Справа № 826/14706/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко
Я.Б. та Романчук О.М.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Державної фінансової інспекції
України, Державної фінансової
інспекції в Харківській області про
визнання незаконним та скасування
наказу № 671-о від 16.08.2013 року, поновлення
на посаді та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції України,
Державної фінансової інспекції в
Харківській області про визнання
незаконним та скасування наказу № 671-о
від 16.08.2013 року, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, в якому просив
визнати незаконним та скасувати Наказ
Державної фінансової служби України
від 16.08.2013 року 671-0 «Про звільнення
ОСОБА_2», поновити ОСОБА_2 на посаді
заступника начальника Державної
фінансової інспекції в Харківській
області, стягнути з відповідача на
користь позивача середній заробіток за
час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 жовтня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 жовтня 2013 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
було порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 жовтня 2013 року -
без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволені позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що наказ
Державної фінансової інспекції
України від 16.08.2013 року № 671-0 «Про
звільнення ОСОБА_2» виданий
уповноваженим органом безпосередньо
за виявлені неодноразові порушення
трудової дисципліни ОСОБА_2, за
наслідками яких до позивача згідно
наказів Держфінінспекції України від 06
листопада 2012 року № 917-0, від 04 квітня 2013
року № 279-о та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, попередньо отримавши
письмові пояснення позивача вже було
застосовано дисциплінарні стягнення у
вигляді доган, що свідчить про
відсутність порушень порядку
накладання дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено колегією суддів,
ОСОБА_2 з серпня 2007 року був призначений
та працював на посаді заступника
начальника Контрольно-ревізійного
управління в Харківській області. У
зв'язку з реорганізацією КРУ в
Харківській області у
Держфінінспекцію в Харківській
області у березні 20012 року переведений
на рівнозначну посаду у Державну
фінансову інспекцію в Харківській
області.

Наказом Державної фінансової
інспекції України від 16 серпня 2013 року
№ 671-о ОСОБА_2 звільнено з 16 серпня 2013
року з посади заступника начальника
Державної фінансової інспекції в
Харківській області за систематичне
невиконання без поважних причин
службових обов'язків та у зв'язку з
попереднім застосуванням до нього
заходів дисциплінарного стягнення у
вигляді доган.

Вищезазначений наказ винесений на
підставі наказу Держфінінспекції
України від 06 листопада 2012 року № 917-0,
від 04 квітня 2013 року № 279-о та від 10
липня 2013 року № 579-о «Про притягнення до
відповідальності», подання начальника
Держфінінспекції в Харківській
області Косінова С.А. від 15 серпня 2013
року № 20-24-23-18/8666, пояснення ОСОБА_2 від 14
серпня 2013 року, листа Міністерства
фінансів України від 15 серпня 2013 року №
31-19030-08/1-27/24443.

Вважаючи наказ про звільнення
протиправним, позивач звернувся до
суду.

Обговорюючи правомірність позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України орган державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну службу» державна служба
в Україні - це професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Згідно статті 5 вищевказаного Закону
державний службовець повинен: сумлінно
виконувати свої службові обов'язки;
шанобливо ставитися до громадян,
керівників і співробітників,
дотримуватися високої культури
спілкування; не допускати дій і
вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Статтею 10 Закону України «про державну
службу» передбачені основні обов'язки
державних службовців, серед яких:
забезпечення ефективної роботи та
виконання завдань державних органів
відповідно до їх компетенції;
безпосереднє виконання покладених на
них службових обов'язків, своєчасне і
точне виконання рішень державних
органів чи посадових осіб,
розпоряджень і вказівок своїх
керівників; а також сумлінне виконання
своїх службових обов'язків, ініціатива
і творчість в роботі.

Згідно статті 14 Закону за невиконання
чи неналежне виконання службових
обов'язків державним службовцем,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює, до
державного службовця застосовуються
дисциплінарні стягнення. До
службовців, крім дисциплінарних
стягнень, передбачених чинним
законодавством про працю України,
можуть застосовуватися такі заходи
дисциплінарного впливу: попередження
про неповну службову відповідність;
затримка до одного року у присвоєнні
чергового рангу або у призначенні на
вищу посаду.

Статтею 147 Кодексу законів про працю
України, в свою чергу, передбачено, що
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.

При цьому підставами припинення
трудового договору згідно статті 36
Кодексу законів про працю України є,
зокрема розірвання трудового договору
з ініціативи працівника (статті 38, 39), з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу (статті 40, 41)
або на вимогу профспілкового, чи іншого
уповноваженого на представництво
трудовим колективом органу (стаття 45).

Так, відповідно до ч. 3 статті 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

У той же час, згідно статті 149 Кодексу
законів про працю України до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується
в наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
а саме з особової справи ОСОБА_2, що
долучена до матеріалів справи, за
невиконання доручення
Держфінінспекції України щодо
виявлення випадків безпідставного
використання нафтогазових родовищ, які
перебувають у державній власності,
ОСОБА_2, який відповідно до наказу
Держфінінспекції в Харківській
області від 13 серпня 2012 року № 304 «Про
розподіл обов'язків між начальником
Держфінінспекції та його
заступниками» координував роботу
відділу інспектування в АПК та сфері
використання природних ресурсів,
наказом Держфінінспекції України від 06
листопада 2012 року № 917-0 «Про
притягнення до відповідальності» було
оголошено догану.

Також, за відсутність належного
контролю за проведенням контрольних
заходів за централізованим дорученням
Держфінінспекції України та
зверненнями правоохоронних органів
щодо проведення перевірок бюджетних
коштів на створення в регіонах
перинатальних центрів, незабезпечення
повноти ревізійних дій працівниками
підпорядкованого підрозділу, наказом
Держфінінспекції України від 04 квітня
2013 року № 279-о «Про притягнення до
відповідальності ОСОБА_2» позивача
вдруге притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у вигляді оголошення
догани.

На підставі висновків Акту службового
розслідування від 27 червня 2013 року №
24-19/04, запропоновано за неналежне
виконання Правил внутрішнього
трудового розпорядку для працівників
Держфінінспекції в Харківській
області, затверджених наказом
Інспекції від 16 травня 2012 року № 215, п. 3
наказу Інспекції від 17 січня 2013 року № 8
та правил, доведених ГоловКРУ листом
від 18 вересня 2007 року № 24-18/272,
заступника начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_2 притягнути до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани.

На підставі наказу Держфінінспекції
України від 10 липня 2013 року № 579-о «Про
притягнення до відповідальності» за
результатом проведеного
Держфінінспекцією України службового
розслідування відносно ОСОБА_2 за
неналежне виконання Правил
внутрішнього трудового розпорядку для
працівників Держфінінспекції в
Харківській області, затверджених
наказом від 16 травня 2012 року № 215,
наказу Інспекції від 17 січня 2013 року № 8
та постанови колегії Держфінінспекції
в Харківській області від 25 лютого 2013
року № 1 ОСОБА_2 втретє оголошено
догану.

Окрім того, на адресу Держфінінспекції
України надійшло подання начальника
Держфінінспекції в Харківській
області Косінова С.А. від 15 серпня 2013
року № 20-24-23-18/8666 щодо притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_2 у формі звільнення з займаної
посади.

У поданні вказані факти неналежного
виконання позивачем вимог наказів
Держфінінспекції в Харківській
області від 13 серпня 2012 року № 304, від 11
лютого 2013 року № 24 та від 22 липня 2013
року № 165 «Про розподіл обов'язків між
начальником Держфінінспекції та його
заступниками» щодо здійснення
координації роботи підпорядкованих
структурних підрозділів,
незабезпечення з його боку належного
контролю за проведенням цими
підрозділами контрольних заходів.

Проведеними відповідно до наказів
Держфінінспекції в Харківській
області від 08 серпня 2013 року № 179, № 180
аудитами ефективності окремих питань
роботи Красноградської та Куп'янської
міжрайонних держфінінспекцій за
період роботи з 01 січня 2013 року по 31
липня 2013 року виявлено значну
кількість недоліків при організації та
проведенні ревізій, незабезпечення
повноти ревізійних дій, не
застосування усіх визначених заходів
впливу за порушення бюджетного
законодавства, низький рівень
реалізації ревізійних матеріалів,
порушення виконавської дисципліни. За
результатами роботи за сім місяців 2013
року Красноградська міжрайонна
держфінінспекція займає останнє
восьме місце в рейтинговій оцінці
серед територіальних підрозділів,
проте, з початку року ОСОБА_2 не вжито
жодних заходів щодо виправлення стану
справ з метою підвищення показників
роботи вищезазначених міжрайонних
держфінінспекцій, покращення
рейтингової оцінки їх роботи.

Крім того, відповідно до службової
записки завідувача сектору
інформаційних технологій Русіна О.Л.
від 12 серпня 2013 року, ОСОБА_2, на якого
відповідно до розподілу обов'язків
покладено координацію роботи сектору,
впродовж лютого-серпня 2013 року
фактично її не здійснював та не вживав
заходів щодо вирішення існуючих
проблем комп'ютерного електронного
зв'язку з Держфінінспекцією України та
територіальними держфінінспекціями,
які не дозволяли вчасно відправляти
оперативну інформацію про результати
контрольно-ревізійної роботи, з огляду
на зазначене, завідувач сектору
звернувся з клопотанням щодо
покладання координації роботи сектору
інформаційних технологій на
безпосередньо на начальника інспекції.

Також відповідачем зазначено, що за
період проведення аудиту
Красноградської міжрайонної
держфінінспекції (далі - Інспекція)
відповідальним за організацію
контрольно-ревізійної роботи були:
начальник Красноградської міжрайонної
держфінінспекції Рижова І.П., заступник
начальника Красноградської
міжрайонної держфінінспекції Яковенко
Ю.Л. Координацію діяльності цієї
Інспекції здійснював заступник
начальника Держфінінспекції в
Харківській області ОСОБА_2 згідно
наказів Держфінінспекції в
Харківській області від 13 серпня 2012
року № 304, від 11 лютого 2013 року № 24 та
від 22 липня 2013 року № 165 в період з 01
січня 2013 року до 31 липня 2013 року). За
результатами внутрішнього аудиту
виявлено повний комплекс недоліків при
організації та проведенні ревізій,
незабезпеченні повноти ревізійних дій,
не застосування усіх визначених
заходів впливу за порушення бюджетного
законодавства, низький рівень
реалізації матеріалів ревізії,
порушення виконавської дисципліни
тощо.

Окрім цього виявлено недоліки при
здійсненні правової роботи: зокрема із
16 проведених контрольних заходів, лише
4 матеріали ревізій передано до
правоохоронних органів, з яких
відкрито 3 кримінальні провадження.
Виявлено низьку якість документування,
неякісне проведення зустрічних звірок,
відсутність повноти ревізійних дій, що
негативно вплинуло на
результативність контрольних заходів.

Аналогічні недоліки та упущення в
роботі виявлені за результатами
внутрішнього аудиту ефективності
окремих питань роботи Куп'янської
міжрайонної держфінінспекції за
період з 01 січня 2013 року до 31 липня 2013
року, який проведено відповідно до
наказу від 08 серпня 2013 року № 179,
координацію діяльності цієї Інспекції
здійснював заступник начальника
Держфінінспекції в Харківській
області ОСОБА_2, згідно наказів від 13
серпня 2012 року № 304, від 11 лютого 2013 року
№ 24 та від 22 липня 2013 року № 165.

На підставі вищевикладеного Державною
фінансовою інспекцією на підставі
наказів Держфінінспекції України від 06
листопада 2012 року № 917-0, від 04 квітня 2013
року № 279-о та від 10 липня 2013 року № 579-о
«Про притягнення до відповідальності»,
подання начальника Держфінінспекції в
Харківській області Косінова С.А. від 15
серпня 2013 року № 20-24-23-18/8666, пояснення
ОСОБА_2 від 14 серпня 2013 року, листа
Міністерства фінансів України від 15
серпня 2013 року № 31-19030-08/1-27/24443 було
прийнято наказ «Про звільнення ОСОБА_2»
№ 671-о від 16.08.2013 року.

Колегія суддів зауважує, що диспозиція
п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України передбачає
розірвання трудового договору з
ініціативи власника у випадку
систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Під терміном «невиконання працівником
обов'язків» зазвичай розуміють
вчинення працівником певних діянь, які
мають протиправний характер. Тобто
йдеться про вчинення дій, які працівник
відповідно до законодавства,
колективного договору, правил
внутрішнього трудового розпорядку,
трудового договору не мав права
вчиняти, або, навпаки, про невчинення
певних дій, які працівник на підставі
зазначених актів зобов'язаний був
учинити. У пункті третьому статті 40
КЗпП під терміном «невиконання
працівником обов'язків» треба розуміти
вчинення працівником винної
протиправної дії, тобто
дисциплінарного проступку, за що до
нього можуть застосувати передбачені
законодавством заходи дисциплінарного
чи громадського стягнення.

Під «систематичним невиконанням»
зазвичай мається на увазі неодноразове
(тобто два і більше разів) здійснення
цих вчинків. Проте умовою звільнення за
пунктом 3 статті 40 КЗпП є факт
повторного здійснення працівником
протиправної винної дії після того, як
до нього уже застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення за вчинення таких дій раніше.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду в
пункті 23 постанови «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року № 9, у таких випадках
беруть до уваги ті заходи
дисциплінарного стягнення, які
установлені чинним законодавством і не
втратили юридичної сили за давністю
або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), а
також громадські стягнення, які
застосовані до працівника за порушення
трудової дисципліни відповідно до
положення або статуту, що визначає
діяльність громадської організації, і
з дня накладення яких до видання наказу
про звільнення минуло не більше одного
року.

Вище вже зазначалося, що до
застосування до позивача такого
дисциплінарного стягнення як
звільнення до останнього неодноразово
- тричі, було застосовано заходи
дисциплінарного примусу - догана.

Як правомірно зазначено судом першої
інстанції, громадян (суб'єктів трудових
відносин) законодавством наділено
правом оскаржувати протиправні, на їх
думку, заходи дисциплінарного примусу
у вигляді не лише звільнень, а й доган,
проте позивачем жодного разу догани
оскаржені не були,а отже останній
погоджується із правомірністю
винесення останніх.

Як на необхідну причину для скасування
наказу Держфінінспекції «Про
звільнення ОСОБА_2» від 16.08.2013 року №
671-о, позивач посилається на той факт, що
відносно нього не було проведено
службового розслідування, чим грубо
порушено процедуру притягнення до
відповідальності, проте з такими
доводами погодитися неможливо з огляду
на наступне.

Так, відповідно до п. 1 Порядку
проведення службового розслідування
стосовно осіб, уповноважених на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 червня 2000 р. N 950,
відповідно до цього Порядку стосовно
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, може бути проведено
службове розслідування:

- у разі невиконання або неналежного
виконання ними службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень, що
призвело до людських жертв або
заподіяло значну матеріальну чи
моральну шкоду громадянинові, державі,
підприємству, установі, організації чи
об'єднанню громадян;

- у разі недодержання ними
законодавства про державну службу,
службу в органах місцевого
самоврядування, антикорупційного
законодавства, порушення етики
поведінки;

- на вимогу особи, уповноваженої на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, з метою
зняття безпідставних, на її думку,
звинувачень або підозри;

- з метою виявлення причин та умов, що
призвели до вчинення корупційного
правопорушення або порушення вимог
Закону України "Про засади запобігання
і протидії корупції", за поданням
спеціально уповноваженого суб'єкта у
сфері протидії корупції за рішенням
керівника органу, в якому працює особа,
яка вчинила таке правопорушення.

З даної норми випливає, що зазначеним
актом допускається не обов'язковість, а
можливість проведення службового
розслідування у визначених
законодавством випадках.

Дана правова позиція викладена також у
постанові Вищого адміністративного
суду України від 05.07.2011 року № П/9991/165/11.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09 жовтня 2013 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 жовтня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Є.Пилипенко

Судді
Я.Б. Глущенко

О.М. Романчук

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 28.01.2014 року.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М