Справа № 119/3125/13-а
Суддя: Яковенко Світлана Юріївна
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 119/3125/13-а

04.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Яковенко С.Ю.,

суддів Лядової Т.Р. ,

Ілюхіної Г.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи №
119/3125/13-а за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на постанову Феодосійського міського
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Микитюк О.А. ) від 25.11.13

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Коктебельської селищної ради (пров.
Висотний, 1, смт. Коктебель, м. Феодосія,
АР Крим, 98186)

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.04.2013 ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Коктебельської селищної
ради про визнання протиправним та
скасування рішення №1587 ВІД 28.02.2013 «Про
відмову у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки».

Постановою Феодосійійського міського
суду АР Крим від 25.11.2013 (суддя Микитюк
О.А.) у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

У судове засіданні 04.02.2014 сторони не
з'явились, про день, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Позивач надіслала на адресу суду
телеграму про відкладення розгляду
справи у зв'язку зі знаходженням у
Росії та хворобою.

Судова колегія не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи, оскільки
документів у підтвердження хвороби
позивачем не надано. Клопотання про
продовження строку розгляду справи від
позивача на адресу суду не надходило.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Судова колегія, керуючись
положеннями пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнає за можливе
перейти до письмового провадження по
справі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
представників сторін, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з матеріалами справи між ОСОБА_2
та Коктебельською селищною радою на
підставі рішення ради від 09.06.2011
укладено договір оренди земельної
ділянки НОМЕР_1 площею 0,0924га та
земельної ділянки НОМЕР_2 площею 0,0023га
за адресою: АДРЕСА_2, для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (а.с.16-20).

Позивач за межами орендованої
земельної ділянки здійснила
будівництво огорожі та альтанки, у
зв'язку з цим отримала лист
Коктебельської селищної ради від 17.12.2012
№3538 з вимогою звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку.

Отримавши цей лист, ОСОБА_2 звернулась
до Коктебельської селищної ради із
заявою про надання дозволу на розробку
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки площею 0,0227га,
розташованої в районі будинку АДРЕСА_2,
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та будівель з наступною
передачею земельної ділянки в оренду.

Рішенням 40-ої сесії 6-го скликання
Коктебельської селищної ради від 28.02.2013
№1587 ОСОБА_2 відмовлено у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу цієї земельної
ділянки на підставі статі 123 Земельного
кодексу України, оскільки запитувана
земельна ділянка розташована в
охоронній зоні пам'ятника археології
місцевого значення.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування,їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування визначає стаття 123
Земельного кодексу України.

Згідно з частиною першої цієї статті
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої
зазначеної статті відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Рішенням Виконавчого комітету
Кримської обласної ради від 15.01.1980 №16
затверджені охоронні зони пам'ятників
історії та культури, зокрема для
городища «Тепсень» (а.с.12).

Наказом Міністерства культури і
туризму України від 25.10.2010 №957/0/16-10 до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України внесено городище Тепсень
(а.с.13-15).

Згідно з висновком Кримської філії
інституту археології Національної
академії наук України від 12.02.2013
запитувана позивачем земельна ділянка
площею 0,18га розташована в охоронній
зоні пам'ятника «Городище Тепсень» та
віднесена до категорії земель
історико-культурного призначення
(а.с.8).

Стаття 53 Земельного кодексу України
визначає, що до земель
історико-культурного призначення
належать землі, на яких розташовані
пам'ятки культурної спадщини, їх
комплекси (ансамблі),
історико-культурні заповідники,
історико-культурні заповідні
території, охоронювані археологічні
території, музеї просто неба,
меморіальні музеї-садиби.

У відповідності зі статтею 54
цього Кодексу землі
історико-культурного призначення
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.

Навколо історико-культурних
заповідників, історико-культурних
заповідних територій, музеїв просто
неба, меморіальних музеїв-садиб,
пам'яток культурної спадщини, їх
комплексів (ансамблів) встановлюються
зони охорони пам'яток із забороною
діяльності, що шкідливо впливає або
може вплинути на додержання режиму
використання таких земель.

Згідно з пунктом «а» частини
першої статті 91 та пунктом «а» частини
першої статі 96 Земельного кодексу
України власники земельних ділянок
зобов'язані забезпечувати
використання їх за цільовим
призначенням.

Правові, організаційні, соціальні та
економічні відносини у сфері охорони
культурної спадщини з метою її
збереження, використання об'єктів
культурної спадщини у суспільному
житті, захисту традиційного характеру
середовища в інтересах нинішнього і
майбутніх поколінь регулює Закону
України «Про охорону культурної
спадщини».

Відповідно до статті 1 цього Закону
зони охорони пам'ятки (далі - зони
охорони) - встановлювані навколо
пам'ятки охоронна зона, зона
регулювання забудови, зона
охоронюваного ландшафту, зона охорони
археологічного культурного шару, в
межах яких діє спеціальний режим їх
використання.

Частина третя статті 32 Закону України
«Про охорону культурної спадщини»
встановлює: на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон
охорони пам'яток, історичних ареалів
населених місць, занесених до Списку
історичних населених місць України,
забороняються містобудівні,
архітектурні чи ландшафтні
перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

14.02.2008 між Коктебельською селищною
радою м. Феодосія та Республіканським
комітетом АР Крим по охороні
культурної спадщини укладено
безстроковий охоронний договір на
пам'ятник культурної спадщини
«Городище Тепсень» (а.с.60-61).

У відповідності з пунктом 5 зазначеного
Договору Коктебельська селищна рада
зобов'язується використовувати
пам'ятник «Городище Тепсень» виключно
для наукового вивчення, музеєфікації
та з екскурсійною метою.

Згідно з пунктом 14 Договору у разі
самовільного проведення радою робіт,
пов'язаних з перебудовою або
переробкою, які потягли до
перекручення пам'ятника, його
території або охоронних зон, їх
наслідки повинні бути усунені за
рахунок ради.

З урахуванням викладеного судова
колегія вважає, що рішення №1587 від
28.02.2013 прийнято Коктебельською
селищною радою на підставі закону, з
урахуванням вимог статті 32 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини».

Рішення суду першої інстанції прийнято
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а апеляційна
скарга необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195,196, п.1
частини першої статті 198, п.1 частини
першої статті 205, статтями 200, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову Феодосійського
міського суду АР Крим від 25.11.2013 у
справі №119/3125/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
С.Ю. Яковенко

Судді підпис
Т.Р.Лядова

підпис Г.П.Ілюхіна

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
С.Ю. Яковенко