Справа № 2а/1870/3605/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/64439/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Зайця В.С.,
Леонтович К.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Відділу освіти Сумської
районної державної адміністрації на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року у справі за позовом Відділу
освіти Сумської районної державної
адміністрації до Виконавчої дирекції
Сумського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и л а:

Відділ освіти Сумської районної
державної адміністрації звернувся в
суд з позовом до Виконавчої дирекції
Сумського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
незаконним та скасування рішення
відповідача від 17 квітня 2012 року №334 в
частині зобов'язання позивача
повернути в повному обсязі до бюджету
Фонду неправомірно використані
страхові кошти по отриманій до ЗАТ
"Санаторій «Утьос" путівці, у сумі 3498,60
грн. та в частині застосованих до
позивача штрафних санкцій в сумі 50% від
суми неправомірно використаних коштів
в сумі 1749,30 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
висновки відповідача про протиправну
видачу позивачем путівки без висновку
лікарсько-консультаційної комісії
закладу охорони здоров'я є
неправомірними, оскільки позивачем
було перевірено всю необхідну для
видачі путівки інформацію.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2012
року позовні вимоги задоволено:
визнано протиправним та скасовано
рішення заступника директора
виконавчої дирекції Сумського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 17 квітня 2012
року №334 в частині зобов'язання
позивача повернути до бюджету Фонду
неправомірно використані страхові
кошти в сумі 3498,60 грн. при видачі
санаторно-курортної путівки
застрахованій особі ОСОБА_4, а також в
частині застосування до позивача
штрафу у розмірі 50% від суми
неправомірно використаних коштів в
сумі 1749,30 грн.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року рішення суду першої інстанції
скасовано, у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Відділ освіти Сумської
районної державної адміністрації
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить його скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, в період з 12
березня 2012 року по 26 березня 2012 року
уповноваженою особою дирекції
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності було проведено
документальну перевірку позивача з
питань отримання фінансування та
законності витрачання коштів Фонду за
період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2012
року, за результатами якої складено акт
№05-10-11/18 від 29 березня 2012 року.

В ході перевірки було встановлено, що
рішенням комісії з соціального
страхування Відділу освіти Сумської
районної державної адміністрації від 04
листопада 2011 року, протокол №5, було
вирішено питання про видачу путівки на
санаторно-курортне лікування
застрахованій особі - вчительці
Степанівської загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів №2 ОСОБА_4 в ЗАТ
"Санаторій "Утьос", у зв'язку з чим
остання в листопаді 2011 року отримала
путівку №30795 на санаторно-курортне
лікування з датою виїзду 16 листопада 2011
року. При цьому, видача путівки
здійснена на підставі Довідки №54 від 31
жовтня 2011 року за формою 070/о, яку було
видано Степанівською дільничною
лікарнею.

Згідно висновків відповідача,
позивачем було порушено статті 47, 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" та
пункту 4.1 Порядку отримання
застрахованими особами і членами їх
сімей санаторно-курортного лікування,
що сплачується за рахунок коштів фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду від 25
лютого 2009 року №12, а саме комісія із
соціального страхування, приймаючи
рішення про видачу путівки на
санаторно-курортне лікування
застрахованій особі ОСОБА_4,
зобов'язана була розглянути
правильність видачі Степанівською
дільничною лікарнею медичної довідки
№54 від 31 жовтня 2011 року При цьому,
стверджуючи про неправомірність
видачі Степанівською дільничною
лікарнею медичної довідки №54 від 31
жовтня 2011 року, відповідач посилається
на вимоги пункту 5.3.1. Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 09 квітня 2008 року №189,
відповідно до якого видача
застрахованим особам довідок для
отримання путівки в
санаторно-курортний заклад за формою
№070/о належить до компетенції
лікарсько-консультаційної комісії
закладу охорони здоров'я.

За наслідками перевірки відповідачем
було прийнято рішення від 17 квітня 2012
року №334, відповідно до якого позивача
зобов'язано перерахувати до бюджету
Фонду неправомірно використані
страхові кошти в сумі 6 975,30 грн. (в т.ч.
по застрахованій особі - 3 498,60 грн.) та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
50% від суми неправомірно використаних
коштів в сумі 1749,30 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
позивача не було підстав не надавати
застрахованій особі путівки на
оздоровлення до закладу
санаторно-курортного лікування, а
відповідач при прийнятті спірного
рішення діяв необґрунтовано, тобто без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що оскільки
довідка медичного закладу, що стала
підставою для видачі путівки, була
видана з порушенням законодавства,
відтак позивач не мав права приймати
рішення про надання путівки.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
рішення про призначення матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг приймається комісією
(уповноваженим) із соціального
страхування на підставі особистої
заяви та довідки для одержання путівки
форми № 070/о, затвердженої наказом
міністерства охорони здоров'я України
від 27 грудня 1999 року № 302 "Про
затвердження форм облікової
статистичної документації, що
використовується в поліклініках
(амбулаторіях)".

Комісія (уповноважений) із соціального
страхування здійснює контроль за
правильним нарахуванням і своєчасною
виплатою матеріального забезпечення,
приймає рішення про відмову в його
призначенні, про припинення виплати
матеріального забезпечення (повністю
або частково), розглядає підставу і
правильність видачі листків
непрацездатності та інших документів,
які є підставою для надання
матеріального забезпечення та
соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального
страхування виконує свої функції
відповідно до положення про комісію
(уповноваженого) із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, яке
затверджується правлінням Фонду.

Відповідно до пункту 5.3.1. Положення про
експертизу тимчасової
непрацездатності, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 09 квітня 2008 року № 189,
лікарсько-консультаційна комісія
закладу охорони здоров'я вирішує
питання експертизи тимчасової
непрацездатності за поданням
лікуючого лікаря та завідувача
відділення після особистого огляду та
вивчення даних медичної облікової
документації хворого щодо обстеження,
подальшого лікування, надання
рекомендацій щодо раціонального
працевлаштування та інших питань. ЛКК
здійснює також видачу застрахованим
особам довідки для отримання путівки в
санаторно-курортний заклад за формою №
070/о.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що видача путівки
застрахованій особі була здійснена
позивачем на підставі довідки №54 від 31
жовтня 2011 року, виданої за встановленою
формою 070/о Степанівською дільничною
лікарнею за підписом лікарів
Михайліченко Н.В., Бідненко І.А., та
Яркової Л.А. Степанівська дільнична
лікарня належить до сільської мережі
Сумської центральної районної лікарні.
Лікарсько-консультаційна комісія для
всіх закладів охорони здоров'я
Сумського району діє згідно графіку та
положення на базі Сумської центральної
районної лікарні. Отже, питання, які
стосуються повноважень
лікарсько-консультаційної комісії,
зокрема, відбір хворих на лікування та
видачу медичних довідок за формою №
070/о, не можуть вирішуватись на рівні
дільничної лікарні, що позивачем не
заперечується, а відтак сама довідка
видана з порушенням передбаченого
законодавством порядку.

Таким чином, враховуючи, що медична
довідка за формою № 070/о була складена з
порушенням законодавства, відтак
колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
про те, що комісія із соціального
страхування позивача, приймаючи
рішення про видачу путівки на
санаторно-курортне лікування
застрахованій особі була зобов'язана
розглянути правильність видачі
Степанівською дільничною лікарнею
медичної довідки № 54 від 31 жовтня 2011
року, оскільки саме медична довідка за
формою № 070/о є підставою для прийняття
комісією рішення про виділення
путівки.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Відділу освіти
Сумської районної державної
адміністрації залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-240 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: (підписи)