Справа № 872/2292/13
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2013 р. справа № 0870/9537/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Шлай А.В.

суддів: Іванова С.М.
Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Прокурора
Якимівського району Запорізької
області в інтересах держави в особі
Якимівського районного центру
зайнятості на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року у справі № 0870/9537/12 за
позовом Прокурора Якимівського району
Запорізької області в інтересах
держави в особі Якимівського районного
центру зайнятості до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
нечинним договору та стягнення
незаконно отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Якимівського району в
інтересах держави в особі Якимівського
районного центру зайнятості звернувся
до суду із адміністративним позовом, в
якому просив визнати нечинним договір,
укладений фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 про працевлаштування
безробітного з наданням дотації та
стягнути незаконно отримані кошти на
загальну суму 11710,08 гривень. В
обґрунтування позовних вимог зазначив,
що відповідачем, як роботодавцем,
отримано дотацію в порушення вимог
частини 1 пункту 3 Порядку надання
роботодавцю дотації на створення
додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних,
оскільки додаткових робочих місць ним
не створено.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду,
прокурор подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржену постанову
та увалити нове рішення, яким позовні
вимоги позивача задовольнити. Апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції не було враховано факт того,
що з боку відповідача вбачається
зловживання та використання коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, наданих
за створення додаткових робочих місць,
на власні потреби.

Прокурор у судовому засіданні доводи,
викладені в апеляційній скарзі
підтримав в повному обсязі.

Від Якимівського районного центру
зайнятості до суду надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі уповноваженого представника.

Відповідач проти апеляційної скарги
заперечував, просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін як
законне та обґрунтоване і залишити
апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених позовних вимог, дійшла
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
на підставі письмових доказів, що
містяться в матеріалах справи, 20 січня
2012 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернулась із заявою до
Якимівського районного центру
зайнятості стосовно можливості
укладення договору та надання дотації
на створення одного додаткового
робочого місця за посадою продавця
непродовольчих товарів. 25 січня 2012 року
між Якимівським районним центром
зайнятості та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір №00003 про
працевлаштування безробітного з
наданням дотації. Відповідно до пункту
1.1 Договору роботодавець
працевлаштовує на постійну роботу за
направленням Центру зайнятості
безробітну ОСОБА_2, а Центр зайнятості
надає дотацію роботодавцю на створення
додаткового робочого місця для
працевлаштування безробітного у
розмірі витрат на заробітну плату
прийнятої за направленням державної
служби зайнятості особи. Відповідно до
умов договору, Центр зайнятості
зобов'язується направити роботодавцю
для працевлаштування за професією (на
посаду) продавця непродовольчих
товарів ОСОБА_2, а роботодавець
відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3
зобов'язується працевлаштувати на
постійну роботу за направленням Центру
зайнятості безробітну ОСОБА_2 за
професією (на посаду) - продавець
непродовольчих товарів. Проте, як
встановлено перевіркою, дотацію
роботодавцем отримано в порушення
вимог частини 1 пункту 3 Порядку надання
роботодавцю дотації на створення
додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних,
оскільки відповідачем не створено
додаткових робочих місць.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про їх
необґрунтованість. На думку суду,
вимоги законодавця по створенню
додаткового робочого місця та його
ліквідацію, а також умови надання
дотацій для юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців є різними за своїм
змістом, проте прокурор їх помилково
ототожнює.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" Фондом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття може надаватися
дотація роботодавцям для
працевлаштування безробітних, у тому
числі молоді на перше робоче місце у
розмірі витрат на заробітну плату
прийнятих за направленням державної
служби зайнятості осіб (але не вище за
середній рівень у галузях національної
економіки відповідної області) в
розрахунку на рік. Можливості та обсяги
надання дотацій визначаються
правлінням Фонду виходячи з
фінансового стану Фонду. Порядок
надання роботодавцю дотації для
працевлаштування безробітних, у тому
числі молоді на перше робоче місце
встановлюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики за погодженням з
правлінням Фонду.

Механізм надання роботодавцю дотації
для працевлаштування безробітних
визначено Порядком надання
роботодавцю дотації на створення
додаткових робочих місць для
працевлаштування безробітних,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 січня 2001 року № 1 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 26 січня 2001 року за
№75/5266 (далі - Порядок). Відповідно до
пункту 3 Порядку дотація - це кошти
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, надані
роботодавцю, що створює додаткові
робочі місця для працевлаштування
безробітних за направленням державної
служби зайнятості, на покриття витрат
на заробітну плату прийнятих на них
осіб. Додаткове робоче місце - це робоче
місце, на яке прийнята на постійну
роботу особа за направленням державної
служби зайнятості з числа
зареєстрованих безробітних за умови
відсутності у роботодавця скорочення
чисельності працюючих за професією
(спеціальністю), за якою
працевлаштовується безробітний (для
фізичних осіб-підприємців - за умови
використання ним найманої праці),
протягом останніх 3 місяців (пункту 3
Порядку (в редакції Порядку зі змінами
внесеними згідно з наказом Мінпраці та
соціальної політики № 150 від 22 квітня
2011 року).

Відповідно до пункту 4 Порядку дотація
може надаватися роботодавцю за умови
працевлаштування на строк понад два
роки безробітних, які перебували на
обліку в державній службі зайнятості
як безробітні не менше 1 місяця.

З наданих до матеріалів справи доказів
та пояснень представника відповідача
судом першої інстанції встановлено, що
станом на момент розгляду справи
ОСОБА_2 не звільнена та продовжує
працювати у відповідача.

Крім того, відповідно до наявного в
матеріалах справи списку найманих
працівників відповідача вбачається, що
ним було дотримано вимогу абзацу 4
пункту 6 порядку для фізичних
осіб-підприємців, а саме: на день
звернення роботодавця щодо надання
дотації (січень 2012 року) у відповідача
працювала 1 особа - ОСОБА_4, яка не
являється дотаційним працівником, та
була прийнята на роботу ОСОБА_2 -
дотаційний працівник, отже кількість
дотаційних працівників на день
звернення роботодавця фізичної
особи-підприємця до центру зайнятості
стосовно надання дотації, не
перевищувала 50 відсотків загальної
чисельності найманих працівників.
Після ОСОБА_2 відповідачем не
приймалися на роботу дотаційні
працівники.

Прокурор стверджує, що відповідач
постійно скорочувала кількість
робочих місць, проте, доказів того,
працівники відповідача звільнялись у
відповідності до статті 40 Кодексу
законів про працю України суду не
надані. Не зайшли свого підтвердження і
доводи прокурора про те, що отримані
відповідачем дотаційні виплати були
використані не за призначенням.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія судді дійшла висновку про
залишення оскарженого рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Прокурора
Якимівського району Запорізької
області в інтересах держави в особі
Якимівського районного центру
зайнятості - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 12 грудня 2012
року у справі № 0870/9537/12 - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складення
її тексту у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.В. Шлай

Суддя:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко