Справа № 1512/730/2012
Суддя: Літвінова І. А.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/730/2012
Провадження № 2-а/520/107/14
УХВАЛА

24.01.2014 року

Київський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.,

секретар судового засідання -
Харитонова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання розпорядження незаконним,

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2012 року до Київського районного
суду м. Одеси надійшла адміністративна
позовна заява ОСОБА_1 до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради, якою позивач просить
визнати не чинним та скасувати
розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради №
1080 від 03.07.2002 року та № 910 від 20.08.2007 року.

14 лютого 2012 року судом постановлено
ухвалу про поновлення ОСОБА_1 строку
звернення з вказаним позовом до
адміністративного суду та по справі
відкрите провадження і призначено
попереднє судове засідання.

Під час попереднього судового
засідання до участі у справі третіми
особами залучено ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та
ухвалою суду від 19.12.2013 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради,
треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання розпорядження незаконним
призначено до судового розгляду у
відкритому судовому засіданні.

До початку розгляду справи по суті,
ОСОБА_14., як представник третьої особи
ОСОБА_2, заявив клопотання про
залишення позову ОСОБА_1 без розгляду у
зв'язку із не дотриманням позивачкою
строків звернення до
адміністративного суду, передбачених
статтею 99 КАС України.

В судовому засіданні представники
третьої особи ОСОБА_2 клопотання
підтримали, аргументуючи вимоги тим, що
провадження у справі відкрите за
позовною заявою, поданою з порушенням
строків, які безпідставно поновлені
судом у зв'язку із відсутністю у суду на
час вирішення цього питання
відомостей, які мають істотне значення.
Представники пояснили, що позивачка,
при розгляді судом питання щодо
поновлення строків, не повідомила суду
про дійсні обставини стосовно часу,
коли їй стало відомо про оскаржувані
розпорядження та приховала від суду
факти попереднього звернення з
позовами про оскарження цих
розпоряджень.

Представник відповідача Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради проти задоволення
клопотання не заперечував.

Позивач ОСОБА_1 просила відмовити у
задоволенні клопотання у зв'язку із
його безпідставністю та продовжити
розгляд справи, зважаючи на наявність
поважних причин, які перешкодили їй
завчасно звернутися до
адміністративного суду з
адміністративним позовом

Третя особа ОСОБА_3. у судове засідання
не з'явився, про наявність поважних
причин неявки суд не повідомив.

На підставі ч. 2 ст. 128 КАС України суд
ухвалив проводити судове засідання без
участі неприбувшої третьої особи
ОСОБА_3.

З метою повного та всебічного
з'ясування обставин, на які посилалися
учасники судового розгляду, судом була
запрошена інформація щодо всіх
попередніх звернень до суду ОСОБА_1 з
приводу спірних питань та витребувані
до огляду у судовому засіданні
відповідні справи. З канцелярії та
архіву Київського районного суду м.
Одеси надійшли три справи, дві з яких
цивільні - за № 2-6311/05, 2-4835/10 та одна -
адміністративна за № 2-а-7043/11.

При ознайомлені з одержаними справами,
встановлено, що 29 серпня 2005 року суддею
Київського районного суду м. Одеси
Таварткіладзе О.М. було відкрите
провадження у цивільній справі № 2-6311/05
за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_6 до
Одеської міської ради, Київської
райадміністрації про визнання права
власності та ухвалою суду від 01.09.2005
року справа була призначена до
розгляду. Розгляд справи завершився 14
вересня 2005 року ухваленням судового
рішення про визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_6
права власності на самовільно
побудований житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники
третьої особи ОСОБА_2 посилалися на те,
що позивач ОСОБА_1 під час розгляду
вищезазначеної цивільної справи
залучила до матеріалів справи
розпорядження Київської районної
адміністрації Одеської міської ради з
приводу спірного домоволодіння, на ці ж
розпорядження є посилки і в самому
рішенні суду, яке було одержано ОСОБА_1
у 2005 році, що підтверджує її
обізнаність про обставини розподілу
часток вже на той час.

За положеннями частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 із свого боку
підтвердила факт розгляду цивільної
справи № 2-6311/05 Київським районним
судом м. Одеси у 2005 році, до матеріалів
якої нею були додані три розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради. Однак
повідомила, що дані розпорядження не є
тотожними з тими, які вона оскаржує.

