Справа № К/9991/19172/11-С
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/19172/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
заступника прокурора м. Києва на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011р. у
справі

за позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Київського міського центру зайнятості

до відповідача ОСОБА_3

про стягнення 18353,55грн., -

В С Т А Н О В И В :

8.12.2009р. до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 18353,55грн. звернувся
перший заступник прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київського
міського центру зайнятості (далі Центр
зайнятості). Свої вимоги прокурор
мотивував тим, що ОСОБА_3, отримавши
статус безробітного, перебувала у
цивільно-правових відносинах з ВАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна
страхування життя» (далі Товариство) та
отримувала доходи, що відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» є порушенням та підставою
для повернення суми допомоги по
безробіттю. Добровільно отримані кошти
ОСОБА_3 не повернула, тому прокурор
просив задовольнити позовні вимоги.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.09.2010р. позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011р.,
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою
апеляційного суду, заступник прокурора
м. Києва звернувся з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просив її скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції. При
цьому скаржник зазначив, що
апеляційний суд дійшов помилкового
висновку про безпідставність позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 9.12.2008р. ОСОБА_3
звернулась до Центру зайнятості із
заявою про надання статусу
безробітного та виплату допомоги по
безробіттю. Статус безробітного
відповідачу надано 9.12.2008р.

За період з 9.12.2008р. по 3.06.2009р.
відповідачу нараховано та виплачено
суму матеріального забезпечення в
розмірі 18353,55грн., що підтверджується
довідкою Шевченківського районного
центру зайнятості.

Водночас, згідно інформації
Державної податкової адміністрації у
місті Києві ОСОБА_3 у зазначений період
працювала та отримувала дохід у
Товаристві.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.03.2009р.
за N232/16248) на районні центри зайнятості
покладено обов'язок проведення
розслідування страхових випадків, а
також перевірка обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення та
достовірності даних, які є підставою
для надання особі статусу безробітної
та виплати їй матеріального
забезпечення, що зазначені в
документах, поданих особою до
державної служби зайнятості під час її
реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

24.06.2009р. Шевченківським районним
центром зайнятості проведено
перевірку Товариства щодо отримання
доходу ОСОБА_3

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3
перебуває в цивільно-правових
відносинах з Товариством згідно
агентського договору №AGN.06.30291.001.АD від
1.03.2006р., який укладено на невизначений
термін та в IV-му кварталі 2008р. отримала
кошти в розмірі 117,88грн.

Згідно витягу з наказів Центру
зайнятості про прийняті рішення по
ОСОБА_3 (а.с.9,10) з 4.06.2009р. виплати
допомоги по безробіттю відповідачу
було припинено, а з 24.06.2009р. ОСОБА_3 була
знята з обліку, відповідно до п. 20
«Порядку реєстрації, перереєстрації та
ведення обліку громадян, які шукають
роботу, і безробітних».

3.07.2009р. відповідачу направлено
повідомлення №1799 від 3.07.2009р. із вимогою
повернення 18353,55грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ОСОБА_3 не може відноситися до
категорії зайнятого населення,
оскільки виконання робіт по договору
про надання страхових агентських
послуг зі страхування життя не можна
віднести до трудової діяльності.

Однак, колегія суддів з такими
висновками суду погодитись не може.

Відповідно до пункту "б" частини 3
статті 1 Закону України "Про зайнятість
населення" в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах: громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю.

Вимогами частини 1 статті 2 цього Закону
передбачено, що безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1
пункту 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р.
№219, громадяни, зареєстровані як такі,
що шукають роботу, та безробітні,
знімаються з обліку з дня
працевлаштування, в тому числі на
сезонні або загальнодержавні
оплачувані громадські роботи,
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця, укладення
цивільно-правового договору, предметом
якого є діяльність, спрямована на
виконання власними силами робіт,
надання послуг.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 №307, виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Таким чином, осіб, які виконують роботи
(надають послуги) за цивільно-правовими
договорами, предметом яких є
діяльність, спрямована на виконання
власними силами робіт та надання
послуг, закон відносить до зайнятого
населення. У зв'язку з чим, вони не
можуть бути зареєстровані в державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу.

Оскільки ОСОБА_3 було отримано дохід у
вигляді агентської винагороди у IV-му
кварталі 2008р., що підтверджується
матеріалами справи, відповідно до
Закону України "Про зайнятість
населення", відповідач відноситься до
категорії зайнятого населення.

Враховуючи, що приховування ОСОБА_3
факту роботи по цивільно-правовому
договору з Товариством та отримання
доходу у грошовій формі, призвело до
незаконного надання відповідачу
статусу безробітної, призначення та
виплати допомоги по безробіттю, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про задоволення позовних.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов невірного висновку
про протиправність вимоги Центру
зайнятості та помилково скасував
законне рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.226 КАС України, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231, 254 КАС
України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу заступника прокурора
м. Києва задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011р.
скасувати, залишивши в силі постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 22.09.2010р.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку, передбаченому ст.ст.
235-244 КАС України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз