Справа № 826/13112/13-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Бужак Н.П.,

за участю секретаря
Погребняк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Васт-Транс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Васт-Транс» до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті, Заступника
Голови Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті Рака
Генадія Леонідовича про визнання
протиправними дій та зобов»язання
вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Васт-Транс» (далі -
Позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної інспекції України
з безпеки на наземному транспорті (далі
- Відповідач 1), Заступника Голови
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті Рака Г.Л. (далі -
Відповідач 2) та, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просило
визнати протиправними дії Відповідача
1 щодо відмови у видачі документів
дозвільного характеру (дозволів на
поїздку територією Республіки
Білорусь) з підстав, що не відповідають
вимогам ч.1 ст.4-1 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», визнати
протиправними дії Відповідача 2 щодо
визначення підстав для відмови у
видачі документів дозвільного
характеру - дозволів на поїздку
територією Республіки Білорусь під час
перевезень вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні
не передбачених законами, що регулюють
діяльність дозвільних органів та
суспільні відносини у сфері надання
адміністративних послуг, зобов'язання
Відповідача 1 видати дозволи на поїздку
територією Республіки Білорусь під час
перевезень вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні
у кількості 250 дозволів до Республіки
Білорусь на півріччя.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що Позивачем на ім'я Голови Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті Пронченка Є.А.
подавалася заява №759 від 18.07.2013 року про
видачу його представнику 250 дозволів до
Республіки Білорусь. При цьому
зазначалось, що транспортні засоби, які
належать Позивачу, здійснюють
перевезення вантажів до Республіки
Білорусь.

Листом №4166/7/15-13 від 01.08.2013 року
Позивача повідомлено, що згідно пункту
3.2. Порядку оформлення і видачі
дозволів на поїздку по територіях
іноземних держав при виконанні
перевезень пасажирів та вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні, їх обміну та
обліку, затвердженого Наказом
Міністерства транспорту України від
20.08.2004 року №757 (далі - Порядок), дозволи
для перевезення вантажів оформлюються
і видаються водію автомобільного
транспортного засобу (автомобільному
перевізнику або уповноваженій ним
особі) на підставі усного звернення або
письмової заяви, в якій зазначаються
найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) автомобільного перевізника
та його місцезнаходження (місце
проживання), відомості щодо
автомобільних транспортних засобів
(реєстраційні номери,
вантажопідйомність, повна маса),
маршруту руху із зазначенням країн
відправлення та призначення, а також
країн прямування автомобільного
транспортного засобу, вантажу (вага,
загальна кількість), видів дозволів,
які бажає отримати автомобільний
перевізник, та пункт видачі дозволів.
Для оформлення та видачі дозволу
уповноважена особа при усному
зверненні та поданні письмової заяви
пред'являє документ, що посвідчує
особу, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, документи на
вантаж, сертифікати відповідності
транспортного засобу щодо безпеки руху
та екологічної безпеки вимогам країн,
територією яких буде здійснюватися
перевезення, якщо інше не передбачено
міжнародними договорами України.

Також у вказаному листі зазначено, що
на виконання пункту 3.9. Порядку,
Мінінфраструктури встановлені
обмеження щодо забезпечення дозволами,
які мають обмежені річні квоти, на
поїздку територією окремих іноземних
держав деяких категорій
транспортних засобів. Обмеження по
оформленню та видачі Іноземних
дозволів на виконання міжнародних
перевезень вантажів у 2013 році
затверджені наказом Мінінфраструктури
від 29.12.2012 року №756.

Згідно ч.3 ст.2 Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності» видача
дозволів на міжнародні перевезення
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом та дозволів Європейської
Конференції Міністрів Транспорту
(ЄКМТ) на перевезення вантажів
автомобільним транспортом між
державами - членами ЄКМТ здійснюється
відповідно до цього Закону з
урахуванням особливостей, визначених
міжнародними договорами України з
питань міжнародних автомобільних
перевезень та Законом України «Про
автомобільний транспорт».

Статтею 3 Закону України «Про
автомобільний транспорт» встановлено,
що цей Закон регулює відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

Відповідно ч.ч.2, 3, 5 ст.6 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
загальне державне регулювання
діяльності автомобільного транспорту
здійснює Кабінет Міністрів України
відповідно до своїх повноважень.
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері
автомобільного транспорту, забезпечує,
зокрема, нормативно-правове
регулювання діяльності автомобільного
транспорту. Нормативно-правові акти
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту,
прийняті в межах його компетенції,
обов'язкові до виконання на території
України.

Організацію міжнародних перевезень
пасажирів і вантажів здійснюють
перевізники відповідно до міжнародних
договорів України з питань міжнародних
автомобільних перевезень (ч.2 ст.53
Закону України «Про автомобільний
транспорт»).

Положеннями ст.55 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
встановлено, що види дозвільних
документів та порядок їх розподілу,
видачі та використання українськими
перевізниками при перевезенні по
території іноземних країн
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту, з
урахуванням вимог законодавства
України та законодавства країни, по
території якої буде здійснюватися
перевезення. Міжнародні
автомобільні перевезення іноземними
перевізниками по території України
здійснюються за наявності в
перевізника українського дозволу або
інших дозвільних документів, якщо інше
не передбачено законодавством України.

Порядок оформлення і видачі дозволів
на поїздку по територіях іноземних
держав при виконанні перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні,
їх обліку та обміну визначає
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про
адміністративні послуги» встановлено,
що надання адміністративних послуг
здійснюється відповідно до цього
Закону з урахуванням особливостей,
визначених законами, які регулюють
суспільні відносини у відповідних
сферах.

Відповідно до Закону України «Про
автомобільний транспорт» та
міжнародних договорів України з питань
міжнародних автомобільних перевезень
розроблено Порядок оформлення і видачі
дозволів на поїздку по територіях
іноземних держав при виконанні
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні, їх обміну та
обліку, затверджений наказом
Міністерства транспорту України від
20.08.2004 року №757 (у редакції наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.04.2013 року №239) та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 31.08.2004
року за №1075/9674 (далі - Порядок).

Згідно п.п.1.2-1.4 Порядку, Порядок
встановлює процедуру оформлення і
видачі дозволів на поїздку територією
іноземних держав під час виконання
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні (далі - дозвіл),
їх обміну та обліку.

Перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом територією
іноземних держав або транзитом через
їхні території здійснюється
автомобільними перевізниками згідно з
вимогами міжнародних договорів
України та на підставі належним чином
оформлених відповідних дозволів, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України.

Перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом між
пунктами, розташованими на території
іноземної держави, заборонено, якщо на
це не отримано відповідного дозволу
компетентного органу іноземної
держави згідно з вимогами міжнародних
договорів України.

Пунктами 2.1, 2.2 Порядку встановлено, що
квота дозволів для України на
наступний рік визначається
компетентними органами іноземних
держав згідно з міжнародними
договорами України з питань
міжнародних автомобільних перевезень.

Узгодження квоти дозволів для
перевезення пасажирів і вантажів з
урахуванням потреби автомобільних
перевізників здійснює Міністерство
інфраструктури України.

Відповідно п.п.3.1-3.2 оформлення та
видача дозволів проводяться в пунктах
видачі дозволів Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті та її територіальних
органів (далі - пункт видачі дозволів).

Дозволи для перевезення вантажів
оформлюються і видаються водію
автомобільного транспортного засобу
(автомобільному перевізнику або
уповноваженій ним особі) (далі -
уповноважена особа) на підставі усного
звернення або письмової заяви, в якій
зазначаються найменування (прізвище,
ім'я, по батькові) автомобільного
перевізника та його місцезнаходження
(місце проживання), відомості щодо
автомобільних транспортних засобів
(реєстраційні номери,
вантажопідйомність, повна маса),
маршруту руху із зазначенням країн
відправлення та призначення, а також
країн прямування автомобільного
транспортного засобу, вантажу (вага,
загальна кількість), видів дозволів,
які бажає отримати автомобільний
перевізник, та пункт видачі дозволів.

Для оформлення та видачі дозволу
уповноважена особа при усному
зверненні та поданні письмової заяви
пред'являє документ, що посвідчує
особу, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, документи на
вантаж, за винятком здійснення
порожньої подачі транспортного засобу
на завантаження до країни
відправлення, сертифікати
відповідності транспортного засобу
щодо безпеки руху та екологічної
безпеки вимогам країн, територією яких
буде здійснюватися перевезення, якщо
інше не передбачено міжнародними
договорами України.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що подана Позивачем заява №759 від 18.07.2013
року не містить закріплених п.3.2
Порядку відомостей, а саме, не
зазначено найменування (прізвище, ім'я,
по батькові) автомобільного
перевізника, його місцезнаходження
(місце проживання), відомості щодо
автомобільних транспортних засобів
(реєстраційні номери,
вантажопідйомність, повна маса),
маршруту руху із зазначенням країн
відправлення та призначення, відомості
щодо країн прямування автомобільного
транспортного засобу, вантажу (вага,
загальна кількість).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає обгрунтованим позицію суду
першої інстанції про правомірність дій
Відповідача стосовно відмови Позивачу
у видачі дозволів на поїздку
територією Республіки Білорусь під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні, викладену в
листі №4166/7/15-13 від 01.08.2013 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Васт-Транс» залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Бужак Н.П.

Ухвала складена в повному обсязі 04
лютого 2014 року.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Бужак Н.П.