Справа № 2а/0270/1784/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/57905/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Конюшка К.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 18
червня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Держкомзему у Вінницькому районі
Вінницькій області про зобов'язання
вчинити дії, - в с т а н о в и л а:ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до
управління Держкомзему у Вінницькому
районі Вінницької області про
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 06 вересня
2012 року постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 18
червня 2012 року залишено без зміни.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, ОСОБА_4
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу 31 березня 2000
року ОСОБА_5 продала ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 0, 2845 га, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 для обслуговування
житлового будинку та ведення
підсобного господарства.

На підставі вищезазначеного договору
позивачу видано державний акт на право
власності на землю серії ВН № 1563, який
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 355.

ОСОБА_4 03 січня 2012 року звернулась до
управління Держкомзему у Вінницькому
районі із заявою про надання витягу із
Державного реєстру (за період з 31.03.2000
станом на 01.01.2012) щодо реєстрації угоди
про передачу права власності на
присадибну земельну ділянку, яка
належить позивачці на праві приватної
власності згідно з договором
купівлі-продажу АВК

№ 03617.

За результатами розгляду звернення,
відповідачем 10 січня 2012 року ОСОБА_4
надана відповідь, в якій позивачу
рекомендовано звернутись у відповідну
землевпорядну організацію з метою
підготовки документів, які необхідні
для внесення інформації про земельну
ділянку в автоматизовану систему
державного земельного кадастру.

Вважаючи такі дії відповідача
протиправними, позивач звернулась до
суду з цим позовом.

Положеннями частини 2 статті 19
Конституції України визначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України

«Про внесення змін до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» та
інших законодавчих актів України» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) до 1 січня 2012
року державна реєстрація права
власності, права користування
(сервітут) земельними ділянками, права
постійного користування земельними
ділянками, договорів оренди земельних
ділянок, права користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис), права забудови
земельної ділянки (суперфіцій)
проводиться територіальними органами
земельних ресурсів.

Згідно з пунктом 5 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» органи
державної реєстрації прав
забезпечують достовірність
інформації, її захист від
несанкціонованого доступу, оновлення,
архівування та відновлення даних, їх
оперативний пошук і документальне
відтворення процедури державної
реєстрації прав, оперативне надання
витягів про зареєстровані права та/або
їх обтяження з Державного реєстру прав.

Положеннями статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»
визначено, що державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; внесення записів
до Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Державна реєстрація обтяжень прав на
нерухоме майно, право власності на яке
не зареєстроване у Державному реєстрі
прав, іпотеки майнових прав на
нерухомість, будівництво якої не
завершено, проводиться у спеціальному
розділі Державного реєстру прав. При
державній реєстрації права власності
на таке майно записи про обтяження
переносяться до відповідної частини
відкритого розділу Державного реєстру
прав.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання витягів з Державного
реєстру прав встановлює Кабінет
Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.2 Тимчасового
порядку ведення державного реєстру
земель, затвердженого наказом
Держкомзему від 02 липня 2003 року № 174,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 липня 2003 року за №
641/7962 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
автоматизована система державного
земельного кадастру (далі - АС ДЗК) -
інформаційна система, що містить
відомості про правовий режим земель,
державну реєстрацію земельних ділянок,
кадастрове зонування, кадастрові
зйомки, бонітування ґрунтів,
економічну оцінку земель, грошову
оцінку земельних ділянок, облік
кількості та якості земель.

Згідно з пунктом 7 Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року №703 (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) для проведення
державної реєстрації прав заявник
подає органові державної реєстрації
прав заяву про державну реєстрацію,
форму та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст.

Положеннями пункту 16 Порядку надання
витягів з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
державний реєстратор приймає рішення
про відмову у видачі витягу, якщо у
державному реєстрі прав відсутні
відомості про зареєстровані речові
права на нерухоме майно та їх
обтяження.

Так, судами встановлено, що, інформація,
запитувана позивачем у відповідача, в
автоматизованій системі державного
земельного кадастру - відсутня.

При цьому в подальшому позивач не
зверталась до відповідача із заявою
про внесення такої інформації до
автоматизованої системи державного
земельного кадастру.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
виходили з того, що при наданні
відповіді позивачу, відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З таким висновком судів погоджується і
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними та обґрунтованими, і
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до управління
Держкомзему у Вінницькому районі
Вінницькій області про зобов'язання
вчинити дії - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: