Справа № 2-а-10844/11/1423
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2013-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2013 р.Справа № 2-а-10844/11/1423

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Тішко Д.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Димерлія О.О.

судді - Єщенка О.В.

судді - Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва на
постанову Центрального районного суду
м.Миколаєва від 06 вересня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі
м.Миколаєва про стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2011р. ОСОБА_1 звернувся до
Центрального районного суду
м.Миколаєва з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни.

Постановою Центрального районного
суду м.Миколаєва від 06 вересня 2012 року
позов задоволено частково. Визнано
незаконною діяльність відповідача
щодо нарахування та виплати на користь
позивача підвищення до пенсії як
дитині війни. Зобов'язано УПФУ в
Центральному районі м.Миколаєва
провести нарахування та виплату
позивачу надбавку до пенсії,
передбачену ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни» у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період
часу з 24.11.2008р. по 22.07.2011р. з урахуванням
фактично сплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Колегія суддів приходить до висновку,
що при розгляді справи судом першої
інстанції помилково застосовані норми
матеріального та процесуального права,
тому вважає необхідним постанову суду
першої інстанції скасувати,
провадження у справі за даним позовом
закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
пенсіонером та має статус дитини війни,
що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
редакції від 19.12.2006р., дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30% мінімальної
пенсії за віком.

У І півріччі 2011 року зміни до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» не вносились та її дія не
зупинялась, тому нарахування та
виплата у 2011 році дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Позивач звернувся до суду з позовом
26.09.2011 року. За таких підстав, колегія
суддів не погоджується з судом першої
інстанції, що права позивача
підлягають захисту з 24.11.2008 року по 22.07.11
року.

Відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФУ
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується, на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Апеляційний суд вважає, що положення ч.3
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якого мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
може бути підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
щомісячного підвищення пенсії
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, як це встановлено ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», оскільки чинним законодавством
іншого визначення розміру мінімальної
пенсії за віком не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач помер 25 жовтня 2010 року, про що
свідчить копія свідоцтва про смерть
ОСОБА_1 від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 157
КАС України суд закриває провадження у
справі у разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а
провадження по апеляційній скарзі
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва -
закриттю.

Керуючись ст.ст.157 ч.1 п.5, 197, 203, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Миколаєва
залишити без задоволення, постанову
Центрального районного суду
м.Миколаєва від 06 вересня 2012 року
скасувати, а провадження по справі
закрити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді