Справа № 816/1265/13-а
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/800/35061/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Полтавського міського управління
юстиції Полтавської області, треті
особи: ОСОБА_4, ОСОБА_2, відділ
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області,

про визнання дій неправомірними та
скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Полтавського
міського управління юстиції
Полтавської області (далі - Управління)
про визнання дій Управління щодо
здійснення реєстрації права власності
за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка
раніше належала ОСОБА_4 неправомірними,
скасування реєстрації права власності
ОСОБА_2 на зазначене майно та
зобов'язати Управління вилучити запис
щодо реєстрації права власності на
зазначене майно за ОСОБА_2

На обґрунтування позову зазначив, що
Управлінням реєстрація права
власності за ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1 була здійснена неправомірно,
оскільки постановою старшого слідчого
СВ ГУВМС України від 20.05.2009 року та
постановами виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції від 14.10.2011 року, від 11.07.2012 року,
від 17.08.2012 року на цю квартиру був
накладений арешт.

23 квітня 2013 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволення позову, суд
першої інстанції зазначив, що
Управлінням державна реєстрація права
власності за ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1
була здійснена правомірно.

12 червня 2013 року постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року скасована, позов задоволений.

Дії Управління щодо здійснення
реєстрації права власності за ОСОБА_2
на квартиру АДРЕСА_1 визнані
неправомірними; Реєстрація права
власності за ОСОБА_2 на зазначене майно
скасована; зобов'язано Управління
вилучити запис про реєстрацію права
власності за ОСОБА_2 на спірну квартиру.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції зазначив, що в Управління не
було законних підстав для реєстрації
права власності за ОСОБА_2 на спірну
квартиру, оскільки на зазначену
квартиру відповідно до постанови
старшого слідчого СВ ГУВМС України від
20.05.2009 року накладений арешт.

ОСОБА_2 звернулася із касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду та залишення в
силі постанови Полтавського окружного
адміністративного суду, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 21.04.2009 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

20 травня 2009 року постановою старшого
слідчого СВ ГУВМС України на зазначену
квартиру накладений арешт.

22 травня 2009 року реєстратором
приватного підприємства Полтавського
бюро технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» прийняте рішення про
відмову ОСОБА_2 у реєстрації права
власності на зазначену квартиру у
зв'язку з накладенням арешту
постановою старшого слідчого СУ ГУ МВС
України від 20 травня 2009 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, 22.05.2009 року до Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна державним
реєстратором внесено відповідний
реєстраційний запис про арешт квартири
АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2

Крім того, постановами державного
виконавця Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції від 14.10.2011 року, від 11.07.2012 року
та 17.08.2012 року, накладено арешт на майно
боржника ОСОБА_4 та заборонено
здійснювати відчуження квартири
АДРЕСА_1. Відповідні реєстраційні
записи внесено державними
реєстраторами до Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

7 грудня 2012 року арешт на зазначену
квартиру накладений державним
виконавцем Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції згідно акту опису й арешту
майна від 7.12.2012 року.

29 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Управління із заявою щодо здійснення
державної реєстрації права власності
на квартиру АДРЕСА_1.

14 лютого 2013 року Управлінням здійснена
державна реєстрація права власності за
ОСОБА_2 зазначеної квартири.

25 лютого 2013 року рішенням Київського
районного суду м. Полтави у справі №
1609/8601/12 постанови державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції від 14.10.2011
року, від 11.07.2012 року, від 7.12.2012 року
скасовані та знятий арешт з спірної
квартири.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» № 1952-IV
від 1.07.2004 року (далі - Закон № 1952) речові
права на нерухоме майно, їх обмеження
та правочини щодо нерухомого майна
підлягають обов'язковій державній
реєстрації в порядку, встановленому
цим Законом.

В Україні формується та діє єдиний
Державний реєстр прав, який базується
на державному обліку земельних ділянок
усіх форм власності та розташованого
на них іншого нерухомого майна,
реєстрації речових прав на об'єкти
нерухомого майна, їх обмежень та
правочинів щодо нерухомого майна.

Державна реєстрація прав базується на
кадастровому номері, присвоєному у
встановленому законом порядку.

Державна реєстрація прав є публічною,
здійснюється місцевим органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані речові права та їх
обмеження в порядку, встановленому
законом.

Право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою. Відповідно до
цього Закону реєстрація речових прав
на нерухомість, їх обмежень
здійснюється лише в разі вчинення
правочинів щодо нерухомого майна, а
також за заявою власника (володільця)
нерухомого майна.

Правочини щодо нерухомого майна
вчиняються, якщо право власності на це
майно зареєстровано відповідно до
цього Закону.

Зареєстровані речові права та їх
обмеження мають пріоритет над
незареєстрованими в разі спору щодо
нерухомого майна.

Реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень проводиться
місцевим органом державної реєстрації
прав того реєстраційного
(кадастрового) округу, в якому
розміщена нерухомість або більша за
площею її частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді адміністративної справи
не з'ясована дата звернення ОСОБА_2 із
заявою до реєстратора приватного
підприємства Полтавського бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» щодо реєстрації
права власності на спірну квартиру,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 21.04.2009 року.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 17 Закону № 1952 розгляд
заяви і прийняття рішення про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно, відмову в реєстрації
проводяться у строк, який не перевищує
чотирнадцяти календарних днів з дня
отримання органом державної
реєстрації прав заяви та документів,
необхідних для державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно.

У разі якщо під час розгляду заяви про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно до органу державної
реєстрації прав подані заяви від інших
суб'єктів про державну реєстрацію
речових прав на це саме майно, вони
розглядаються в порядку надходження.
Кожна чергова заява розглядається
тільки після прийняття рішення
державним реєстратором щодо
попередньо розглянутої заяви.

Крім того, суди попередніх інстанції не
з'ясували чи зверталися ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 із заявами щодо скасування
постанови старшого слідчого СВ ГУВМС
України майора міліції Боровик М.М.
щодо накладення арешту на квартиру
АДРЕСА_1 і чи були прийняті відповідні
рішення.

Враховуючи те, що судами попередніх
інстанцій зазначені обставини не були
встановлені, а встановленим обставинам
не надана належна правова оцінка,
постанова суду першої інстанції та
постанова апеляційного суду
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень з направленням справи на новий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справ.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
рішення першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню,
адміністративна справа направленню до
суду першої інстанції для нового
розгляду.

Керуючись ст., ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2013
року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 червня 2013 року скасувати,
адміністративну справу направити до
Полтавського окружного
адміністративного суду на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.