Справа № 807/121/14
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 січня 2014 рокум. Ужгород№ 807/121/14

Суддя Закарпатського окружного
адміністративного суду Іванчулинець
Д.В., розглянувши матеріали позовної
заяви ОСОБА_1 до районного відділу
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області про зняття арешту, визнання
неправомірними дії та відшкодування
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом у
Закарпатський окружний
адміністративний суд до районного
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області, яким просить:

1) визнати причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними;

2) визнати дії та рішення районного
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції з приводу
накладення арешту на кошти та майно
ОСОБА_1 неправомірними;

3) зобов'язати районний відділ
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції зняти арешт на все
майно та заборону відчуження
будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1;

4) стягнути з районного відділу
державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції на користь ОСОБА_1 -
50 000 грн. моральної шкоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя відкриває провадження в
адміністративній справі, якщо відсутні
підстави, в тому числі, для повернення
позовної заяви.

Позовну заяву слід повернути
позивачеві з підстав, встановлених п.6
ч. 3 ст. 108 КАС України - справа не
підсудна цьому адміністративному
суду.

Згідно ч.1 ст. 181 КАС України, учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 ст. 82 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№ 606-XIV (в редакції згідно Закону
України від 04.11.2010 року № 2677-VI, редакція
діє з 09.03.2011 року) встановлено, що
боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 82 цього Закону, рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом. Сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник (ч. 1 ст.8 цього Закону).

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви та доданих до неї матеріалів
13.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся у
Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
в якій оскаржує дії державного
виконавця РВ ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
щодо накладення арешту та заборони
відчуження майна (згідно тексту
позовної заяви - такий накладено
постановою державного виконавця
Созанською М.Г. від 4 березня 2013 року,
(а.с. 10) при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2п-7555 (про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
аліментів у розмірі 300,00 грн. щомісячно,
починаючи з 29.07.2010 року до досягнення
дитиною повноліття), виданого 12.11.2010
року Ужгородським міськрайонним судом,
тобто, судом, який видав виконавчий
лист, є Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

15.05.2013 року суддя Закарпатського
окружного адміністративного суду
постановив ухвалу про повернення
позовної заяви, оскільки вважає, що дії
держвиконавця належить оскаржувати до
суду, який видав виконавчий документ.

23.05.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду з
скаргою в порядку статей 383-385
Цивільного - процесуального кодексу
України, де просив суд також визнати
дії державного виконавця
неправомірними.

9 липня 2013 року ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду прийнято рішення
про залишення скарги без розгляду, у
зв'язку з пропущенням строку на
оскарження дій державного виконавця.

26 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Закарпатської
області апеляційну скаргу відхилила, а
ухвалу суду першої інстанції залишила
без змін.

Виходячи з наведеного та згідно вимог
ч. 2 ст. 82 Закону України "Про виконавче
провадження", в даному випадку -
рішення державного виконавця може
бути оскаржено позивачем (боржником
за виконавчим провадженням) до суду,
який видав виконавчий лист - до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області.

З наведеного вбачається порушення
правил звернення до суду боржника при
оскарженні рішення державного
виконавця при виконанні судового
рішення, встановленої ч. 2 ст. 82 Закону
України "Про виконавче провадження",
тобто, адміністративна справа не
підсудна Закарпатському окружному
адміністративному суду.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 06.03.2008 року
за № 2, порушення правил предметної
підсудності є підставою для скасування
рішень судів нижчих інстанцій з
направленням справи на новий розгляд
до належного суду.

Частиною 2 статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
було встановлено, що вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

У відповідності до п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС
України, позовну заяву ОСОБА_1 слід
повернути позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що в силу ч. 6 ст. 108
КАС України повернення позовної заяви
не позбавляє права повторного
звернення до адміністративного суду в
порядку, встановленому законом з
дотриманням вимог ст. 181 цього Кодексу
та ч. 2 ст. 82 Закону України "Про
виконавче провадження" (тобто, до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області).

Керуючись п. 6 ч. 3 ст. 108, ст. 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до районного
відділу державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області про зняття арешту, визнання
неправомірними дії та відшкодування
моральної шкоди, завданої
неправомірними діями - повернути
позивачеві.

2. Копію ухвали разом з позовною заявою
та усіма доданими до неї матеріалами,
невідкладно надіслати особі, яка
подала позовну заяву.

3. Ухвала набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення, а якщо
ухвалу було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, - протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали. (копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції).

Суддя

Д.В. Іванчулинець