Справа № 801/2338/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/800/48495/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Голяшкіна О.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 3 вересня 2013 року у справі № 801/2338/13-а
за позовом ОСОБА_1 до Сакського
міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим,
Реєстраційної служби Сакського
міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим, третя
особа - ОСОБА_2 про визнання дій
протиправними, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до Сакського
міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим,
Реєстраційної служби Сакського
міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим, третя
особа - ОСОБА_2, в якому просив визнати
протиправними дії реєстраційної
служби Сакського міськрайонного
управління юстиції щодо відмови у
скасуванні реєстраційного запису у
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно про право власності за ОСОБА_2 на
житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі
рішення Сакського міськрайонного суду
Автономної Республіки Крим від 20.06.2008 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Реєстраційною службою Сакського
міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим
безпідставно відмовлено у скасуванні
реєстраційного запису.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 25 квітня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1
до Сакського міськрайонного
управління юстиції Автономної
Республіки Крим, Реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції Автономної Республіки Крим,
третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій
протиправними.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 3 вересня 2013 року, скасоване рішення
суду першої інстанцій, позовні вимоги
задоволені частково. Зобов'язано
Реєстраційну службу Сакського
міськрайонного управління юстиції
Автономної Республіки Крим перенести з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно дані про
нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на
праві власності: домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1
Зобов'язано Реєстраційну службу
Сакського міськрайонного управління
юстиції Автономної Республіки Крим
розглянути заяву ОСОБА_1 про скасування
в Державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно запису про право
власності на домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, та прийняти рішення
у відповідності із законом. В решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі
рішенням ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
змінити рішення суду апеляційної
інстанцій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що відсутні підстави для зміни
судового рішення апеляційного суду, а
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі рішення
Сакського міськрайонного суду від
20.06.2008 за ОСОБА_2 22.08.2007 р. зареєстроване
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 Рішенням Апеляційного суду АР
Крим від 12.12.2012 р. рішення Сакського
міськрайонного суд від 20.06.2008 скасоване
та прийняте нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання
права власності на вищезазначений
житловий будинок та зобов'язання БТІ
зареєструвати право власності на
будівлі відмовлено. Позивач 28.01.2013
звернувся до реєстраційної служби
Сакського міськрайонного управління
юстиції АР Крим щодо роз'яснення
підстави відмови у скасуванні
реєстрації права власності за ОСОБА_2
на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1.
На цю заяву позивачем отримано
відповідь №Х-3/04/3/21 від 12.02.2013 щодо
неможливості внесення записів про
скасування державної реєстрації прав в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та необхідність
проведення державної реєстрації
вказаного об'єкту в органі державної
реєстрації прав у зв'язку з
необхідністю провести реєстрацію
вказаного об'єкту в органі державної
реєстрації прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанцій виходили з
того, що Сакське міськрайонне
управління юстиції не наділене
владними повноваженнями вчиняти певні
дії щодо реалізації прав позивача
відносно вказаного нерухомого майна, а
Реєстраційна служба Сакського
міськрайонного управління юстиції не
мала правових підстав для прийняття
будь-якого рішення відносно позивача, у
зв'язку з чим заявлені позовні вимоги
не знайшли свого підтвердження у суді,
а тому є безпідставними.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позовні вимоги суд апеляційної
інстанції виходив з того, що посилання
відповідача на відсутність державної
реєстрації вищевказаного об'єкту в
органі державної реєстрації є
неспроможними, а висновок суду першої
інстанції щодо відсутності з боку
відповідача порушень закону є
помилковим, з огляду на те що
відповідно до пункту 3,6 Порядоку
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 14.12.2012
№1844/5, перенесення записів з Реєстрів
до Державного реєстру прав
здійснюється державним реєстратором
прав у разі, коли наявні у реєстрах
записи є чинними та ідентифікують
об'єкт нерухомого майна або суб'єкта
речових прав, їх обтяжень.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
та службові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності з п.1 ч.1 ст.4 Закон
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Згідно ст. 6 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", систему
органів державної реєстрації прав
становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (далі - органи
державної реєстрації прав).

Відповідно ст.8 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", орган
державної реєстрації прав має наступні
повноваження: проводить державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмовляє у їх реєстрації; забезпечує
ведення Державного реєстру прав; надає
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечує облік
безхазяйного нерухомого майна;
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Згідно ст.9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями; приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав;
відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи; веде реєстраційні
справи щодо об'єктів нерухомого майна;
присвоює реєстраційний номер об'єкту
нерухомого майна під час проведення
державної реєстрації; видає свідоцтво
про право власності на нерухоме майно у
випадках, встановлених статтею 18 цього
Закону; надає інформацію з Державного
реєстру прав або відмовляє у її наданні
у випадках, передбачених цим Законом; у
разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень; під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Відповідачем порушені вимоги ст.9
Закону "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", оскільки заява позивача щодо
скасування державної реєстрації права
власності розглянута відповідачем
шляхом направлення листа від 12.02.2013 р.
без прийняття відповідного рішення.

