна з вимог відповідача,
щодо завищення позивачем видатків на
проведення виплат бюджетних коштів,
внаслідок завищення вартості наданих
послуг з організації харчування в
навчальних закладах освіти на загальну
суму 324415,42 грн. у зв'язку із включенням
до загальної вартості послуг податку
на додану вартість (п. 3 вимоги).

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про
охорону дитинства" основні засади
охорони дитинства та державну політику
у цій сфері визначає Верховна Рада
України шляхом затвердження
відповідних загальнодержавних
програм. Проведення державної політики
щодо охорони дитинства, розробку і
здійснення цільових загальнодержавних
програм соціального захисту та
поліпшення становища дітей,
координацію діяльності центральних та
місцевих органів виконавчої влади у
цій сфері забезпечує Кабінет Міністрів
України. Щорічно Кабінет Міністрів
України звітує Верховній Раді України
про стан демографічної ситуації в
Україні, становище дітей та тенденції
його змін у ході впроваджених
соціально-економічних перетворень.
Місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
відповідно до їх компетенції,
визначеної законом, забезпечують,
зокрема, організацію безкоштовного
харчування учнів 1 - 4 класів
загальноосвітніх навчальних закладів,
а також дітей-сиріт, дітей з неповних та
багатодітних сімей у
професійно-технічних навчальних
закладах.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради XXI сесії V
скликання від 18.02.2009 року №3/21,
затверджено обсяг видатків на
харчування дітей з урахуванням
грошової норми на одного учня 1-4 класів
складає 2,50 грн. на дитину в день, а на
одного учня пільгової категорії - 6,00
грн. на дитину в день.

Відповідно до договору Відділу освіти
Самарської районної у
м.Дніпропетровську ради з Комунальним
підприємством «Шкільне харчування»
«Мрія» від 13.03.2009 року №1м загальна сума
послуг з організації харчування склала
773719,75 грн. (в тому числі ПДВ 128953,29 грн.),
однак у 2009 році фактично перерахована
сума у розмірі 712627,07 грн. Позивач вказує
на те, що вказана сума у договорі від
13.03.2009 року №1м була очікувана, але
перерахована сума у розмірі 712627,07 грн.
була вказана без урахування ПДВ та
збільшена за рахунок збільшення
грошової норми. Враховуючи затверджену
грошову норму на харчування сума ПДВ
має бути сплачена на суму понад грошову
норму.

Також згідно договору Відділу освіти
Самарської районної у м.
Дніпропетровську ради з Комунальним
підприємством «Шкільне харчування»
«Мрія» від 23.03.2010 року №1 загальна сума
послуг з організації харчування склала
1172773,00 грн. (в тому числі ПДВ 195462,16 грн.),
однак у 2010 році фактично перерахована
сума у розмірі 722889,01 грн. Позивач вказує
на те, що вказана сума у договорі від
23.03.2010 року №1 була очікувана, але
перерахована сума у розмірі 722889,01грн.
тобто у межах затверджених грошових
норм та відповідно до узгоджених сум,
відповідно до актів, які не містять
нарахування ПДВ та підписані
сторонами.

Отже з матеріалів справи вбачається, та
відповідно до документів, що були
перевірені відповідачем під час
ревізії, вбачається, що до структури
ціни за послуги з організації
харчування, зокрема, до торгівельної
надбавки, податок на додану вартість не
включався, суд першої інстанції дійшов
висновку, що у структурі сплачених
позивачем коштів за організацію
харчування податок на додану вартість
фактично відсутній, а отже і не
сплачувався.

Відповідно до підпункту 5.1.10 пункту 5.1
статті 5 Закону України "Про податок на
додану вартість" (був чинний до 1 січня
2011 року) звільняються від
оподаткування операції з поставки в
порядку та в межах норм, встановлених
Кабінетом Міністрів України, послуг з
харчування дітей у школах,
професійно-технічних училищах та
громадян у закладах охорони здоров'я.

Відповідно до підпункту "г" підпункту
197.1.7 пункту 197.1 статті 197 Податкового
кодексу України звільняються від
оподаткування операції з постачання
послуг харчування дітей у дошкільних,
загальноосвітніх та
професійно-технічних навчальних
закладах та громадян у закладах
охорони здоров'я. Порядок надання таких
послуг затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з пунктом 6 Порядку надання
послуг з харчування учнів у
професійно-технічних училищах та
середніх навчальних закладах, операції
з надання яких звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3
листопада 1997 року № 1200 для організації
харчування учнів у денних середніх
навчальних закладах, зазначених у
пункті 5 цього Порядку, для яких не
встановлюються натуральні норми
харчування, застосовуються грошові
норми. З огляду на різницю ціни грошові
норми визначаються з урахуванням
раціонального харчування та
дотримання санітарно-гігієнічних
вимог виходячи з вартості харчування у
школах-інтернатах того чи іншого
регіону на підставі відповідних
довідок органів управлінь освітою, але
не більш як 3,5 гривні на день. При цьому
вартість сніданку не може перевищувати
25 відсотків, обіду - 40, полуденку - 10,
вечері - 25 відсотків денного раціону.
Пункт 7 даного Порядку передбачає, що
оплата харчування учнів здійснюється
за безготівковим розрахунком, тобто за
попередньо придбаними абонементами
(талонами), за цінами без додаткового
врахування сум податку на додану
вартість відповідно до режиму (норми)
харчування (сніданок, обід, полуденок,
вечеря).

Колегія суду не приймає посилання
відповідача, що у оскільки у договорах,
накладних та платіжних дорученнях
зазначено "ПДВ", це означає і фактичну
сплату податку на додану вартість.

В структурі сум перерахованих
контрагенту позивача, ПДВ, фактично
відсутній. Враховуючи затверджену
грошову норму на харчування сума ПДВ
має бути сплачена на суму понад грошову
норму. Зазначення сторонами договорів
ПДВ у складі послуги може означати
оподаткування даної операції за
нульовою ставкою, та наразі не
зобов'язує будь яку зі сторін
нараховувати ПДВ.

Встановлено, що згідно з наданими до
ревізії бухгалтерськими документами,
послуги по харчуванню учнів надавалися
в повному обсязі, згідно перерахованих
грошових коштів, без фактичного
врахування ПДВ.

Відповідно до пункту 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 22
листопада 2004 року № 1591 "Про
затвердження норм харчування у
навчальних та оздоровчих закладах"
Міністерству освіти і науки, іншим
центральним органам виконавчої влади,
Раді міністрів Автономної Республіки
Крим, обласним, Київській та
Севастопольській міським державним
адміністраціям забезпечити дотримання
норм харчування у навчальних та
оздоровчих закладах, затверджених цією
постановою, у межах відповідних
бюджетних призначень. Пунктами 5, 10, 25
Порядку організації харчування дітей у
навчальних та оздоровчих закладах
передбачено, що розподіл коштів на
організацію гарячого харчування дітей
у навчальних та оздоровчих закладах,
облік і звітність за використання
коштів, які виділяються на безоплатне
харчування, здійснюється відповідно до
чинного законодавства. Потреби
навчальних закладів на організацію
харчування дітей задовольняються
державою позачергово відповідно до
затверджених нормативів.
Відповідальними за виконання норм
харчування є засновники (власники),
керівники навчального та оздоровчого
закладу.

Судом першої інстанції було
встановлено та не спростовано
відповідачем, що суми видатків за
перевіряємий період не перевищують
фактичних видатків.

Таким чином, колегія суду погоджується
з доводами суду першої інстанції, що
позивач у відповідності до
затверджених обсягів видатків, плану
асигнувань та фактичного фінансування
проводив харчування у відповідності до
розрахунку на день затвердженого
виконавчим комітетом

Також відсутні докази, що Комунальним
підприємством «Шкільне харчування»
«Мрія» визначила податкові
зобов'язання з ПДВ, а також такі
визначались саме за господарськими
операціями з позивачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, а відтак, в межах
доводів апеляційної скарги, правові
підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
травня 2013 року у справі №804/4921/13-а за
позовом Відділу освіти Самарської
районної у м.Дніпропетровську ради до
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
вимог - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 03
лютого 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник