Справа № 826/10473/13-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Данилишин В.М.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Бужак Н.П.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НМК-Трейд» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НМК-Трейд» до
Державної податкової інспекції у
Солом`янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «НМК-Трейд» (далі -
Позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Солом`янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві (далі - Відповідач) про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 04.02.2013 року
№, №000612208, №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 жовтня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що Відповідачем за період з 27.12.2012 року
по 03.01.2013 року проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
Позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства в частині
повноти нарахування та сплати
податку на прибуток та податку на
додану вартість по взаємовідносинах із
ТОВ «НВП «Арт Пром» та ТОВ
«Науково-виробничий центр
«Електропромторг» за період з 01.01.2009
року по 30.06.2012 року, за результатами
якої 10.012013 року складено акт №68/22-8/32045917.

В ході перевірки контролюючим органом
виявлено порушення Позивачем пп.139.1.9
п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України
(далі - Кодекс), що спричинило заниження
податку на прибуток в розмірі 848 255,00
грн, в тому числі: за ІІ квартал 2011
року - 224 820,00 грн, за ІІІ квартал 2011 року -
603 750,00 грн, за IV квартал 2011 року - 19 685,00
грн; п.198.6 ст.198 Кодексу, що спричинило
заниження податку на додану вартість в
розмірі 737 612,00 грн, в тому числі: за
квітень 2011 року - 33 333,00 грн, за травень
2011 року - 57 658,00 грн, за червень 2011 року -
104 505,00 грн, за липень 2011 року - 500 000,00 грн,
за серпень 2011 року - 25 000,00 грн, за
жовтень 2011 року - 17 117,00 грн.

04.02.2013 року податковим органом винесено
податкові повідомлення-рішення:

№, яким Позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 848 255,00 грн за
основним платежем;

№, яким Позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 473 379,00 грн за
основним платежем та у розмірі 236 690,00
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами);

№, яким Позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 41 138,00 грн.

За результатами розгляду заперечень та
скарг Позивача в адміністративному
порядку, акт перевірки та оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін.

Частиною 2 ст.67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно пп.139.1.9 Кодексу не
включаються до складу витрат, зокрема,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Кодексу право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій, серед іншого, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг;

Пунктом 198.3 статті 198 Кодексу
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Кодексу не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 44.1 статті 44 Кодексу
встановлено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом 1
цього пункту.

Відповідно ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи
(ст.9 вказаного Закону).

Отже, документи є первинними
документів тільки за умови фактичного
здійснення господарської операції.

Вищевказану перевірку проведено на
підставі постанови від 25.06.2012 року про
призначення документальної
позапланової виїзної перевірки та
наказу від 27 грудня 2012 року № 2131
«Про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки».

У постанові про призначення
перевірки від 25.06.2012 року в ході
досудового слідства у кримінальній
справі №54-3414 зазначено, що з метою
прикриття незаконної діяльності
(конвертації безготівкових грошових
коштів у готівку та сприяння легально
діючим суб'єктам господарювання в
ухиленні від сплати податків) протягом
2009-2011 років створено та придбано ряд
суб'єктів підприємницької діяльності,
у тому числі ТОВ «НВП «Арт Пром» та ТОВ
«НВЦ «Електропромторг».

Згідно показаннь засновника і
директора ТОВ «НВП «Арт Пром» та ТОВ
«НВЦ «Електропромторг» ОСОБА_2, вказані
товариства він зареєстрував
(перереєстрував) у державних органах
без мети здійснення
фінансово-господарської діяльності та
за грошову винагороду. Фактично
фінансово-господарську діяльність від
імені цих підприємств він не
здійснював, їх рахунками та майном не
розпоряджався, бухгалтерську та
податкову документацію не вів.

В ході розслідування вказаної
кримінальної справи виявлено, що із ТОВ
«НВП «Арт Пром» та ТОВ «НВЦ
«Електропромторг» мав
фінансово-господарські відносини
Позивач.

Відповідно постанови Печерського
районного суду у місті Києві від 21
вересня 2012 року у справі №1-555/12 ОСОБА_2
обвинувачується у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч.ч. 1, 2, 3
ст. 358 Кримінального кодексу України.

В ході досудового слідства у
кримінальній справі №54-3414 виявлено, що
зазначені підприємства мають ознаки
«фіктивності».

Згідно ст.55-1 Господарського кодексу
України ознаки фіктивності, що дають
підстави для звернення до суду про
припинення юридичної особи або
припинення діяльності фізичною особою
- підприємцем, в тому числі визнання
реєстраційних документів недійсними:
зареєстровано (перереєстровано) на
недійсні (втрачені, загублені) та
підроблені документи; не зареєстровано
у державних органах, якщо обов'язок
реєстрації передбачено
законодавством; зареєстровано
(перереєстровано) у органах державної
реєстрації фізичними особами з
подальшою передачею (оформленням) у
володіння чи управління підставним
(неіснуючим), померлим, безвісти
зниклим особам або таким особам, що не
мали наміру провадити
фінансово-господарську діяльність або
реалізовувати повноваження;
зареєстровано (перереєстровано) та
проваджено фінансово-господарську
діяльність без відома та згоди його
засновників та призначених у законному
порядку керівників.

05.05.2011 року між Позивачем та ТОВ «НВЦ
«Електропромторг» укладено договір
поставки №П-11/45, за умовами якого ТОВ
«НВЦ «Електропромторг» зобов'язалось
передати (поставити) Позивачу товар, а
Позивач - прийняти та оплатити його.

01.10.2011 року між Позивачем та ТОВ «НВП
«Арт Пром» укладено договір поставки
№П-11/071-а, за умовами якого ТОВ «НВП «Арт
Пром» зобов'язалось передати
(поставити) Позивачу товар, а Позивач -
прийняти та оплатити його.

На виконання умов вказаних договорів
оформлені видаткові та податкові
накладні, реєстри виданих та отриманих
податкових накладних, банківські
виписки з особового рахунку Позивача.

Інших документів, складання яких
обумовлено умовами зазначених
договорів, не надано.

До податкового обліку повинні
включатися лише ті первинні документи,
які складені по факту здійснення
господарської операції.

Якщо фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатись первинними документами,
навіть у випадку належного їх
оформлення.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що Позивачем не надано доказів у
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій між ним та його
контрагентами.

З огляду на вказане, колегія
суддів дійшла висновку про
обгрунтованість та законність рішення
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«НМК-Трейд» залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Бужак Н.П.

Ухвала складена в повному обсязі 04
лютого 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Бужак Н.П.