Справа № К/9991/39066/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/39066/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
ухвалу Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області про визнання
протиправними дій та бездіяльності,

в с т а н о в
и л а :

У березні 2010 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача,
уточнивши який в червні 2010 року, просив
визнати протиправними дії управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області щодо
примусового його переміщення по службі
на іншу посаду, в інший підрозділ, в
іншу місцевість; визнати протиправною
бездіяльність управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області стосовно
невчинення дій щодо виконання ухвали
Ленінського районного суду про
забезпечення позову від 10 червня 2008
року про заборону вчиняти певні дії
щодо нього, що призвело до невиконання
судового рішення.

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року, адміністративний позов
залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до
адміністративного суду на підставі
частини першої статті 100 КАС України.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі у межах касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно вимог частин 1, 2 та 3 статті 99 КАС
України (в редакції, яка діяла на момент
звернення позивача до суду) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду, які, якщо не
встановлено інше, обчислюються з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в
редакції, яка діяла на час розгляду
справи судом) адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Вирішуючи спір суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, обґрунтовано виходив з того,
що позивач пропустив встановлений ст. 99
КАС України строк звернення до суду без
поважних причин, а тому обґрунтовано на
підставі ст. 100 КАС України, залишив
позовні вимоги без розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що
судами не правильно визначено початок
перебігу строку звернення до суду, не
заслуговують на увагу, оскільки не
спростовують висновків судів,
викладених у судових рішеннях.

Інші доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк