Справа № 810/6541/13-а
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року 810/6541/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі судді Скрипки І.М.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Яготинському районі
Київської області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Управління Пенсійного фонду України в
Яготинському районі Київської області
із позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу
із єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 3677,18 грн.

Зазначали, що відповідач є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та за
його особовим рахунком виникла
заборгованість із сплати такого
внеску, яка на час звернення до суду не
погашена.

Посилаючись на порушення ФОП ОСОБА_1
вимог Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
просили стягнути таку заборгованість у
вказаному розмірі.

Ухвалою суду від 21 січня 2014 року
відкрите скорочене провадження у
справі.

За правилами частини першої статті 1832
Кодексу адміністративного судочинства
України скорочене провадження
застосовується, зокрема, в
адміністративних справах щодо
стягнення грошових сум, які
ґрунтуються на рішеннях суб'єкта
владних повноважень, щодо яких
завершився встановлений цим Кодексом
строк оскарження.

Відповідач, якому надіслано копію
ухвали про відкриття скороченого
провадження із пропозицією надати суду
заперечення, жодних заперечень проти
позову та необхідних документів або
заяви про визнання позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позову, виходячи із
такого.

ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем,
зареєстрований 19 червня 2002 року (а.с.24).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем не сплачено єдиний
внесок, у тому числі і після
виставлення вимоги позивача №Ф - 291 від
09 серпня 2013 року на суму 3677,18 грн., за
період з січня по березень 2011 року та
травень-грудень 2011 року (а.с.10).

На підтвердження цього позивачем
надано та досліджено судом корінець
вимоги про сплату боргу №Ф-291 від 09
серпня 2013 року з доказами її надіслання
ОСОБА_1 (а.с.9), розрахунок до вимоги
(а.с.10), картку особового рахунку
відповідача за період з 1 січня 2010 року
по 27 листопада 2013 року (а.с.7), розрахунок
суми заборгованості (а.с.6).

Загальна ж сума єдиного внеску, яка
підлягає сплаті ФОП ОСОБА_1 за вказаний
період становить 3677,18 грн.

Добровільно вказана сума сплачена не
була. Станом на день розгляду справи
доказів сплати заборгованості суду не
подано.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить із наступного.

Статтею 67 Конституції України
закріплено обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

За змістом статті 2 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010 р.
№2464-VI (Закон №2464-VI) його дія
поширюється на відносини, що виникають
під час провадження діяльності,
пов'язаної із збором та веденням обліку
єдиного внеску, а також виключно ним
визначаються: принципи збору та
ведення обліку єдиного внеску;
платники єдиного внеску; порядок
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску; розмір єдиного внеску
та пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску.

Згідно із нормами Закону №2464-VI та
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року №384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, що входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Крім цього, йому
надано право стягувати у передбаченому
законодавством порядку своєчасно не
нарахованих та/або не сплачених сум
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів.

За правилами частини першої статті 1
вказаного Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (єдиний внесок) -
це консолідований страховий внесок,
збір якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як передбачено у пункті 4 частини
першої статті 4 Закону №2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а тому
є страхувальником у розумінні положень
Закону №2464-VI.

За вимогами пункту 1 частини другої
статті 6 цього Закону платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

При цьому, статтею 9 Закону №2464-VI
визначено базовий звітний період -
календарний місяць. Платники єдиного
внеску зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

Однак, всупереч положенням
вищевказаних норм, відповідач вчасно
не сплатив суму єдиного внеску у
повному розмірі, у зв'язку із чим
несплачена відповідачем вчасно сума
єдиного внеску визнається недоїмкою у
розумінні пункту 6 статті 1 Закону
№2464-VI.

Положеннями частини дванадцятої
статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що
єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

За приписами статті 25 Закону №2464-VI
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. У цьому
випадку, боржник протягом десяти
робочих днів з дня її отримання повинен
або узгодити суму зобов'язання з
органом Пенсійного фонду, або
оскаржити вимогу до органу Пенсійного
фонду вищого рівня чи до суду, або
сплатити борг. У іншому разі, УПФУ
надсилає вимогу для стягнення боргу до
органу державної виконавчої служби або
звертається з позовом про стягнення
боргу до суду.

Як закріплює частина перша статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не подано заперечень
проти позову, а також не надано доказів
оскарження вимог про сплату боргу або ж
погашення заборгованості. Натомість
УПФУ до суду надано докази наявності у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відповідної заборгованості.

За таких обставин, адміністративний
позов є обґрунтованим і підлягає
задоволенню.

За нормами частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 159 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Стягнути із фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість із єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 3677 (три
тисячі шістсот сімдесят сім) грн. 18 коп.
на користь Управління Пенсійного фонду
України в Яготинському районі
Київської області.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.