Справа № 2а-1670/9665/11
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/76531/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги
С.В.

Загороднього А.Ф.

при секретарі Сперкач Т.В.,

за участю позивача, представника
відповідача - Христюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державного агентства рибного
господарства України про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державного агентства
рибного господарства України (з
урахуванням змін позовних вимог) про
визнання протиправним та скасування
наказу Державного комітету рибного
господарства України № 81-о від 22
вересня 2011 року "Про звільнення ОСОБА_3";
поновлення його на посаді, рівноцінній
посаді заступника начальника
управління - начальника відділу флоту
та портів Державного агентства рибного
господарства України, або на будь-якій
іншій посаді з не нижчою, ніж третя
категорія державних службовців;
зобов'язання Держаного агентства
рибного господарства України
нарахувати та виплатити на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 22.09.2011 року по день
поновлення на роботі.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
по справі, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що наказом Голови комісії з
проведення реорганізації
Держкомрибгоспу № 81-О від 22 вересня 2011
року, прийнятим в зв'язку з
реорганізацією Держкомрибгоспу
відповідно до наказу від 15 грудня 2010
року № 570 "Про реорганізацію Державного
комітету рибного господарства України"
та неможливістю переведення на іншу
посаду, ОСОБА_3 звільнено з посади
заступника начальника управління
флоту, портів, безпеки мореплавства та
охорони праці - начальника відділу
флоту і портів Державного комітету
рибного господарства України з 22
вересня 2011 року відповідно до пункту 1
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу
законів про працю України трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно з Указом Президента України "Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади"від 9 грудня
2010 року № 1085/2010 з метою оптимізації
системи центральних органів
виконавчої влади, усунення дублювання
їх повноважень, забезпечення
скорочення чисельності управлінського
апарату та витрат на його утримання,
підвищення ефективності державного
управління та відповідно до пункту 15
частини першої статті 106 Конституції
України постановлено утворити,
зокрема, Державне агентство рибного
господарства України, реорганізувавши
Державний комітет рибного
господарства України.

Указом Президента України від 16 квітня
2011 року № 484/2011 затверджене Положення
про Державне агентство рибного
господарства України, як центрального
органу виконавчої влади.

На виконання Указу Президента України
від 9 грудня 2010 року № 1085 "Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади",
розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 10 грудня 2010 року № 2219-р "Про
утворення комісій з проведення
реорганізації та ліквідації деяких
центральних органів виконавчої
влади"та Плану організації виконання
Указу Президента України від 09 грудня
2010 року № 1085 "Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади",
схваленого на засіданні Кабінету
Міністрів України 10 грудня 2010 року,
головою Державного комітету рибного
господарства України 15 грудня 2010 року
виданий наказ № 570 "Про реорганізацію
Державного комітету рибного
господарства України".

09.03.2011 року головою Державного
агентства рибного господарства
України затверджений, а 14.03.2011 року
погоджений Міністерством фінансів
України Тимчасовий штатний розпис
Державного агентства рибного
господарства України на 2011 рік зі
штатом в кількості 74 штатних одиниць.

Згідно зі штатним розписом Державного
комітету рибного господарства України
на 2010 рік, затвердженим Головою
Державного комітету рибного
господарства України 12.05.2010 року та
погодженим заступником Міністра
фінансів України 19.05.2010 року, штат
Держкомрибгоспу України складав 105
штатних одиниць.

Тимчасовим штатним розписом
Державного агентства рибного
господарства України на 2011 рік не було
передбачено такого структурного
підрозділу установи, як Управління
флоту, портів, безпеки мореплавства та
охорони праці, та, відповідно, посади
заступника начальника управління
флоту, портів, безпеки мореплавства та
охорони праці - начальника відділу
флоту та портів, тобто посади, яку до
звільнення обіймав позивач.

Судами було встановлено та вбачається
з матеріалів справи, що у відповідача
мали місце зміни в організації
виробництва і праці, а саме
реорганізація Державного комітету
рибного господарства України та
утворення його правонаступника -
Державного агентства рибного
господарства України. Внаслідок
проведення дій з реорганізації
Державного комітету рибного
господарства України одночасно зі
скороченням чисельності працівників
відбулась зміна у складі за посадами та
ліквідація певних посад - скорочення
штату працівників, у тому числі і
посади, яку обіймав позивач.

ОСОБА_3 було попереджено про майбутнє
звільнення із Держкомрибгоспу через
два місяці з дня попередження у разі
відсутності можливості
працевлаштування.

Крім того, 16 грудня 2010 року Державним
комітетом рибного господарства
України був поданий до Шевченківського
районного центру зайнятості
Київського міського центру зайнятості
звіт про заплановане вивільнення
працівників за станом на 16 грудня 2010
року за формою № 4-ПН, в якому також
зазначалось про заплановане
звільнення позивача .

30 вересня 2011 року Державним комітетом
рибного господарства України подано до
Шевченківського районного центру
зайнятості Звіт про фактичне
вивільнення працівників станом на 22
вересня 2011 року за формою 4-ПН, в якому
міститься інформація про звільнення
ОСОБА_3

Судами також встановлено, що позивачу 22
вересня 2011 року було письмово
запропоновано переведення на посади
рибовода учбово-технологічного центру
аквакультури, державного інспектора
головного державного управління
охорони з використання і відтворення
водних живих ресурсів та регулювання
рибальства, проте він з запропонованою
посадою позивач погодився за умови
поновлення його на посаді начальника
управління флоту, портів, безпеки
мореплавства та охорони праці в зв'язку
на його думку з незаконним
переведенням на інші гірші умови праці
у 2010 році.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій зроблено вірний висновок, що
позивач власне переведення поставив в
залежність від настання певних
обставин, а саме - після поновлення його
на іншій посаді, яку на момент розгляду
пропозиції на переведення він не
займав, та фактично запропонував
змінити правовідносини, що існували
між ним та Державним комітетом рибного
господарства України на час процедури
звільнення та під час процедури
реорганізації установи.

Також колегія суддів погоджується з
висновком судів про те, що позивачем не
надано доказів на підтвердження факту
створення та його членства в первинній
профспілковій організації працівників
центрального апарату Державного
комітету рибного господарства України.

Крім того, відповідно до положень п. 7 ч.
1 ст. 43-1 КЗпП України звільнення
керівника підприємства, установи,
організації (філіалу, представництва,
відділення та іншого відокремленого
підрозділу), його заступників,
головного бухгалтера підприємства,
установи, організації, його
заступників, а також службових осіб
органів доходів і зборів, яким
присвоєно спеціальні звання, і
службових осіб центральних органів
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сферах державного
фінансового контролю та контролю за
цінами; керівних працівників, які
обираються, затверджуються або
призначаються на посади державними
органами, органами місцевого
самоврядування, а також громадськими
організаціями та іншими об'єднаннями
громадян.

З наведеного вище вбачається, що суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про необґрунтованість
позовних вимог позивача та відмову у
задоволенні позову.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводами
касаційної скарги не спростовуються
висновки, викладені в судових рішеннях,
підстави для їх скасування відсутні.

З огляду на викладене та керуючись
статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 01
серпня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 23 жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Державного агентства рибного
господарства України про скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф.Загородній