При досліджені матеріалів цивільної
справи № 2-6311/05 судом встановлено, що в
ній містяться три розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради: № 1917 від 10.10.2001 р.
«Про виділ частини домоволодіння
АДРЕСА_1 у самостійне домоволодіння, гр.
ОСОБА_4.», № 374 від 15.03.2002 р. «Про
прийняття в експлуатацію будівель по
АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2.» та № 2724 від 30.12.2001 р.
«Про прийняття в експлуатацію будівлі
по АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_4.» В рамках
розгляду адміністративної справи №
1512/730/2012 ОСОБА_1 просить визнати не
чинними та скасувати розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради № 1080 від 03.07.2002 р.
«Про затвердження розрахунку
ідеальних часток у домоволодінні
АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2.» та № 910 від 20.08.2007 р.
«Про упорядкування нумерації
житлового будинку АДРЕСА_1, гр. ОСОБА_2.,
гр. ОСОБА_3.». Отже, суд погоджується із
позивачем, що мова йде про різні
розпорядження, а доводи представників
третьої особи ОСОБА_2 з цього приводу є
спростованим та не беруться судом до
уваги, як доказ одержання ОСОБА_1
відомостей про розпорядження № 1080 від
03.07.2002 р. ще у дві тисячі п'ятому році.

Київським районним судом м. Одеси також
розглядалася цивільна справа № 2-4835/10,
провадження по якій було відкрите 05
травня 2010 року ухвалою судді
Сватаненко В.І. за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Приватні
нотаріуси Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 - «Про визнання довіреності та
договорів купівлі-продажу недійсними,
визнання права власності у порядку
спадкування за законом». Рішенням суду
від 16.11.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1
були задоволені та визнано недійсною
довіреність, видану ОСОБА_5 на ім'я
ОСОБА_2 від 23.11.2005 року; визнано
недійсним договір купівлі-продажу 7/25
частин домоволодіння з надвірними
спорудами за АДРЕСА_1 у м. Одесі,
укладений між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від
21.06.2006 року; визнано недійсним договір
купівлі-продажу 59/100 частин
домоволодіння з надвірними спорудами
за АДРЕСА_1 у м. Одесі, укладений між
ОСОБА_13 та ОСОБА_3 від 12.07.2006 року;
визнано недійсним договір про поділ
нерухомого майна, що є спільною
частковою власністю між ОСОБА_2, ОСОБА_13
та ОСОБА_3 від 14.08.2007 року; визнано за
ОСОБА_1 право власності на 7/50 частин
домоволодіння з надвірними спорудами
під АДРЕСА_1 у м. Одесі, яке в цілому
складається з двох житлових кам'яних
будинків під літ. «А», «Г», загальною
площею 177,9 кв.м., житловою площею 90,9
кв.м., розташованих на земельній
ділянці площею 2127 кв.м. у порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року. Зазначене рішення було скасоване
рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.01.2011 року за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_13,
ОСОБА_3.

При дослідженні матеріалів цивільної
справи № 2-4835/10 встановлено, що серед
додатків до позовної заяви ОСОБА_1 у
якості письмового доказу набуття
ОСОБА_5. права власності на частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Одесі було
залучено Свідоцтво про право власності
серії ЯЯЯ № 282550 від 12.04.2006 р. В цьому
Свідоцтві зазначено, що видане воно на
підставі розпоряджень Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 15 березня 2002 року № 374
та від 03 липня 2002 року № 1080. Позовна
заява, за якою було відкрите
провадження у цивільній справі № 2-4835/10
датована 26 квітня 2010 року та підписана
особисто ОСОБА_1 Отже, зазначені
обставини підтверджують, що ОСОБА_1
станом на 26 квітня 2010 року було відомо
про наявність розпорядження Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради № 1080 від 03.07.2002 року.

Суд приймає до уваги, що під час
розгляду цивільної справи № 2-4835/10
ОСОБА_1, як позивач по справі мала всі
права, передбачені статтями 27, 31 ЦПК
України, в тому числі і право на
уточнення позовних вимог, зміну
предмету або підстави позову,
збільшення розміру позовних вимог, а
також право на витребування доказів.
Крім того, ОСОБА_1 не була обмежена
правом звернення до суду з
адміністративним позовом про
оскарження будь-яких рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень в порядку, встановленому
нормами Кодексу адміністративного
судочинства України, у редакції від
16.03.2010 року, дійсній на той час, згідно
із частиною другою статті 99 якого було
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Однак
ОСОБА_1, скориставшись наданими їй
процесуальними правами на власний
розсуд, до завершення розгляду
цивільної справи № 2-4835/10 дії Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради та розпорядження № 1080 від
03.07.2002 р. не оскаржувала.

Як було встановлено із матеріалів
адміністративної справи № 2-а-7043/11,
ОСОБА_1 21 листопада 2011 року подала до
Київського районного суду м. Одеси
адміністративний позов до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради з вимогами визнати не
чинним та скасувати розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради № 1080 від 03.07.2002
року та № 910 від 20.08.2007 року. В цьому
позові ОСОБА_1 зазначає, що в жовтні 2010
року подавала тотожній позов до
Одеського окружного адміністративного
суду, який був їй повернутий у зв'язку
із непідсудністю. ОСОБА_1 просила
поновити їй строк звернення до суду,
посилаючись на те, що їй не було раніше
відомо про оскаржувані розпорядження.
Незважаючи на вимоги позивача поновити
пропущений процесуальний строк, суддя
Київського районного суду м. Одеси
Сватаненко В.І. ухвалою від 28.11.2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради «Про визнання
розпорядження недійсним» залишив без
розгляду, вказуючи, що не вбачає
підстав для поновлення строку для
звернення до суду з даним позовом. Ця
ухвала позивачем не оскаржувалася та
набрала законної сили.

Враховуючи всі вище встановлені
обставини, суд приходить до висновку,
що позивачу ОСОБА_1 при повторному
зверненні до Київського районного суду
м. Одеси в січні 2012 року з
адміністративним позовом до Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради з вимогами визнати не
чинним та скасувати розпорядження
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради № 1080 від 03.07.2002
року та № 910 від 20.08.2007 року достовірно
було відомо про всі вищерозглянуті
справи, оскільки саме ОСОБА_1
ініціювала їх розгляд шляхом подання
позовних заяв. Позивач ОСОБА_1 при
вирішенні судом питання про поновлення
пропущеного процесуального строку
звернення до суду та відкриття
провадження у адміністративній справі
№ 1512/730/2012 про попередні звернення та
результати розгляду цих справ суду не
повідомила, пославшись на те, що вона не
мала змоги звернутися раніше у зв'язку
із знаходженням у нестабільному
психологічному стані, пов'язаному із
похованням близьких родичів.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
факти попередніх звернень до суду не
заперечувала, але не змогла надати суду
конструктивну відповідь та пояснення з
приводу приховування цих обставин від
суду, посилаючись лише на те, що вважає
її права на спадщину порушеними та
такими, що повинні бути захищені судом.

Враховуючи відсутність у суду вище
встановлених відомостей станом на
лютий 2012 року, коли вирішувалося
питання про відкриття провадження в
цій адміністративній справі, суд
прийшов до хибного висновку щодо
наявності поважних причин у позивача
ОСОБА_1, які перешкодили їй завчасно
звернутися за судовим захистом та
ухвалою від 14.02.2012 року поновив строк
звернення до адміністративного суду з
позовом до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання незаконними розпоряджень
та відкрив провадження у справі, без
врахування того, що є набравша законної
сили ухвала суду з питання щодо
наявності підстав для поновлення
строку звернення до суду із цією
позовною заявою та відкриття
провадження у справі між цими самими
сторонами з того самого спору.

За положеннями частини першої статті 255
КАС України, постанова або ухвала суду,
яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Враховуючи, що суд вже встановив певні
факти, після їх перевірки і оцінки, і
закріпив це у відповідному документі,
то ці факти визнаються
преюдиціальними, тобто такими, що при
новому розгляді справи вважаються
встановленими, істинними, такими, що не
потребують нового доказування.

Ухвала Київського районного суду м.
Одеси від 28.11.2011 року по
адміністративній справі № 2-а-7043/11 має
преюдиційне значення, яке виключає
заперечуваність юридичної
вірогідності одного разу доведеного
факту.

На підставі ч. 1 ст. 255 КАС України
обставини, які встановлені ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
28.11.2011 року та ухвалою по
адміністративній справі № 2-а-7043/11
сторонами не можуть бути оспорені.

Для осіб, які брали участь у справі, а
також осіб, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про
їхні права, свободи, інтереси чи
обов'язки, законом встановлене право на
перегляд ухвал суду, що набрали
законної сили за правилами,
визначеними статями 245-249 КАС України.
Однак позивач ОСОБА_1 цим правом не
скористувалася, повторно звернувшись
до суду із заявою з тотожними вимогами.

Згідно із ч. 2 ст. 5 КАС України,
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України,
якщо в ході судового розгляду справи
суд встановить, що провадження у справі
відкрито за позовною заявою, поданою з
пропущенням установленого законом
строку звернення до адміністративного
суду, або викладений в ухвалі про
відкриття провадження у справі
висновок суду про визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними був
передчасним, і суд не знайде інших
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позовна заява
залишається без розгляду.

Суд приходить до висновку про
наявність підстав для застосування
наслідків, передбачених пунктом чотири
ч. 1 ст. 157 КАС України, положеннями якої
встановлено, що суд закриває
провадження у справі, якщо є такі, що
набрали законної сили, постанова чи
ухвала суду з того самого спору і між
тими самими сторонами.

Згідно із ч. 3 ст. 157 КАС України, про
закриття провадження у справі суд
постановляє ухвалу. Ухвала суду про
закриття провадження у справі може
бути оскаржена. Повторне звернення з
тією самою позовною заявою не
допускається.

Керуючись ч. 3 ст. 162 КАС України, ч. 1 ст.
157 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Київської районної адміністрації
Одеської міської ради про визнання
розпорядження незаконним - залишити
без розгляду.

Провадження № 2-а/1512/386/2012 в
адміністративній справі № 1512/730/2012 за
позовом ОСОБА_1 до Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання розпорядження незаконним
- закрити.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення з тією самою позовною заявою
не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Літвінова І. А.