Справа № 804/2087/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 лютого 2014 р. Справа № 804/2087/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Лозицька І.О.,
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Управління з організації контролю
благоустрою об'єктів сфери відпочинку,
споживчого ринку та захисту
інтелектуальної власності про
визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ

03.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася з
адміністративним позовом до
Управління з організації контролю
благоустрою об'єктів сфери відпочинку,
споживчого ринку та захисту
інтелектуальної власності, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати Припис від 29.01.2014 року.

Проаналізувавши зміст позовних вимог,
норми чинного законодавства, суд
дійшов висновку, що вищезазначену
позовну заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Так, згідно із ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, під якою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є суб'єкт, що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У випадку, якщо суб'єкт у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи адміністративної
юрисдикції, і, відповідно, не повинен
вирішуватися адміністративним судом.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Поняття «суб'єкт владних повноважень»
наведено у статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- це органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень, є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому, ці
функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір.

У випадку, якщо особа у спірних
правовідносинах не здійснює вказаних
владних управлінських функцій (щодо
іншого суб'єкта, який є учасником
спору), то така особа не знаходиться
«при здійсненні управлінських
функцій» та не має встановлених
нормами Кодексу адміністративного
судочинства України необхідних ознак
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт уповноважений
владно керувати поведінкою іншого
(інших) суб'єктів, а ці суб'єкти,
відповідно, зобов'язані виконувати
вимоги та приписи такого владного
суб'єкта.

Як вбачається зі змісту позову, позивач
оскаржує Припис від 29.01.2014 року, який не
є рішенням суб'єкта владних
повноважень в розумінні норм Кодексу
адміністративного судочинства
України, а є фактично викликом до
Комунального підприємства «Управління
з організації контролю благоустрою
об'єктів сфери відпочинку, споживчого
ринку та захисту інтелектуальної
власності» Дніпропетровської міської
ради.

Таким чином, зі змісту позову
вбачається, що відсутні будь-які
рішення, чи дії суб'єктів владних
повноважень, які є обов'язковими до
виконання позивачем, а саме: у яких
хоча б один суб'єкт уповноважений
владно керувати поведінкою іншого
суб'єкта, а ці суб'єкти, відповідно,
зобов'язані виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта, а
отже, даний спір не носить ознак
публічно-правового та не може
вирішуватися в порядку
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що відповідач у
спірних правовідносинах не здійснював
до позивача владних управлінських
функцій та не є суб'єктом владних
повноважень, оскільки не наділений, в
даних правовідносинах, повноваженнями
владно керувати поведінкою позивача,
не приймав рішень та не вчиняв дій, які
є обов'язковими для виконання
позивачем, а тому заявлений позивачем
спір не є публічно-правовим, а справа
не має ознак справи адміністративної
юрисдикції у розумінні ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
і даний спір повинен вирішуватися в
порядку цивільного судочинства у
відповідності до вимог ст.15 ЦПК
України.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно - правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України,
передбачено, що суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи,
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
інших правовідносин, крім випадків
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України,
суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо, заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 17, п. 1 ч. 1 ст.
109, ст.ст. 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ

У відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління з організації
контролю благоустрою об'єктів сфери
відпочинку, споживчого ринку та
захисту інтелектуальної власності про
визнання дій протиправними - відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою
та доданими матеріалами надіслати
позивачам за зазначеною у позовній
заяві адресою.

Роз'яснити позивачам, що відповідно до
ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного
судочинства, повторне звернення тієї ж
особи до адміністративного суду з
таким самим адміністративним позовом
не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу
було постановлено без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали згідно ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та у строки, встановлені ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. ЛозицькаЗ оригіналом згідно Суддя
Ухвала не набрала законної сили 04.02.14
Суддя І.О. Лозицька
І.О. Лозицька