Справа № 819/3390/13-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3390/13-a

04 лютого 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Баб'юка П.М., при
секретарі судового засідання Сердюку
А.Г.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Бережанського районного управління
юстиції про визнання незаконною
відмови у державній реєстрації права
власності та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Бережанського
районного управління юстиції (далі -
відповідач, РС Бережанського РУЮ) про
визнання неправомірним рішення
державного реєстратора реєстраційної
служби Бережанського РУЮ від 02
листопада 2013 року №7530618 про відмову у
державній реєстрації права власності
та зобов'язання зареєструвати за
позивачем право власності на 1/5 частину
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, який
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за
законом, на підставі рішення суду та
витягу з реєстру, являється власником
2/5 частин будинковолодіння
(колгоспного двору), розташованого по
АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про
право власності від 22.04.1998, позивач, як
член колгоспного двору, є власником 1/5
частини вказаного будинковолодіння. У
зв'язку з цим, 27 серпня 2013 року
виконавчим комітетом Лапшинської
сільської ради прийнято рішення №28
про оформлення права приватної
власності на 3/5 частин вищезазначеного
будинковолодіння за його членами,
зокрема, 1/5 за ОСОБА_1

Позивач зазначає, що звернувшись до РС
Бережанського РУЮ із пакетом
документів для проведення державної
реєстрації права власності, йому було
відмовлено з посиланням на те, що
подані документи не відповідають
вимогам, оскільки правовстановлюючий
документ (свідоцтво на право особистої
власності на жилий будинок) не містить
відомостей про суб'єкта заявленого
права.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав повністю з мотивів
викладених в позовній заяві та просив
позов задовольнити. Додатково
відзначивши, що дана відмова є
неправомірною, формальною, не
ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, оскільки позивачем
подані всі необхідні документи для
оформлення права власності.

Представник відповідача в судове
засідання 04 лютого 2014 року не з'явився,
хоча про дату, час, місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. В судовому засіданні 15.01.2014 надав
суду письмові заперечення на
адміністративний позов, згідно яких
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог, оскільки державним
реєстраторм прав на нерухоме майно
керуючись ст.24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
пунктами 16, 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року № 703 правомірно відмовлено
заявнику у державній реєстрації права
власності.

Заслухавши в судовому засіданні
позивача, оцінивши представлені у
справі докази у їх сукупності, на
підставі чинного законодавства судом
встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
на право особистої приватної власності
на жилий будинок від 22 квітня 1988 року
(а.с. 7) - житловий будинок з належними до
нього будівлями та спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1, належить на
праві особистої власності колгоспному
двору, що складається з 4-х членів,
головою якого є ОСОБА_2.

Як слідує з довідки виданої виконкомом
Лапшинської сільської ради №786 від
10.09.2013 року (а.с. 6) - житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1
належить голові колгоспного двору
ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1) та членам:
ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про що свідчить запис в
по господарській книзі №4, особовий
рахунок НОМЕР_2 станом на 01 липня 1990
року.

04 листопада 2011 року Бережанським
обласним комунальним міжрайонним бюро
технічної інвентаризації було
виготовлено технічний паспорт на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, де в графі - "розмір
частки власності" ОСОБА_1 вказано - 1/5.

Батько позивача - ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Мати позивача - ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бережанського районного суду
від 07.06.2013 справа№2/593/275/2013 за ОСОБА_1, як
за спадкоємцем першої черги за законом,
визнано право власності на спадкове
майно у вигляді 2/5 частин житлового
будинку із відповідною часткою у
надвірних будівлях по АДРЕСА_1, яке
залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2, з яких, 1/5 вона успадкувала
після смерті чоловіка - ОСОБА_3 (а.с. 9-10).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 05.09.2013
індексний №8966184, на підставі вказаного
рішення суду за ОСОБА_1 зареєстровано
право приватної власності на 2/5
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1.

Крім цього, відповідно до свідоцтва про
право власності від 22.04.1998, позивач, як
член колгоспного двору, крім 2/5 частин,
є власником ще 1/5 частини вказаного
будинковолодіння. На підставі цього, 27
серпня 2013 року виконавчий комітет
Лапшинської сільської ради
Бережанського району Тернопільської
області рішенням №28 (а.с. 8) вирішив
оформити право приватної власності на
3/5 частин будинковолодіння
розташованого в АДРЕСА_1 за членами
колгоспного двору, зокрема, 1/5 за ОСОБА_1

У зв'язку з цим, позивач звернувся до РС
Бережанського РУЮ із заявою та пакетом
документів для проведення державної
реєстрації права власності за ним на 1/5
частину будинковолодіння.

Рішенням №7530618 від 02 листопада 2013 року
державний реєстратор Реєстраційної
служби Бережанського районного
управління юстиції Тернопільської
області керуючись ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
пунктами 16 та 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року № 703 відмовив позивачу у
державній реєстрації права власності
(а.с. 12).

Підставою відмови у рішенні зазначено,
що подані документи не відповідають
вимогам, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а саме:
правовстановлюючий документ
(свідоцтво про право особистої
власності на жилий будинок) не містить
відомостей про суб'єкта заявленого
права, тобто позивача.

Оцінивши зібрані по справі докази,
з'ясувавши всі обставини справи та
дослідивши норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1. ст.4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування
(сервітут); право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном;

3) інші речові права відповідно до
закону;

4) податкова застава, предметом якої є
нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
затвердженого Постановою КМУ від 22
червня 2011 № 703 (далі - Порядок №703)
передбачено невичерпний перелік
документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, так відповідно до
п.п.16 п.27 Порядку визначено, що
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

Відповідно до п.п.2, 3, 6 ч.1. ст. 19 Закону
№1952 державна реєстрація прав
проводиться на підставі свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади, місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Пунктом 13 Порядку №703 визначено, що у
разі подання не в повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію, яке містить рекомендації
щодо усунення обставин, що були
підставою для його прийняття.

Судом встановлено, що під час звернення
позивача із заявою про проведення
державної реєстрації за ним права
власності на 1/5 житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою АДРЕСА_1, до заяви позивачем
надано, зокрема: свідоцтво про право
власності на жилий будинок від 22.04.1988
№402, довідка, видана виконкомом
Лапшинської сільради №786 від 10.09.2013,
рішення виконкому Лапшинської
сільради №28 від 27.08.2013 року.

Суд вважає, що зазначені документи
підтверджують виникнення права
власності позивача на нерухоме майно
відповідно до закону та у
відповідності до п.п.16 п.27 Порядку №703.

Таким чином, суд не погоджується з
доводами відповідача щодо
неможливості встановити відомостей
про суб'єкта заявленого права.
Враховуючи відсутність відмітки у
свідоцтві на право особистої власності
усіх прізвищ 4-х членів колгоспного
двору, державний реєстратор на
підставі інших доданих документів,
зокрема, рішення Лапшинської сільради
від 27.08.2013 №28 та довідки виконкому
Лапшинської сільради №786 від 10.09.2013, міг
встановити відомості про суб'єкта
заявленого права, а саме - ОСОБА_1.

Таким чином, державний реєстратор
необґрунтовано відмовив позивачу у
державній реєстрації права власності,
без урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, без
дотримання необхідного балансу між
будь - якими несприятливими наслідками
для прав особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення.

Враховуючи наведене та керуючись п.1 ч.2
ст.162 КАС України, рішення державного
реєстратора реєстраційної служби
Бережанського РУЮ від 02 листопада 2013
року №7530618 про відмову позивачу у
державній реєстрації права власності є
протиправним і підлягає скасуванню.

З метою захисту прав та інтересів
позивача суд прийшов до переконання
про необхідність зобов'язати
відповідача зареєструвати за ОСОБА_1
право власності на 1/5 частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований за адресою
АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, заявлений позов
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 69, 70, 71, 94, 160-163, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати неправомірним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Бережанського районного управління
юстиції про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від 02
листопада 2013 року №7530618.

3. Зобов'язати Реєстраційну службу
Бережанського районного управління
юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 (ід.
код НОМЕР_1) право власності на 1/5
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В повному обсязі постанова складена 05
лютого 2014 року.

Суддя
Баб'юк П.М.

копія вірна

Суддя
Баб'юк П.М.