Справа № 826/19527/13-а
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2014 року 11:46 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К. Ю., при
секретарі судового засідання
Непомнящій А.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі по тексту -
відповідач) з вимогою визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 30 квітня 2013
Позивач не погоджується з прийнятим
відповідачем податковим
повідомленням-рішенням, вважаючи
висновки відповідача помилковими та
такими, що не відповідають фактичним
Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, з посиланням на їх
безпідставність, просив суд відмовити
у їх задоволенні. Доводи відповідача,
викладені в письмових запереченнях,
долучених до матеріалів справи.
Відповідач вважає обставини, викладені
в запереченнях, належними, достатніми
та допустимими доказами правомірності
винесення податкового повідомлення -
рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши адміністративний
позов та додані до нього матеріали,
всебічно і повно встановивши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Відповідачем 30.04.2013 року складено
податкове повідомлення-рішення
№ , яким позивачу згідно з п.п.
54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 286.5 ст. 286 Податкового
кодексу України визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на землю громадянами у розмірі
12192,32 грн.

Суд не погоджується з доводами
відповідача щодо наявності законних
підстав для винесення спірного
податкового повідомлення-рішення,
виходячи з аналізу наявних у
матеріалах справи доказів та наступних
положень і обставин.

Відповідно до п. 287.8 ст. 287 Податкового
кодексу України власник нежилого
приміщення (його частини) у
багатоквартирному жилому будинку
сплачує до бюджету податок за площі під
такими приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Згідно з підпунктами 14.1.72, 14.1.73 п. 14.1 ст.
14, ст. 269, п.п. 281.1, 281.2 ст. 281, п. 287.6 ст. 287 ПК
України, земельний податок -
обов'язковий платіж, що справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також
постійних землекористувачів.

Землекористувачі - юридичні та фізичні
особи (резиденти і нерезиденти), яким
відповідно до закону надані у
користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди. Платниками
податку є: власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв).

Від сплати податку звільняються:
інваліди першої і другої групи; фізичні
особи, які виховують трьох і більше
дітей віком до 18 років; пенсіонери (за
віком); ветерани війни та особи, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»; фізичні особи,
визнані законом особами, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Звільнення від сплати податку за
земельні ділянки, передбачене для
відповідної категорії фізичних осіб п.
281.1 цієї статті, поширюється на одну
земельну ділянку за кожним видом
використання у межах граничних норм:
для ведення особистого селянського
господарства - у розмірі не більш як 2
га; для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка):
у селах - не більш як 0,25 га, в селищах - не
більш як 0,15 га, в містах - не більш як 0,10
га; для індивідуального дачного
будівництва - не більш як 0,10 га; для
будівництва індивідуальних гаражів -
не більш як 0,01 га; для ведення
садівництва - не більш як 0,12 га.

Правила звільнення від сплати податку
передбачають, що особа має право на
пільгу по сплаті податку щодо наявних в
неї земельних ділянок кожного з
перелічених видів використання по
одному разу.

Фізичні особи, визнані законом особами,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, набувають
відповідного статусу згідно із нормами
р. II Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

На підтвердження набуття позивачем
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році
в матеріалах справи наявна копія
посвідчення (категорія 2) серії АДРЕСА_1
видане 11.01.1993 року.

Відповідач в запереченнях на позов
посилається також на положення п. 286.2
ст. 286 ПК України, відповідно до якого
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. При поданні першої
декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

У листі Державної податкової служби
України від 13.12.2012 року № 3278/0/141-12/Ф/17-3214
зазначено, що пільга по платі за землю
відповідно до п. 281.1 ст. 281 Податкового
кодексу для власників земельних
ділянок, яка надана для здійснення
підприємницької діяльності, на фізичну
особу - підприємця не розповсюджується.

Проте, згідно наявної в матеріалах
справи довідки з ЄДРЮОФОП відомості в
ЄДРЮОФОП стосовно реєстрації ОСОБА_1 як
фізичної особи-підприємця відсутня.
Крім того, в судовому засіданні позивач
та представник позивача пояснили, що
позивач не був зареєстрований як
фізична особа-підприємець, що, в свою
чергу, спростовує позицію відповідача
стосовно порушення позивачем вимог п.
286.2 ст. 286 ПК України.

З аналізу викладених положень та
обставин суд прийшов до висновку, що
позивач відповідно до положень п.п.
281.1.5 п. 281.1 ст. 281 ПК України, який є
власником нежитлового приміщення, має
пільги щодо плати на землю та сплати
земельного податку.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

За переконанням суду, у ході судового
розгляду справи відповідач не надав
належних доказів на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
заперечення проти позову, а позивач
надав достатньо належних доказів на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовується позов.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність своїх дій у
відповідності до вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва
Державної податкової служби №
від 30 квітня 2013 року.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник