Справа № 822/4396/13-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4396/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Михайлов О.О.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Хмельницької митниці Державної митної
служби України про визнання дій
неправомірними.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено. Не погоджуючись із
вказаним судовим рішенням позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року скасувати, прийняти нове рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції
норм матеріального та
процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи
і, як наслідок, невірного вирішення
справи та прийняття необґрунтованої
постанови.

У засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, з 05.11.2012 року по 07.11.2012 року
працівниками відповідача на підставі
ст.ст.345 та 351 Митного кодексу України, з
врахуванням інформації, викладеної в
службовій записці начальника сектора
митного аудиту від 16.10.2012 року №344-12, у
зв'язку з надходженням від
уповноважених органів іноземних
держав документально підтвердженої
інформації про не підтвердження
автентичності поданих митному
органові документів щодо товарів,
митне оформлення яких завершено, та
недостовірність відомостей, що в них
містяться, на виконання наказу
Хмельницької митниці від 19.10.2012 року
№687 "Про проведення перевірки"
проведено невиїзну документальну
перевірку стану дотримання фізичною
особою ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_1)
законодавства України з питань
державної митної справи при митному
оформленні товару за вантажною митною
декларацією №400000011/2011/000717.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 07.11.2012
року №Н/0032/2012/400000000/НОМЕР_1 про
проведення невиїзної документальної
перевірки стану дотримання фізичною
особою ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_1)
законодавства України з питань
державної митної справи при митному
оформленні товарів за вантажною митною
декларацією № 400000011/2011/000717.

Відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення
позивачем статті 267 Митного кодексу
України (в редакції 2002 року зі змінами
та доповненнями) у частині
достовірності визначення митної
вартості товарів, що, у свою чергу,
спричинило несплату до Державного
бюджету України належних податків.
Сума заниження податкового
зобов'язання фізичною особою ОСОБА_2
складає 13982,38 грн. (з них мито - 4369,49 грн.,
ПДВ - 9612,89 грн.). Кошти у сумі 13982,38 грн.,
підлягають сплаті до Державного
бюджету України.

На підставі висновків акту
№Н/0032/2012/400000000/НОМЕР_1 від 07.11.2012 року
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення форми "Р" від
19.12.2012 року : №121, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання 5461,86 грн. з них за платежем
"ввізне мито" 4369,49 грн. та "штраф" 1092,37
грн., та №122, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання 12016,11
грн., з них за платежем "податок на
додану вартість" 9612,89 грн. та "штраф" 2403,22
грн.

Позивачем 01.07.2011 року оформлено товар,
який згідно з гр.31 ВМД №400000011/2011/000717 та
доповнення до зазначеної ВМД мав
наступний опис: моторний транспортний
засіб для перевезення вантажів:
торговельна марка MERCEDES-BENZ, модель VITO 115,
ідентифікаційний номер ТЗ (номер
кузова/шасі) НОМЕР_2; загальна кількість
місць, включаючи місце водія, за
документами виробника - 2; призначення -
для використання по дорогах загального
користування; тип двигуна дизельний,
робочий об'єм циліндрів двигуна 2148
см.куб., номер двигуна не визначено;
вантажопідйомність 0,66 т; маса в разі
максимального завантаження 2,77 т; тип
кузова - фургон; такий, що був у
використанні, календарний рік
виготовлення 2004, модельний рік
виготовлення 2004; категорія за
документами виробника №1; колір синій;
колісна формула 4х2; виробник DAIMLERCHRYSLER,
Німеччина, країна виробництва - DE
(Німеччина). Відсутні доступні місця,
отвори, пристосування під настилом
(підлогою) для можливого встановлення
сидінь та встановлення пристроїв
безпеки. 2.1 місце без пакування, без
маркування (далі - товар).

При митному оформленні товару
позивачем подано інвойс від 22.06.2011 №б/н,
виданий "AUTOMARKT", відповідно до якого
фактурна вартість вищезазначеного
автомобіля становила 2300 EUR (у
перерахунку за офіційним курсом
Національного банку України (далі - НБУ)
на день митного оформлення - 26499,45 грн.).
Відповідно до поданої при митному
оформленні калькуляції транспортних
витрат б/н від 29.06.2011р. транспортні
витрати на перевезення вказаного
автомобіля становили 98 євро. Базою для
оподаткування товару при його митному
оформленні була митна вартість,
визначена з урахуванням поданих
документів на рівні 41541,11 грн.

Згідно матеріалів, наданих митними
органами Королівства Нідерланди, товар
було реалізовано нідерландською
компанією "BEEFTINK AUTO'S" ОСОБА_2 на підставі
фактури від 22.06.2011 №0828036, відповідно до
якої його вартість становила 7300 EUR (у
перерахунку за офіційним курсом НБУ на
день митного оформлення - 84106,94 грн.).

Отже, з урахуванням документів, наданих
митними органами Королівства
Нідерланди, встановлено факти
заниження митної вартості товару на
загальну суму 13982,38 грн. (4369,49 грн. - мито,
9612,89 - ПДВ), що є порушенням ст.267 МК
України у частині достовірності
визначення митної вартості товарів, що
спричинило несплату до Державного
бюджету України належних податків.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що висновки митного органу щодо
порушення позивачем вимог митного
законодавства під час митного
оформлення товарів за ВМД №
400000011/2011/000717 від 01.07.2011 року є
обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своєї компетенції з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку (п.15 ч.1 ст.1 Митного
кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.72 МК України Митне
оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню.

Згідно із ст.69 МК України незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення митного контролю,
оформлення та пропуску через митний
кордон України товарів і транспортних
засобів та донарахування обов'язкових
платежів визначався Кабінетом
Міністрів України, а саме Порядком
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 09.04.2008 № 339, який
був чинний на момент виникнення
правовідносин між позивачем та
Митницею та на момент направлення
запиту до митних органів Федеративної
Республіки Німеччина (далі - Порядок №
339); з 01.06.2012 це питання регулюється
Митним кодексом України. Такий
контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до пунктів 7 та 8 ч. 1 ст. 336
Митного кодексу України, а саме шляхом
проведення документальних перевірок
дотримання вимог законодавства
України з питань державної митної
справи, у тому числі своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати митних платежів та направлення
запитів до інших державних органів,
установ та організацій, уповноважених
органів іноземних держав для
встановлення автентичності
документів, поданих митному органу.

Згідно п. 4 Порядку № 339, контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів після завершення
операцій їх митного контролю, митного
оформлення та пропуску через митний
кордон України здійснюється митним
органом шляхом:

1) проведення перевірок, у тому числі
невиїзних документальних, системи
звітності та обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України;

2) надіслання запитів до митних органів
іноземних держав, державних органів,
установ та організацій для:
встановлення автентичності
документів, поданих митному органові
України; перевірки дотримання вимог
статті 267 МКУ.

Виходячи з наведених положень, у
відповідача були достатні підстави
для проведення вказаної перевірки.

Відповідно до ст.267 МК України митною
вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. До переліку витрат, які мають
включатися до митної вартості товарів,
якщо вони не були включені раніше,
входять витрати на транспортування
оцінюваних товарів до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України.

Враховуючи наявність достатніх
доказів на підтвердження вартості
товару, оформленого за ВМД №
400000011/2011/000717 від 01.07.2011 року, колегія
суддів погоджується із висновком
митного органу про заниження позивачем
митної вартості товару під час митного
оформлення, що є порушенням ст.267 МК
України.

Відповідно до пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України митні
органи є контролюючими щодо мита,
акцизного податку, податку на додану
вартість, інших податків, які
відповідно до податкового
законодавства справляються у разі
ввезення (пересилання) товарів і
предметів на митну територію України
або територію спеціальної митної зони
або вивезення (пересилання) товарів і
предметів з митної території України
або території спеціальної митної зони.

Пунктом 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо, зокрема: дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках; результати
митного контролю, отримані після
закінчення процедури митного
оформлення та випуску товарів,
свідчать про заниження або завищення
податкових зобов'язань, визначених
платником податків у митних
деклараціях.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПКУ, у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факти
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

З огляду на доведеність факту
порушення позивачем вимог норм,
контроль за дотриманням яких покладено
на відповідача, останній правомірно
прийняв оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Також потрібно відмітити, що позивач
оскаржував податкові
повідомлення-рішення форми "Р" від
19.12.2012 року № 121 та № 122, які прийняті на
підставі вищевказаної перевірки. Дані
податкові повідомлення-рішення були
залишені в силі постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 липня 2013
року, яка залишена без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
03 лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Совгира Д. І.

Судді
Курко О. П.

Матохнюк Д.Б.