Справа № 806/7572/13-а
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Житомир

16 січня 2014 р.
справа №
806/7572/13-a

категорія 8.2.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Гуріна Д.М.,

секретар Галайба І.Б.,

за участю: представника позивача -
Поліщук Ю.В.,

представників відповідача - Шаленої
І.В., Курдиляс Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення

встановив:

20 листопада 2013 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бердичівський
хлібозавод» (далі - ТОВ «Бердичівський
хлібозавод») із позовом до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів України у
Житомирській області (далі -
Житомирська ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 16
вересня 2013 року № .

У позовній заяві ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» вказало, що Бердичівською
ОДПІ проведено документальну виїзну
позапланову перевірку ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» з питань
достовірності визначення податкового
кредиту по фінансово-господарських
відносинах з ТОВ «Ферко» за період з 1
лютого 2013 року до 28 лютого 2013 року. За
результатами перевірки відповідачем
було складено акт перевірки №
447/22-00/33394612 від 27 серпня 2013 року. На
підставі вказаного акту перевірки
Бердичівською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16 вересня 2013
року № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 257250 грн 00 коп. з
яких 171500 грн 00 коп. основний платіж та
85750 грн 00 коп. - штрафні санкції. Просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
прийняте Бердичівською ОДПІ від 16
вересня 2013 року № .

Після усунення позивачем недоліків
позовної заяви ухвалами судді
Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року відкрито провадження у даній
справі та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю та просила адміністративний
позов задовольнити.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечували та просили у
задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, приходить до висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

З 13 серпня 2013 року до 19 серпня 2013 року
посадовими особами Бердичівської ОДПІ
на підставі направлення від 13 серпня 2013
року №35 та наказу від 13 серпня 2013 року
№137 (а.с.12) проведено документальну
виїзну позапланову перевірку ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» питань
достовірності визначення податкового
кредиту по фінансово-господарських
відносинах з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ферко» (далі - ТОВ
«Ферко») за період з 1 лютого 2013 року до
28 лютого 2013 року. За результатами
перевірки відповідачем було складено
акт перевірки від 27 серпня 2013 року
№447/22-00/33394612 у якому зафіксовано
порушення пункту 198.3 статті 198, пункту
198.6 статті 198 Податкового кодексу
України в результаті чого встановлено
заниження ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, що підлягає сплаті в бюджет,
за лютий 2013 року в сумі 171500 грн 00 коп.
(а.с. 13-21).

Не погодившись із викладеними в акті
перевірки висновками податкового
органу, ТОВ «Бердичівський хлібозавод»
4 вересня 2013 року подало до
Бердичівської ОДПІ заперечення №1049.
(а.с. 22-23).

11 вересня 2013 року за № 3532/10/2200
Бердичівська ОДПІ надіслала відповідь
на заперечення ТОВ «Бердичівський
хлібозавод». (а.с. 24-26).

На підставі акта перевірки від 27 серпня
2013 року №447/22-00/33394612 за порушення
пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України Бердичівською ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16 вересня 2013
року № , яким збільшено ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 257250 грн 00 коп., з
яких 171500 грн 00 коп. основний платіж та
85750 грн 00 коп. - штрафна санкція (а.с. 28).

Не погоджуючись з вищевказаним
рішенням, 26 вересня 2013 року ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» подало до
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області скаргу вихідний
№2067 на податкове повідомлення-рішення
Бердичівської ОДПІ. (а.с. 30-36). Головне
управління Міндоходів у Житомирській
області рішенням про результати
розгляду скарги від 15 жовтня 2013 року
№9998/А-С/10-205 вимоги скарги залишило без
задоволення. (а.с. 37-40).

23 жовтня 2013 року ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» подало до Міністерства
доходів і зборів України скаргу на
податкове повідомлення-рішення
Бердичівської ОДПІ від 16 вересня 2013
року № . (а.с. 41-47).

19 листопада 2013 року ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» отримало від Міністерства
доходів і зборів України рішення від 13
листопада 2013 року №15158/6/99-99-10-01-15 про
результати розгляду вказаної скарги,
яким залишено без змін податкове
повідомлення-рішення Бердичівської
ОДПІ від 16 вересня 2013 року № . (а.с.
48-51).

Представник позивача у позовній заяві
та у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог пояснила,
що відповідачем неправомірно було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість ТОВ
«Бердичівський хлібозавод», оскільки в
акті перевірки податковим органом
наведені витяги із актів інших
податкових інспекцій про результати
документальних перевірок ТОВ «Ферко»,
ПП «Атрія Стар», ТОВ «Афродіта Фінанс»
та інших по ланцюгу постачання
товарно-матеріальних цінностей, за
результатами яких встановлені
порушення вищезазначеними
підприємствами податкового
законодавства. За таких обставин
висновки податкового органу про
наявність порушень податкового
законодавства в діях ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» за
порушеннями, що встановлені в акті
документальної позапланової перевірки
ТОВ «Ферко» від 30 травня 2013 року
№1624/22-30/31681342 є незаконним оскільки
позивач не несе відповідальності за
порушення контрагентів ТОВ «Ферко»,
навіть якщо такі мали місце. Крім того
представник позивача не погоджується з
висновками податкового органу щодо
того, що видаткові накладні та інші
документи, що підтверджують факт
здійснення господарської операції
щодо придбання товарів позивачем у ТОВ
«Ферко» являються дефектними,
оскільки, при проведенні перевірки ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» були
надані для перевірки всі первинні
документи, що підтверджують
господарські операції з ТОВ «Ферко».
Стосовно посилань Бердичівської ОДПІ
на розбіжності у вказаній у договорі
поставки фактичної адреси ТОВ «Ферко»
представник позивача пояснила
наступне, що законодавством
встановлюються такі окремі поняття як
«податкова адреса - місцезнаходження
юридичної особи, відомості про яку
містяться в Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України» та
«місцезнаходження юридичної особи -
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу « та вважає, що
розбіжності між фактичною та юридичною
адресами не мають вплив на висновок про
відсутність у ТОВ «Ферко» відповідних
умов для здійснення спірних операцій
та не є підставою для висновку про
порушення позивачем податкового
законодавства. Представник позивача
також заперечує проти висновків
податкового органу що видаткова
накладна №2711 від 28 лютого 2013 року, яка
надана для перевірки, підписана
невстановленою особою, оскільки
отримання товару здійснювалось
безпосередньо керівником підприємства
Анучіним К.І., який особисто отримав
товар у м.Одеса на підставі належним
чином оформленої довіреності. Стосовно
невідповідності проведених
розрахунків представником позивача
пояснено наступне, що кошти за товар
були перераховані відповідними
платіжними дорученнями, в ході
перевірки Бердичівській ОДПІ були
надані листи про зміну призначення
платежу по вказаним платіжним
дорученням, однак перевіряючими вони
до уваги взяті не були, на момент
перевірки усі розрахунки за договором
поставки було проведено у повному
обсязі. Відносно нереальності
здійснених господарських операцій
представник позивача пояснила, що
товар - соєві боби в кількості 200 тон
були отримані Анучіним К.І. і цього ж
дня був переданий комісіонеру - ТОВ
«Вторметекспорт» згідно договору
комісії, після чого був реалізований,
дані операції підтверджені
відповідними податковими та
платіжними документами та в результаті
здійснення даної господарської
операції ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» було отримано фінансовий
прибуток.

Представники відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечували та просили відмовити у їх
задоволенні, оскільки прийняте
податковим органом рішення відповідає
вимогам чинного законодавства та є
правомірним. Пояснили, що ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» не мало
права та підстав для формування
податкового кредиту по операціям з
контрагентом ТОВ «Ферко». В письмових
запереченнях (а.с. 156) представник
відповідача зазначив, що актом
перевірки від 30 травня 2013 року №
1624/22-30/31681342, що був складений Державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі м.Києва про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ферко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПП «Атрія Стар» та ТОВ «Афродіта
Фінанс» за період лютий 2013 року,
досліджено ланцюги постачання
товарно-матеріальних цінностей ТОВ
«Ферко» у лютому 2013 року, за
результатами якого встановлено, що ТОВ
«Ферко» факт придбання товарів у
постачальників та їх подальша
реалізація покупцям не підтверджена.
Операції ТОВ «Ферко» не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів. На
підставі чого ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» неправомірно віднесено до
складу податкового кредиту суму
податку на додану вартість в розмірі
171500 грн 00 коп, яка зазначена в
податковій накладній №255 від 28 лютого
2013 року, у зв'язку з тим, що в ході
проведення перевірки не підтверджено
придбання та використання вказаного
товару в межах господарської
діяльності ТОВ «Бердичівський
хлібозавод». Представники відповідача
пояснили також, що договір постачання,
укладений між ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» та ТОВ «Ферко», видаткові
накладні та інші документи, що
підтверджують факт здійснення
господарської операції щодо придбання
товарів та їх оплата ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» у ТОВ
«Ферко» являються «дефектними». Крім
того зазначена в договорі поставки
фактична адреса ТОВ «Ферко» не
відповідає дійсності, на підставі чого
вказаний договір поставки є
«дефектним». Представники відповідача
вважають, що підприємству правомірно
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість.

Правовідносини у даній справі
регулюються Податковим кодексом
України у редакції, що була чинною на
час виникнення правовідносин.

Судом встановлено, що підставою для
висновку податкового органу про
завищення податкового кредиту за лютий
2013 року на суму 171500 грн 00 коп., згідно
акту перевірки, стало невизнання
господарських операцій позивача з ТОВ
«Ферко» та визнання взаємовідносин
позивача з контрагентом ТОВ «Ферко»
такими, що мають ознаки нереальності
здійснення господарських операцій по
ланцюговим поставкам оскільки під час
перевірки позивачем надано
податковому органу договір у якому
відомості щодо адреси ТОВ «Ферко» не
відповідають дійсності. (а.с. 19). В акті
зазначено, що по операціям поставки
товару між позивачем та зазначеним
контрагентом відсутній факт реального
вчинення господарських операцій,
оскільки договори постачання, укладені
між ТОВ «Бердичівський хлібозавод» та
ТОВ «Ферко», видаткові накладні та інші
документи, що підтверджують факт
здійснення господарської операції
щодо придбання товарів являються
«дефектними». (а.с. 17), крім того
видаткова накладна №2711 від 28 лютого 2013
року, підписана невідомою особою, тобто
без зазначення посади особи,
відповідальної за здійснення
господарської операції.

Відповідно до довідки статистики та
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців серед видів діяльності
товариства зазначена неспеціалізована
оптова торгівля (а.с. 109, 110).

Встановлено, що 12 жовтня 2012 року між ТОВ
«Ферко» (Постачальник) та ТОВ
«Бердичівський хлібозавод» (Покупець)
було укладено договір поставки № 12101.
До договору поставки підписано додаток
№4 від 22 лютого 2013 року. (а.с. 52-54).
Відповідно до пункту 1.1 договору та
додатку №4 до договору ТОВ «Ферко»
зобов'язується передати у власність
ТОВ «Бердичівський хлібозавод» товар
(соєві боби) на загальну суму 1029000 грн 00
коп., в тому числі 20% податок на додану
вартість, а ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» зобов'язується прийняти та
оплатити товар на умовах договору. На
виконання вказаного договору ТОВ
«Ферко» здійснило 28 лютого 2013 року
поставку вказаного товару. Реальність
договору підтверджується видатковою
накладною від 28 лютого 2013 року №2711
(а.с.56), актом прийому-передачі товару
від 28 лютого 2013 року №1 (а.с. 57),
податковою накладною від 28 лютого 2013
року №255 (а.с.58), яка відповідає вимогам
частини 2 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року №996-XIV, пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України та наказу
Державної податкової адміністрації
України від 21 грудня 2010 року №969 «Про
затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення»,
наказом на відрядження керівника
підприємства Анучіна К.І. від 27 лютого
2013 року №60/в (а.с. 59), дорожнім листком
від 28 лютого 2013 року №000711 (а.с.60), звітом
про використання коштів від 28 лютого 2013
року (а.с. 61), рахунком на оплату №316 від
28 лютого 2013 року (а.с. 55).

Розрахунки за поставлений товар
здійснювались у безготівковій формі.
Оплата проведена згідно з платіжними
дорученнями на оплату товару від 11
квітня 2013 року №1925, від 17 квітня 2013 року
№2037, від 22 квітня 2013 року №2095, від 23
квітня 2013 року №2117, від 25 квітня 2013 року
№2190. (а.с. 62-66). Позивачем також додано
листи про зміну призначення платежу
від 23 квітня 2013 року №50, від 22 квітня 2013
року №49, від 17 квітня 2013 року №48. (а.с.
67-69).

Відповідно до довідки ТОВ «Олімпекс
купе інтернейшнл» від 1 березня 2013 року
№07/13 станом на 28 лютого 2013 року на
складі ТОВ «Олімпекс купе інтернейшнл»
на території Одеського морського
торгівельного порту зберігався вантаж
- соєві боби, Українського походження,
урожаю 2012 року в кількості 1910000 тон,
власником вантажу є ТОВ «Ферко» (а.с. 155).

12 жовтня 2012 року між ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» та Підприємством
«Вторметекспорт» укладено договір
комісії № К10121. До договору комісії
підписано додаток від 22 лютого 2013 року
№4. (а.с. 70-73). Відповідно до умов
договору комітент ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» доручає, а комісіонер
Підприємство «Вторметекспорт»
зобов'язується за дорученням комітента
за плату здійснити від свого імені та
за рахунок Комітента наступні дії:
здійснювати реалізацію на експорт з
України товар (соєві боби), що належить
комітенту; укладати експортні договори
(контракти) купівлі-продажу, оформляти
та підписувати інші необхідні для
здійснення продажу документи в
інтересах комітента; а також діяти в
інтересах комітента в рамках вже
укладених зовнішньоекономічних
експортних контрактів; укладати
договори (митного оформлення
продукції) з підприємствами
(брокерами), що мають свідоцтва про
визнання підприємства декларантом;
інші дії, пов'язані з вищевказаними
операціями, необхідні для виконання
доручень комітента. (пункт 1.1 договору).

На підтвердження фактичного виконання
умов вказаного договору у матеріалах
справи містяться акт прийому-передачі
товару на комісію від 28 лютого 2013 року
№1 (а.с.74), вантажно-митна декларація від
5 квітня 2013 року №500060703/2013/001988 (а.с.75-76),
акт надання послуг №189 від 8 квітня 2013
року (а.с. 77), звіт комісіонера від 8
квітня 2013 року, контракт від 28 березня
2013 року, комерційний інвойс, екологічна
декларація №25871 від 1 квітня 2013 року,
фітосанітарний сертифікат
№75/15-010/УР-014148. (а.с.78-85). Надходження
коштів за результатом виконання
договору комісії підтверджується
банківською випискою від 11 квітня 2013
року (а.с. 227).

Вищевказаними документами
підтверджується реальність проведених
господарських операцій, та
спростовується зазначене в акті
документальної виїзної позапланової
перевірки від 27 серпня 2013 року
№447/22-00/33394612 твердження, що
правовідносини між ТОВ «Бердичівський
хлібозавод» та ТОВ «Ферко» не
спричинили реального настання
правових наслідків.

На час здійснення господарських
операцій контрагент позивача ТОВ
«Ферко» було зареєстроване як платник
податку на додану вартість та
перебувало в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців. (а.с. 114-116, 119, 121, 122).

Пункт 185.1 статті 185 Податкового кодексу
України, визначає, що об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів на митну
територію України; вивезення товарів
за межі митної території України;
постачання послуг з міжнародних
перевезень пасажирів і багажу та
вантажів залізничним, автомобільним,
морським і річковим та авіаційним
транспортом. З метою оподаткування цим
податком до операцій з ввезення
товарів на митну територію України та
вивезення товарів за межі митної
території України прирівнюється
поміщення товарів у будь-який митний
режим, визначений Митним кодексом
України.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Абзацами 1-3 пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України,
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: - придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом 1 пункту 198.6 статті 198
ПК України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України Платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим. У
податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з абзацом 1 пункту 201.7 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Стосовно висновків відповідача щодо
дефектності договору поставки,
видаткової накладної та інших
документів, що підтверджують факт
здійснення господарської операції
щодо придбання товарів, підписання
видаткової накладної невідомою особою,
без розшифровки підпису, необхідно
зазначити наступне.

Частина 1 статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16 липня 1999
року № 996-XIV (далі - Закон України №996-XIV)
визначає, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України №996-XIV
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В листах Вищого адміністративного суду
України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 та
від 01 листопада 2011 року №1936/11/13-11
проаналізовано відповідні законодавчі
акти щодо формування показників
податкової звітності на підставі
даних, не підтверджених документами та
наголошено на тому, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. При цьому, сама собою
наявність або відсутність окремих
документів, а так само помилки у їх
оформленні не є підставою для
висновків про відсутність
господарської операції, якщо з інших
даних вбачається, що фактичний рух
активів або зміни у власному капіталі
чи зобов'язаннях платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

Таким чином судом встановлено і не
спростовано відповідачем, що
здійснення господарських операцій
позивачем щодо купівлі та отримання
товару від ТОВ «Ферко» у перевіряємий
період підтверджено первинними
документами, а недоліки в оформленні
деяких з них, так само як і відсутність
деяких з них не є підставою для
висновків про відсутність
господарських операцій, оскільки з
наданих до суду документів вбачається,
що на підприємстві відбувався
фактичний рух активів, підприємство
працювало із поставленою продукцією та
у подальшому реалізовувало її.

Щодо посилань податкового органу на
акт перевірки від 30 травня 2013 року
№624/22-30/31681342, що був складений Державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі м.Києва про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ферко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПП «Атрія Стар» та ТОВ «Афродіта
Фінанс» за період лютий 2013 року (а.с.
170-224), то вони є безпідставними,
оскільки в зазначеному акті не
досліджувалось питання взаємовідносин
ТОВ «Ферко» з позивачем.

Таким чином позивач правомірно
сформував податковий кредит на
підставі податкової накладної від 28
лютого 2013 року №255 за лютий 2013 року
(а.с.58) та визначив податкові
зобов'язання.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідачем не доведено
правомірність прийнятого податкового
повідомлення-рішення від 16 вересня 2013
року № , а тому адміністративний
позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статями 71, 86, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 16
вересня 2013 року №, прийняте
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області відносно Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бердичівський хлібозавод".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" 458 грн 80 коп. на
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін

Повний текст постанови виготовлено: 21
січня 2014 р.