Справа № 697/2849/13-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Бурлака О. В. Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року
м. Київ

Колегія Київського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого -
судді Кузьменко В. В.,

суддів
Василенка Я. М., Степанюка А. Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
в м. Каневі та Канівському районі
Черкаської області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
перерахувати та виплатити недоплачені
суми пенсії, за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду в м. Каневі
та Канівському районі Черкаської
області на постанову Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 08.11.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом до
Управління Пенсійного фонду в м. Каневі
та Канівському районі Черкаської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
перерахувати та виплатити недоплачені
суми пенсії.

Постановою Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 08.11.2013 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального права та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В матеріалах справи достатньо
письмових доказів для вирішення
апеляційної скарги, а особиста участь
сторін у розгляді справи не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позову. Колегія суддів
погоджується з таким висновком
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
04.10.2010 року позивачу призначена пенсія
державного службовця.

У квітні 2010 року ОСОБА_2 звернулася з
заявою про перерахунок пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з врахуванням ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Однак, при перерахунку пенсії не було
враховано матеріальна допомога на
оздоровлення. Звернувшись до
відповідача, УПФУ в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
листом від 29.10.2013 року №9711/08
повідомлено про відсутність підстав
для включення допомоги на оздоровлення
до складових заробітної плати, з якої
призначається пенсія державним
службовцям.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про державну службу», пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 2 ст. 37-1 Закону,
перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Таким чином, з наведених положень
вбачається, що призначення державному
службовцю пенсії та її перерахунок
здійснюється з сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Згідно положень ч.2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Враховуючи вищевикладене, допомога на
оздоровлення входить до системи оплати
праці державного службовця.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
зазначеним Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, за наведених
обставин ст. 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
від 20 лютого 2012 року та 14 травня 2013 року.

З урахуванням наведених норм та
обставин справи, суд апеляційної
інстанції вважає, що дії відповідачів
щодо відмови у перерахунку пенсії є
неправомірними, оскільки при
нарахуванні та виплаті позивачу
допомоги на оздоровлення страхові
внески або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування були сплачені, а
отже наведені складові заробітної
плати повинні враховуватися при
обчисленні (перерахунку) пенсії.

Враховуючи викладене, апелянтом не
було надано доказів на підтвердження
вимог апеляційної скарги, а висновки
суду першої інстанції є такими, що
відповідають вимогам закону і доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

Перевіривши мотивування судового
рішення та доводи апеляційної скарги,
відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо справедливого судового
розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України,
відповідно до якої суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
задоволення позову, через що постанову
суду першої інстанції слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в м. Каневі та
Канівському районі Черкаської області
на постанову Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 08.11.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду в м. Каневі
та Канівському районі Черкаської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання
перерахувати та виплатити недоплачені
суми пенсії - залишити без задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 08.11.2013 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, тобто з 30.01.2014 року,
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
В. В. Кузьменко

Судді:
Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено
30.01.2014 року.

Головуючий суддя
Кузьменко В. В.

Судді:
Василенко Я.М.