Справа № 826/5999/13-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

05 лютого 2014 року
м. Київ К/800/51740/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Конюшка К.В.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом ПАТ
«Дельта Банк» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання протиправними
та скасування постанов 234/12 та № 236/12 від
27.12.2012, за касаційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 травня 2013 року і
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
у якому просило скасувати постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві від 27.12.2012 № 234/12 та № 236/12
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудування.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на відсутність з боку
товариства правопорушень у сфері
містобудівної діяльності, оскільки
реконструкція вбудованого нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
вул. М. Драгомирова, 3 у Печерському
районі м. Києва, яке відноситься на його
переконання до ІІ категорії
складності, відбувається на підставі
декларації про початок будівельних
робіт та декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, тобто у
порядку, визначеному чинним
законодавством.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 травня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року, позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовані постанови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві від 27.12.2012 № 234/12 та № 236/12
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудування.

У касаційні скарзі Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
судів попередніх інстанцій скасувати
та ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позову.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що відповідно до статті 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та Порядку
здійснення державного архітектурного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 553 від
23.05.2011, Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві проведено перевірку
дотримання ПАТ «Дельта Банк» вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності будівельних норм, державних
стандартів і правил, про складено акт
від 18.12.2012.

За результатами перевірки встановлено,
що на замовлення позивача проектною
організацією ТОВ «Українська
будівельна компанія «Укрбудкомплект»
проведена реконструкція вбудованого
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: вул. М. Драгомирова, 3 у
Печерському районі м. Києва, без
одержання в установленому порядку
дозволу на виконання будівельних норм,
чим порушено вимоги пункту 3 частини 1
статті 34 та частини 1 статті 37 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності». Також
встановлено, що станом на 18.12.2012
вбудовані нежитлові приміщення (група
приміщень № 170) на вул. М. Драгомирова,3,
літера «А», у Печерському районі м.
Києва, експлуатується замовником для
розміщення відділення банку АТ «Дельта
Банк», без прийняття в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку,
чим порушено вимоги частини 8 статті 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності». До того ж
вказаного, що при поданні на реєстрацію
декларації про початок будівельних
робіт від 23.08.2012 № КВ 6 у
вбудованому нежитловому приміщенні
першого поверху на вул.. М.
Драгомирова,3, у Печерському районі м.
Києва, замовником та проектною
організацією занижено категорію
складності об'єкту з V на ІІ, чим
порушено Порядок віднесення об'єктів
до IV і V категорії складності,
затвердженого Постановою Кабінету
Мінстрів України № 557 від 27.04.2011,
положення ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні
принципи забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель і
споруд, будівельних конструкцій та
основ», ДБН А.22-3-2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво».

За вказаним фактом 18.12.2012 Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві відносно ПАТ
«Дельта Банк» складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та припис, яким заборонено з
18.12.2012 експлуатацію вбудованих
нежитлових приміщень (відділення банку
АТ «Дельта Банк») на вул. М. Драгомирова,
літера А у Печерському районі м. Києва.

На підставі вказаних акту перевірки,
припису та протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві прийнято спірні у цій
справі постанови про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності:

№ 234/12 від 27.12.2012, якою ПАТ «Дельта Банк»
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абзацом
6 пункту 6 частини 2 статті 2 Закону
України № 208/94-ВР від 14.10.1994, та
накладено штраф у сумі 1020600 грн.;

№ 236/12 від 27.12.2012, якою ПАТ «Дельта Банк»
визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абзацом
3 пункту 5 частини 2 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф в сумі
1020600 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції з яким погодився апеляційний
суд, виходив з наступного.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності,
забезпечення сталого розвитку
територій з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів
визначає Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
№ 3038-VI від 17.02.2011.

Відповідальність юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (суб'єктів
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
встановлено Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» №
208/94-ВР від 14.10.1994 (далі - Закон № 208/94-ВР
від 14.10.1994).

У пункті 3 частини 1 статті 34 № 3038-VI від
17.02.2011 визначено, що замовник має право
виконувати будівельні роботи після
видачі замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Відповідно до вимог частини 1 статті 37
цього ж Закону право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах
будівництва, що належать до IV і V
категорій складності, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд надається замовнику та
генеральному підряднику чи підряднику
(у разі якщо будівельні роботи
виконуються без залучення
субпідрядників) після отримання
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Також у частині 8 статті 39 вказаного
Закону визначено, що експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію, забороняється.

Згідно з абзацом 6 пункту 6 частини 2
статті 2 Закону України № 208/94-ВР від
14.10.1994, на підставі якого позивача
постановою № 234/12 від 27.12.2012 визнано
винним у вчиненні описаного вище
правопорушення, суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації об'єктів V категорії
складності - у розмірі дев'ятисот
мінімальних заробітних плат.

У абзаці 3 пункту 5 частини 2 статті 2
вказаного Закону, на підставі якого
позивача постановою № 236/12 від 27.12.2012
визнано винним у вчиненні описаного
вище правопорушення, суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу
виконання будівельних робіт без
отримання дозволу на їх виконання на
об'єктах V категорії складності - у
розмірі дев'ятисот мінімальних
заробітних плат.

Приймаючи постанови, які є предметом
спору у справі, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві виходила з того, що
вбудоване нежитлове приміщення, яке
перевірялося, відноситься до об'єктів V
категорії складності, клас наслідків
СС-3, а тому здійснення його
реконструкції без дозволу на виконання
будівельних робіт та його експлуатація
не прийнятого в експлуатацію є
протиправними.

Так, згідно з вимогами ДБН В 1.2-14-2009
«Загальні принципи забезпечення
надійності та конструктивної безпеки
будівель і споруд, будівельних
конструкцій та основ» до будівель і
споруд класу ССЗ, як правило, слід
відносити:

об'єкти нафто- і газодобувної,
газопереробної, металургійної,
хімічної та інших галузей
промисловості, обладнані пожежо- і
вибухонебезпечними ємкостями і
сховищами рідкого палива, газу і
газопродуктів, особливо при їх
зберіганні під тиском (технологічні
трубопроводи, апарати, котли,
газгольдери, ізотермічні резервуари
ємністю понад 10 тис. кубометрів,
резервуари для зберігання нафти та
нафтопродуктів ємністю ЗО тис.
кубометрів і більше, посудини високого
тиску тощо);

об'єкти хімічної, нафтохімічної,
біотехнологічної, оборонної та інших
галузей, що пов'язані з використанням,
переробкою, виготовленням і
зберіганням хімічно токсичних, вибухо-
і пожежонебезпечних речовин і
промислових вибухових матеріалів,
біологічно небезпечних речовин тощо;

об'єкти вугільної і гірничорудної
промисловості, небезпечні щодо пожежі,
вибуху і газу відповідно до
класифікації Держнаглядохоронпраці;

будівлі головних вентиляційних систем
на копальнях і рудниках;

об'єкти атомної енергетики (АЕС, AETC, ACT),
включаючи сховища і заводи з переробки
ядерного палива і радіоактивних
відходів, а також інші радіаційне
небезпечні об'єкти за класифікацією
Держатомнагляду;

об'єкти гідро- і теплоенергетики (ГЕС,
ГРЕС, ТЕС, ТЕЦ, ГАЕС) потужністю понад 1,0
млн. кВт;

мости і тунелі на дорогах вищої
категорії, або протяжністю понад 1000 м
чи прогоном понад 300 м;

стаціонарні споруди знаків
навігаційної обстановки;

шлюзи і основні портові споруди на
водних шляхах 1-го і 2-го класів ДСТУ Б
В.2.3-1;

будівлі і споруди крупних залізничних
вокзалів і аеровокзалів;

магістральні трубопроводи діаметром
понад 1000 мм, або з робочим тиском понад
2,5 МПа, а також ділянки магістральних
трубопроводів меншого діаметра і з
меншим робочим тиском у місцях
переходів через водні перешкоди,
залізничні та автомобільні дороги;

гідротехнічні споруди меліоративних
систем із площею зрошення і осушення
понад 300 тис. га і водоймищ об'ємом понад
1 кубічний кілометр;

крупні елеватори і зерносховища,
млинарські комбінати;

житлові, громадські або
багатофункціональні будівлі заввишки
понад 100 м;

будівлі основних музеїв, державних
архівів, сховищ національних
історичних і культурних цінностей;

видовищні об'єкти з масовим
перебуванням людей (стадіони, театри,
кінозали, цирки, виставкові приміщення
тощо);

будівлі університетів, інститутів,
шкіл, дошкільних закладів тощо;

великі лікарні та інші заклади охорони
здоров'я;

універсами та інші великі торговельні
підприємства;

об'єкти життєзабезпечення великих
районів міської забудови і промислових
територій;

великі об'єкти захисно-запобіжного
характеру (протиселеві, протизсувні,
протилавинні споруди, захисні дамби
тощо).

З урахуванням вказаної норми судами
зазначено, що вбудоване нежитлове
приміщення, розташоване за адресою:
вул. М. Драгомирова, 3 у Печерському
районі м. Києва, не відноситься до
об'єктів життєзабезпечення великих
районів міської забудови і промислових
територій.

Крім того, судами вказано, що згідно з
визначеними у ДБН В 1.2-14-2009 «Загальні
принципи забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель і
споруд, будівельних конструкцій та
основ» класифікацією будівель та
принципами, за якими вона
розраховується, відповідно до
проведених розрахунків у проекті,
згаданий об'єкт будівництва
відноситься до ІІ категорії
складності, а не до V.

За таких обставин суди зазначили, що
об'єкти ІІ категорії складності не
вимагають дозволу на будівництво.
Реконструкція об'єкту проводяться на
основі декларації про початок робіт,
яка була зареєстрована відповідачем у
серпні 2012 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461 прийняття в
експлуатацію об'єктів, що належать до I -
III категорії складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами,
поданої замовником декларації про
готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до пункту 3 та 11 цього ж
Порядку прийняття в експлуатацію
об'єктів, що належать до IV і V категорії
складності, здійснюється на підставі
акта готовності об'єкта до
експлуатації шляхом видачі Інспекцією
сертифіката.

Датою прийняття в експлуатацію об'єкта
є дата реєстрації декларації або
видачі сертифіката.

Встановлено, що Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві зареєстровані надані ПАТ
«Дельта Банк» декларація про початок
будівельних робіт та декларація про
готовність об'єкта до експлуатації. В
деклараціях зазначено, що
реконструкція вбудованого нежитлового
приміщення 1-го поверху за адресою: м.
Київ, вул. Драгомирова Михайла, 3
відноситься до II категорії складності.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з цією статтею в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Проте всупереч вимогам вказаної статті
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві не доведено факт допущення
позивачем правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, а відтак
законність та обґрунтованість
прийняття постанов про накладення
штрафу.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві - відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 травня 2013 року і
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: