Справа № 717/2382/13-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 717/2382/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Туржанський
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Залімського І. Г.
Мельник-Томенко Ж. М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області на постанову Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 03 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі -
позивач) до управління Пенсійного
фонду України в Кельменецькому районі
Чернівецької області (далі -
відповідач) про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправним рішення відповідача,
оформлене листом №5187/02 від 06.09.2013 року,
яким відмовлено у призначенні пенсії
за віком, як трактористу; зобов'язати
відповідача прийняти рішення про
призначення пенсії на пільгових умовах
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, як трактористу -
машиністу з 22 липня 2013 року - дати
звернення із заявою про призначення
пенсії.

Постановою Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 03.12.2013
року позов задоволено повністю:
визнано протиправною відмову
відповідача у призначенні позивачу
пенсії за віком як трактористу -
машиністу, яка викладена в листі №5187/02
від 06 вересня 2013 року; зобов'язано
відповідача прийняти рішення про
призначення пенсії з 22 липня 2013 року на
пільгових умовах позивачу на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, як трактористу - машиністу
який був безпосередньо зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспі, досяг 55 років і
має загальний стаж роботи більше 25
років, з яких більше 20 років стажу
роботи на посаді тракториста, який був
безпосередньо зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспі.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог за
безпідставністю.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час та дату слухання
справи повідомленні належним чином.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п. п.
1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала
можливим проводити апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 22 липня 2013 року позивач
звернувся до відповідача з приводу
призначення йому пенсії за віком як
трактористу, оскільки відповідно до п.
"в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" Рішенням відповідача
№5187/02 від 06.09.2013 року позивачу було
відмовлено у призначенні пенсії за
віком, як трактористу, так як позивач не
має необхідного стажу роботи, який дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах, а саме відповідач
вважає, що стаж позивача, який дає право
на призначення пенсії на пільгових
умовах, складає 17 років, 6 місяців 27
днів. Позивачу не зараховано до стажу
роботи, який дає право на призначення
пенсії на пільгових умовах, період
роботи з 12 квітня 2000 року по 06 грудня 2002
року, оскільки в первинних документах
відсутні відомості про займану посаду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач протиправно відмовив
позивачу у призначенні пенсії за віком,
як трактористу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
таких підстав.

Частиною 1 п. "в" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
право на пенсію на пільгових умовах
мають особи за віком, незалежно від
місця останньої роботи, зокрема:
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється
постановою Кабінетом Міністрів
України від 12 серпня 1993 року №637, де
зазначено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем до суду надано копії
первинної документації, а саме:
паспорта позивача. НОМЕР_1 виданого 05
грудня 2001 року; листа відповідача від 06
вересня 2013 року; трудової книжки НОМЕР_2
заповненої 06 лютого 1987 року; особового
рахунку; листа комунальної установи
"Кельменецький районний трудовий
архів" №1/711 від 04 вересня 2013 року;
архівної довідки №1/815 від 11 жовтня 2013
року; статуту приватного
сільськогосподарського підприємства
"Агро-Рос"; трудову книжку колгоспника
ОСОБА_3 НОМЕР_3 заповненої 28 травня 1968
року; трудову книжку колгоспника
ОСОБА_4 НОМЕР_4 заповненої 25 травня 1968
року. Окрім того, свідок ОСОБА_3 дав в
суді першої інстанції показання про те,
що з позивач працював з 1982 року по 2003
рік трактористом у рослинництві і на
фермі, а також постійно працював на
посаді тракториста. Свідок ОСОБА_4 дав в
судді першої інстанції показання про
те, що працював разом з позивачем в
колгоспі з 1982 року по 2003 рік працював в
рослинництві і на фермі трактористом
повний календарний рік, без перерв.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що трудова книжка
заповнена відповідно до положень
внесення записів до трудових книжок, у
ній містяться усі необхідні записи для
підтвердження трудового стажу
позивача, не встановлено
неправильності чи неточності записів
про періоди роботи.

Щодо посилань відповідача, що період
роботи з 12 квітня 2000 року по 06 грудня 2002
року слід відмовити в зарахуванні до
стажу, оскільки в первинних документах
відсутні відомості про займану посаду,
як вірно встановлено судом першої
інстанції позивач не може отримати у
адміністрації підприємства, у якому
він працював, довідку про стаж роботи,
який дає право на пільгове пенсійне
забезпечення, у зв'язку з тим, що ПСП
"Агро- Рос" в даний час фактично не
існує. Водночас, колегія суддів
зауважує, що строк зберігання
первинних документів підприємств,
організацій, установ визначено Наказом
Головного архівного управління при
Кабінеті Міністрів України "Про
затвердження переліку типових
документів" №41 від 20.07.1998 року. Згідно
даного Наказу строк зберігання
первинних документів, наряди, табелі
обліку робочого часу, графіки та ін.
становить 3 роки, а книги наказів із
прийому та звільнення із роботи та
розрахунково-платіжні відомості із
заробітної плати - 75 років. Крім того,
такі посилання не ґрунтується на
законі та суперечать положенням ст. 62
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", де зазначено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а в разі
відсутності її чи відповідних записів
у ній наявність трудового стажу
підтверджується в порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Так, статтею 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" передбачено, що
органи, що призначають пенсії,
мають право вимагати відповідні
документи від підприємств, організацій
і окремих осіб, а також в необхідних
випадках перевіряти обґрунтованість
їх видачі.

З наведеної норми слідує, що відповідач
не обмежений в праві вимагати
необхідні документи від підприємств,
організацій і окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі. Проте в
матеріалах справи відсутні належні та
допустимі докази в підтвердження того,
що відповідачем проводились необхідні
дії для отримання необхідних
документів, а тому колегія суддів
вважає такі посилання безпідставними.

Зважаючи на викладене колегія суддів
вважає, що позивач має право на
соціальний захист гарантований ст. 46
Конституцією України та призначення
пільгової пенсії на підставі п. "в" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального
права, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області залишити без задоволення, а
постанову Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 03 грудня
2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Залімський І. Г.

Мельник-Томенко Ж. М.