Справа № 816/4207/13-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2014 р. Справа № 816/4207/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
- Мороз Є.В.

представника позивача - Куриленка М.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Всеукраїнської громадської
організації "Комітет конституційно -
правового контролю України " на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013р.
по справі № 816/4207/13-а

за позовом Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно - правового контролю
України "

до Першого проректора - проректора
з науково-педагогічної роботи
Полтавського національного технічного
університету імені Юрія Кондратюка
Коробка Богдана Олеговича

про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИЛА:

Всеукраїнська громадська організація
"Комітет конституційно-правового
контролю України" (далі по тексту - ВГО
«Комітет конституційно-правового
контролю України", позивач) звернулася
до суду з позовом до Ректора
Полтавського національного технічного
університету імені Юрія Кондратюка
Онищенка Володимира Олександровича, в
якому просила суд визнати дію ректора,
голови приймальної комісії
Полтавського національного технічного
університету імені Юрія Кондратюка
Онищенка Володимира Олександровича, що
полягає у відмові в задоволенні запиту
на інформацію позивача - протиправною.

Ухвалою суду від 30.10.2013 року по справі №
816/4207/13-а за клопотанням представника
відповідача замінено неналежного
відповідача Ректора Полтавського
національного технічного університету
імені Юрія Кондратюка Онищенка В.О. на
належного - першого проректора -
проректора з науково-педагогічної
роботи Коробка Богдана Олеговича (далі
по тексту - проректор Університету,
відповідач).

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013р. по
справі № 816/4207/13-а у задоволенні
позовних вимог Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до Першого
проректора-проректора з
науково-педагогічної роботи
Полтавського національного технічного
університету імені Юрія Кондратюка
Коробка Богдана Олеговича про визнання
дій протиправними - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною
постановою, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013р. по
справі № 816/4207/13-а та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована
неправильним дослідженням судом
першої інстанції доказів по справі,
неповним з'ясуванням обставин у справі
та як наслідок невірним застосуванням
норм чинного законодавства України
(ст.13 Закону України «Про громадські
об'єднання", п.8 ч.1 ст.18 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», п.3 ч.1 ст.13, ст.19 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації») та порушення норм
матеріального та процесуального права
(п.1 ч.1 ст.3, п.2 ч.1 ст.5, ч.6 ст.14, ч.2 ст.22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», п.1 ч.1 ст.16, п.8 ч.1
ст.18 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», ч.3
ст.2, ч.2 ст.11 КАС України), що призвело до
неправильного вирішення справи, з
підстав та обставин, викладених в
скарзі. Наполягає на тому, що
відповідач, як розпорядник запитуваної
публічної інформації, повинен був
надати її позивачу. Однак, всупереч
вищенаведеним нормам права,
протиправно відмовив у її наданні.
Також, вважає, що суддя Чеснокова А.О.,
яка приймала оскаржуване рішення,
необґрунтовано не задовольнила
вмотивований відвід.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав та мотивів,
викладених в останній, просив суд
апеляційної інстанції їх задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотання про
відкладення розгляду справи, в зв'язку
з не надав.

У відповідності до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, з огляду на відсутність
перешкод для розгляду справи за
наявними у ній матеріалами без надання
пояснень представником відповідача, з
метою дотримання строків розгляду
адміністративної справи, вважає, що
розгляд справи слід провести за
відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши в
межах апеляційної скарги рішення суду
першої інстанції, доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем - ВГО "Комітет
конституційно-правового контролю
України" в особі його структурного
підрозділу - Управління контролю
державних органів та закладів сфери
освіти і науки - 06 березня 2013 року було
направлено запит на інформацію за №
219/1-13 до Ректора Полтавського
національного технічного університету
ім.. Юрія Кондратюка, в якому заявник,
посилаючись на ст. 20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації", просив
надати належним чином засвідчені копії
документів, що мають відношення до
зарахування до зазначеного вищого
навчального закладу (далі за текстом -
ВНЗ), з метою здійснення правового
аналізу документів, моніторингу та
громадського контрою за проведенням
приймальної компанії до вищих
навчальних закладів України,
дотримання державних стандартів
освіти, забезпечення належного рівня
знань, тощо. В запиті Управління
контролю державних органів та закладів
сфери освіти і науки просило надати:
Статут ВНЗ; Свідоцтво про реєстрацію
ВНЗ; Довідку про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками; ліцензію ВНЗ та додатків до
неї; довідку з ЄДРПОУ; Правила прийому
до ВНЗ у 2013 році; Положення про
приймальну комісію ВНЗ; Наказ про
затвердження складу приймальної
комісії ВНЗ; план роботи та графік
засідань приймальної комісії ВНЗ;
дислокацію приміщень, які задіяні для
підготовки та проведення прийому
абітурієнтів до ВНЗ; встановлені квоти
прийому до ВНЗ різних категорій осіб
(а.с.82).

Крім того, з наданого запиту
вбачається, що позивач просив
надіслати перепустки до ВНЗ на
прізвища, закріплених представників
від Комітету та Управління, а саме: а)
ОСОБА_6; б) ОСОБА_7; в) ОСОБА_8; г) ОСОБА_9;
забезпечити розміщення на
інформаційних стендах ВНЗ об'яв
Управління; забезпечити запрошення
представників від Комітету та
Управління на засідання приймальної
комісії, інші заходи, пов'язані з
проведенням приймальної кампанії до
ВНЗ.

Як свідчать матеріали справи, листом
від 15 березня 2013 року № 47-11-521
відповідач повідомив позивача про
можливість отримання запитуваної
інформації на офіційному веб-сайті
університету в мережі Інтернет.

Не погодившись з такими діями
відповідача по справі, позивач
звернувся до суду з даним позовом про
їх оскарження, про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії та
надати запитувану інформацію.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач у спірних
відносинах при наданні відповіді від 15
березня 2013 року № 47-11-521 на запит
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки, яке є
структурним підрозділом ВГО «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 06.03.2013 року № 219/1-13, діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України, а відтак, позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
беручи до уваги наступне.

Згідно ст.1 Закону України «Про
інформацію» під інформацією
законодавець розуміє будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збережені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.

Колегія суддів зазначає, що спірні
правовідносини регулюються Законом
України «Про доступ до публічної
інформації».

Визначення поняття «публічна
інформація» наведено у ч.1 ст.1 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», відповідно до якої
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" до
суб'єктів відносин у сфері доступу до
публічної інформації законодавцем
віднесено запитувачів інформації -
фізичні, юридичні особи, об'єднання
громадян без статусу юридичної особи,
крім суб'єктів владних повноважень,
розпорядників інформації - суб'єктів,
визначених у статті 13 цього Закону,
структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

За приписами п.1 ч.1 ст. 13 вищеназваного
закону розпорядниками інформації для
цілей цього Закону визнаються суб'єкти
владних повноважень - органи державної
влади, інші державні органи, органи
місцевого самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Статтею 3 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
суб'єкт владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Положеннями ст.14 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" на
розпорядників публічної інформації
покладені обов'язки: 1) оприлюднювати
інформацію про свою діяльність та
прийняті рішення; 2) систематично вести
облік документів, що знаходяться в
їхньому володінні; 3) вести облік
запитів на інформацію; 4) визначати
спеціальні місця для роботи
запитувачів з документами чи їх
копіями, а також надавати право
запитувачам робити виписки з них,
фотографувати, копіювати, сканувати їх,
записувати на будь-які носії
інформації тощо; 5) мати спеціальні
структурні підрозділи або призначати
відповідальних осіб для забезпечення
доступу запитувачів до інформації; 6)
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

З огляду на вищенаведені норми права
можна виокремити такі ознаки публічної
інформації: готовий продукт
інформації, який отриманий або
створений лише в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством; заздалегідь
відображена або задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація; така інформація
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень або інших
розпорядників публічної інформації;
інформація не може бути публічною, якщо
створена суб'єктом владних повноважень
не під час виконання ним своїх
обов'язків; інформація не може бути
публічною, якщо створена несуб'єктом
владних повноважень.

За відсутності перелічених ознак така
інформація не належить до публічної.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
лише суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання ним своїх обов'язків.
Щодо несуб'єктів владних повноважень,
то вони можуть бути тільки
розпорядниками такої інформації.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Полтавський національний
технічний університет ім.Юрія
Кондратюка, як державний вищий
навчальний заклад, який знаходиться у
підпорядкуванні Міністерства освіти і
науки України, як центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізацію політики у
сфері вищої освіти (ст. 18 Закону України
«Про вищу освіту») є розпорядником
наявної у нього відповідної публічної
інформації.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
письмовий запит подається в довільній
формі, проте повинен містити ім'я
(найменування) запитувача, поштову
адресу або адресу електронної пошти, а
також номер засобу зв'язку, якщо такий
є; загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо; підпис і дату за
умови подання запиту в письмовій формі.

Колегією суддів встановлено, що запит
Управління контролю державних органів
та закладів сфери освіти і науки, як
структурного підрозділу ВГО «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 06.03.2013 року № 219/1-13,
відповідає вказаним у вищенаведеній
нормі права критеріям.

Посилання суду першої інстанції на
надання запиту особою, яка не належить
до запитувачів публічної інформації,
як на підставу для відмови у наданні
такої інформації, колегія суддів
вважає недоречним, оскільки така
обставина не була підставою для
відмови у наданні інформації.

Доступ до інформації, серед іншого,
забезпечується шляхом надання
інформації за запитами на інформацію
(ст. 5 Закону України «Про доступ до
публічної інформації»).

Як вбачається зі змісту позову та
апеляційної скарги, позивач вважає, що
відповідач в порушення Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
відмовив у наданні публічної
інформації за запитом від 06.03.2013 року.

Пункт 1 частини 1 статті 14 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" визначає обов'язок
розпорядників інформації надавати
достовірну, точну та повну інформацію.
Достовірність, точність і повнота
наданої інформації може бути
встановлена лише, якщо її носій (копії
документів) належним чином засвідчений
уповноваженим органом.

Згідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
розпорядники інформації, які володіють
інформацією про особу, зобов'язані
надавати її безперешкодно і
безкоштовно на вимогу осіб, яких вона
стосується, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 статті 22 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" визнання відповіді
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, є неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Як вбачається зі змісту відповіді
проректора Університету, з питання
надання копій документів (Статуту ВНЗ,
свідоцтва про реєстрацію ВНЗ, довідки
про включення ВНЗ до Державного
реєстру ВНЗ України з додатками,
ліцензії ВНЗ та додатків до неї,
довідки з ЄДРПОУ, Правил прийому до ВНЗ
у 2013 році, Положення про приймальну
комісію ВНЗ, наказу про затвердження
складу приймальної комісії ВНЗ, плану
роботи та графіку засідань приймальної
комісії ВНЗ, дислокації приміщень, які
задіяні для підготовки та проведення
прийому абітурієнтів до ВНЗ,
встановлені квоти прийому до ВНЗ
різних категорій осіб), що містять
публічну інформацію, відповіді не
надано. При цьому відповідач в своєму
листі не зазначив, що ця інформація є
конфіденційною або службовою.

Посилання в листі від 15.03.2013 року на те,
що доступ до нормативної документації
по організації і проведенню в
університеті вступної кампанії
забезпечено шляхом систематичного та
оперативного оприлюднення інформації
на офіційному веб-сайті університету і
на офіційних стендах приймальної
комісії, не є точною та повною
інформацією щодо надання копій
вказаних документів.

Колегія суддів зауважує, що відповідно
до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про доступ
до публічної інформації" відповідь
розпорядника інформації про те, що
інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
передбачені виключні випадки відмови в
задоволенні запиту розпорядниками
інформації: коли він не володіє
інформацією і не зобов'язаний
відповідно до його компетенції,
передбаченої законодавством, володіти
інформацією, щодо якої зроблено запит,
або коли інформація, що запитується,
належить до категорії інформації з
обмеженим доступом, або особа, яка
подала запит на інформацію, не оплатила
фактичні витрати, пов'язані з
копіюванням або друком, а також у разі
недотримання вимог до запиту на
інформацію.

В ході розгляду справи судом
апеляційної інстанції не встановлено
наявності у відповідача передбачених
законом підстав для відмови у
задоволенні запиту на інформацію.

Таким чином, в листі відповідача не
наведено законодавчо визначених
підстав для відмови в наданні
інформації та копій документів, а тому,
висновок про правомірність дій
відповідача у спірних правовідносинах
є помилковим.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідачем
по справі не здійснено належного
розгляду запиту Управління контролю
державних органів та закладів сфери
освіти і науки, як структурного
підрозділу ВГО «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 06.03.2013 року № 219/1-13 з
посиланням на норми права, які
регулюють спірні відносини, та
відповідно не наведено підстав,
передбачених чинним законодавством
України, для відмови у наданні
відповіді на питання, поставлені
позивачем в запиті.

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст.202 КАС
України невідповідність висновків
суду обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
є підставами для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Згідно з ч.2 ст.205 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги може
прийняти нову постанову, якою суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів вважає, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що
не вбачає підстав для визнання
обґрунтованою заяви про відвід судді
Чеснокової А.О., оскільки обставини,
викладені в заяві, не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного
перегляду справи та не є такими у
розумінні ст.ст.27, 28 КАС України.

Отже, вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
п.п. 3, 4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційно - правового контролю
України " задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.11.2013р. по
справі № 816/4207/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до Першого проректора -
проректора з науково-педагогічної
роботи Полтавського національного
технічного університету імені Юрія
Кондратюка Коробка Богдана Олеговича
про визнання дій протиправними -
задовольнити.

Визнати дію Першого проректора -
проректора з науково-педагогічної
роботи Полтавського національного
технічного університету імені Юрія
Кондратюка Коробка Богдана Олеговича,
що полягає у відмові в задоволенні
запиту на інформацію позивача,
протиправною.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.

Повний текст постанови виготовлений
та підписаний 28.01.2014 р.