Згідно ст.11 Закону порядок ведення
Державного реєстру прав визначає
Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 №1141 затверджено Порядок
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно».

Відповідно ст.4 цього Порядку ведення
Державного реєстру прав передбачає:
реєстрацію заяв (запитів) у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру прав (далі - база
даних про реєстрацію заяв і запитів); 2)
пошук відомостей у Державному реєстрі
прав; оформлення рішень, свідоцтв про
право власності на нерухоме майно;
відкриття розділів Державного реєстру
прав та/або внесення записів до нього;
внесення змін до записів Державного
реєстру прав, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), скасування записів Державного
реєстру прав; надання інформації з
Державного реєстру прав; закриття
розділів Державного реєстру прав.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури, визначає Порядок прийняття
і розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, який затверджено
Наказом Мінюста України від 12.12.2011 №320/5.

Відповідно п.2.10 Порядку за
результатами розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор приймає рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав або рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав.

Відповідно до підпункту 2.14.2 пункту 2.14
Порядку державний реєстратор приймає
рішення щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав, якщо органом
державної реєстрації прав або
нотаріусом, до якого звернувся заявник,
не проводилась державна реєстрація
прав на відповідний об'єкт нерухомого
майна, взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна або внесення змін до
запису Державного реєстру прав.

Згідно довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно
вбачається, що 09.07.2008 р. за ОСОБА_2
зареєстроване право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1. Ці реєстраційні дії на
підставі судового рішення були
проведені у відповідності з Тимчасовим
положенням про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Мінюста України
від 07.02.2002 №7/5.

Пункт 5 розділу 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
встановлює, що державна реєстрація в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державному реєстрі іпотек, надання
інформації із зазначених реєстрів
здійснюються до 1 січня 2013 року.

Заяви чи повідомлення, подані у зв'язку
з державною реєстрацією в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно, Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державному реєстрі
іпотек, а також заяви чи запити, подані
у зв'язку з отриманням інформації із
зазначених реєстрів, розглядаються до
30 грудня 2012 року.

Державний реєстратор, нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
починаючи з 1 січня 2013 року мають доступ
до Реєстру прав власності на нерухоме
майно, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
Державного реєстру іпотек і
використовують під час проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
реєстраційні дані зазначених реєстрів.

Порядок використання даних Реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державного реєстру іпотек
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Пункт 92 цього Порядку визначає: під час
розгляду заяви про державну
реєстрацію, відповідно до якої
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Державному реєстрі прав
заявлено вперше, державний реєстратор
використовує дані Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Відповідно до пункту 93 зазначеного
Порядку державний реєстратор
встановлює наявність записів про
державну реєстрацію права власності
або іншого речового права на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно з метою виявлення
підстав для застосування частини
другої статті 29 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з пунктом 94 Порядку державний
реєстратор встановлює наявність
(відсутність): записів про обтяження
речових прав на нерухоме майно в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна та
Державному реєстрі іпотек; запису про
обтяження податковою заставою речових
прав на нерухоме майно у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна,
порядок доступу до якого встановлює
Мін'юст.

У разі наявності записів про обтяження
речових прав на нерухоме майно у
зазначених реєстрах державний
реєстратор переносить відповідні
записи до розділу Державного реєстру
прав, відкритого на об'єкт нерухомого
майна. Орган державної реєстрації прав
не пізніше наступного робочого дня з
моменту прийняття державним
реєстратором рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
надсилає рекомендованим листом
органові або посадовій особі, якими
встановлено обтяження речових прав на
нерухоме майно, особі, в інтересах якої
встановлено обтяження, письмове
повідомлення про прийняте державним
реєстратором рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
Державному реєстрі прав та внесення
ним відомостей про обтяження речових
прав на таке нерухоме майно до
зазначеного Реєстру.

Порядок перенесення державним
реєстратором записів з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, Державного реєстру іпотек та
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна до Державного реєстру прав
встановлює Мін'юст.

Наказом Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 №1844/5 затверджено Порядок
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Відповідно п. 3,6 цього Порядку
перенесення записів з Реєстрів до
Державного реєстру прав здійснюється
державним реєстратором прав у разі,
коли наявні у реєстрах записи є чинними
та ідентифікують об'єкт нерухомого
майна або суб'єкта речових прав, їх
обтяжень.

Таким чином, вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, при цьому апеляційний суд
доцільно вийшов за межі позовних вимог
для повного захисту прав позивача та
зобов'язав відповідача перенести з
реєстру прав власності на нерухоме
майно до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно дані про
нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на
праві власності: домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Разом із тим, суд не наділений
повноваженнями зобов'язати
відповідача прийняти конкретне
рішення, оскільки, прийняття рішення за
заявою позивача є виключною
компетенцією відповідача.

Враховуючи вищенаведене суд
апеляційної інстанції дійшов до
вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 3 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: