Справа № К-30229/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К-30229/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Добропільської об'єднаної державної
податкової інспекції

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2010
року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року

у справі № 2а-16575/0/0570

за позовом Добропільської об'єднаної
державної податкової інспекції

до Державного підприємства
«Добропіллявугілля»

про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И Л А :

Добропільська об'єднана державна
податкова інспекція (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Державного підприємства
«Добропіллявугілля» (далі - відповідач)
про стягнення податкового боргу у
розмірі 676304,70 грн., з яких: 644353,50 грн. -
основний платіж, 5351,00 грн. - штрафні
санкції, 59600,20 грн. - пеня (в редакції
уточнення позовних вимог від 07 грудня
2009 року).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2010
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ДП «Добропіллявугілля» на
користь місцевого бюджету м.
Добропілля заборгованість перед
бюджетом зі збору за забруднення
навколишнього природного середовища в
сумі 81847,09 грн. Стягнуто з ДП
«Добропіллявугілля» на користь
місцевого бюджету м. Добропілля
заборгованість перед бюджетом зі збору
за користування надрами
загальнодержавного значення в сумі
205768,85 грн. Стягнуто з ДП
«Добропіллявугілля» на користь
місцевого бюджету м. Добропілля
заборгованість перед бюджетом зі збору
за геологорозвідувальні роботи в сумі
144190,89 грн. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі Добропільська
ОДПІ, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2010
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 червня 2010 року і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

11 березня 2003 року ДП
«Добропіллявугілля» зареєстроване у
якості юридичної особи в Єдиному
державному реєстрі підприємств,
установ та організацій та знаходиться
на податковому обліку у відповідача.
Також, ДП «Добропіллявугілля» має
відокремлений підрозділ «Шахта
Алмазна», що не є юридичною особою.

Як вбачається з розрахунку позовних
вимог, заборгованість ВП «Шахта
Алмазна» зі збору за забруднення
навколишнього природного середовища у
сумі 128249,13 грн. виникла внаслідок
несплати самостійного узгодженого
податкового зобов'язання, визначеного
податковим розрахунком від 30 квітня 2009
року за № 6507. Заборгованість зі збору
за забруднення навколишнього
природного середовища на суму 4987,00 грн.
виникла на підставі податкового
повідомлення-рішення від 27 квітня 2009
року № . Також, податковим органом
на підставі статті 16 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» ДП
«Добропіллявугілля» була нарахована
пеня в розмірі 30611,17 грн. Заборгованість
ВП «Шахта Алмазна» зі збору за
користування надрами у сумі 384808,46 грн.
виникла внаслідок несплати самостійно
узгодженого податкового зобов'язання,
визначеного розрахунком від 05 травня
2009 року за № 6665. Також, податковим
органом на підставі статті 16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» ДП «Добропіллявугілля» була
нарахована пеня в розмірі 13217,46 грн.
Заборгованість ВП «Шахта Алмазна» зі
збору за геологорозвідувальні роботи у
сумі 245335,52 грн. виникла внаслідок
несплати самостійно узгоджених
податкових зобов'язання, визначених
податковими розрахунками від 05 лютого
2009 року за № 25122, від 20 травня 2009 року за
№ 6664, від 30 липня 2009 року за № 12706.
Заборгованість зі збору за
геологорозвідувальні роботи на суму
364,00 грн. виникла на підставі
податкового повідомлення-рішення від 27
квітня 2009 року № . Також,
податковим органом на підставі статті
16 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» ДП
«Добропіллявугілля» була нарахована
пеня в розмірі 15771,57 грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, відповідачем було
сплачено суму зі збору за забруднення
навколишнього природного середовища
нараховану податковим
повідомленням-рішенням від 27 квітня 2009
року № в розмірі 4987,00 грн.
платіжним дорученням від 31 липня 2009
року № 596, уточненим розрахунком зі
збору за забруднення навколишнього
природного середовища від 23 липня 2009
року за № 12732 ДП «Добропіллявугілля»
було зменшено податкове зобов'язання з
128249,13 грн. до 81847,09 грн.

Згідно платіжних доручень, копії яких
знаходяться в матеріалах справи (арк.
справи 112-136, 138), задекларовані
відповідачем податкові зобов'язання зі
збору за геологорозвідувальні роботи,
з плати за користування надрами та зі
збору за забруднення навколишнього
природного середовища, а також
визначені податковим
повідомленням-рішенням штрафні
санкції, на загальну суму 244497,87 грн.
були сплачені у строк, визначений
законодавством. Разом з цим, сплачені
згідно вказаних вище платіжних
доручень кошти були спрямовані
податковим органом в рахунок погашення
податкового боргу ДП
«Добропіллявугілля», який виник у
минулих періодах. Також, уточнюючим
розрахунком зі бору за забруднення
навколишнього природного середовища
від 23 липня 2009 року за № 12732
відповідачем було зменшено податкове
зобовязання із вказаного збору з суми
128249,13 грн. до суми 81847,09 грн.

Суд першої інстанції, частково
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення податкового боргу
у розмірі 244497,87 грн., з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що норма пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» не встановлює право
чи обов'язок саме органу державної
податкової служби якимось чином
змінювати податкові зобов'язання, в
рахунок сплати яких платник податків
спрямував кошти, з урахуванням того, що
сплата самостійно узгоджених
податкових зобов'язань зі збору за
геологорозвідувальні роботи, з плати
за користування надрами та зі збору за
забруднення навколишнього природного
середовища, а також визначених
податковим повідомленням-рішенням
штрафних санкцій у строк, визначений
законодавством, підтверджується
платіжними дорученнями з відповідним
призначенням платежу. Також, суди
виходили з того, що уточнюючий
розрахунок не являється джерелом
погашення податкового боргу, який
виник у минулих періодах.

Колегія суддів погоджується
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання - це
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий борг
(недоїмка) - це податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Абзацом 1 підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Згідно абзацу 6 підпункту 5.2.4 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

За приписами підпункту 3.1.1 пункту 3.1
статті 3 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) активи платника
податків можуть бути примусово
стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням
суду.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, предметом спору у даній
справі є правомірність застосування
податковим органом черговості
погашення податкових зобов'язань,
оскільки згідно даних облікових карток
відповідача (арк. справи 70-94) сплачені
згідно платіжних доручень (арк. справи
112-136, 138) кошти були спрямовані
податковим органом в рахунок погашення
податкового боргу ДП
«Добропіллявугілля», який виник у
минулих періодах, без урахування
призначення платежу, наведеного в
платіжних (розрахункових) документах
відповідача.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначений
принцип рівності бюджетних інтересів.
Установлено, що податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як визначено абзацом 1 підпункту 7.1.1
пункту 7.1 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або податкового боргу
платника податку є будь-які власні
кошти такого платника податку.

Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з пунктом 6 статті 7 Закону
України «Про Національний банк
України» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року №22 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів відзначає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
який є спеціальним законом з питань
оподаткування і установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, визначено
вичерпний перелік заходів, які
вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції на момент виникнення спірних
правовідносин), податковий орган не
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

З огляду на те, що самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним,
суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача податкового
боргу у розмірі 244497,87 грн.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Добропільської ОДПІ підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2010
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Добропільської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 січня 2010
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна