Справа № 817/2248/13-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" лютого 2014 р.
Справа № 817/2248/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Іваненко Т.В.

суддів:
Кузьменко Л.В.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "11" грудня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Імеко"
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання висновків протиправними ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2013 року ТОВ «Імеко»
звернулося до суду з позовом, в якому з
урахуванням уточнених позовних вимог
просило визнати протиправними дії ДПІ
в м. Рівному щодо формування висновків
акта перевірки, зобов'язати вилучити з
автоматизованої системи співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України результати
проведеної перевірки, зобов'язати
поновити в автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
показники податкової звітності,
зобов'язати виключити з акту перевірки
інформацію щодо нікчемності укладених
договорів. Позов обґрунтовано тим, що
укладені угоди позивача з
контрагентами не мають ознак
нікчемності, зобов'язання виконані та
підтверджені первинними
бухгалтерськими документами.
Податкові зобов'язання та кредит
сформовано згідно вимог чинного
законодавства.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 11.12.2013 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
Державну податкову інспекцію у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
вилучити з автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
результати проведеної перевірки, а
саме:

- грудень 2010р. ТОВ «Адмір-Ал» в сумі ПДВ
11666,67 грн.;

- січень 2011р. ТОВ «Украсай» в сумі ПДВ
83779,52 грн.;

- лютий 2011р. ТОВ «Украсай» в сумі ПДВ
83779,52 грн.;

- липень 2011р. ТОВ «Украсай» в сумі ПДВ
14420,26 грн.;

- серпень 2011р. ПП «Галсинтез Плюс» в
сумі ПДВ 12505 грн.;

- вересень 2011р. ПП «Галсинтез Плюс» в
сумі ПДВ 5511,60 грн.;

- жовтень 2011р. ПП «Галсинтез Плюс» в
сумі ПДВ 4587,20 грн.;

- листопад 2011р. ТОВ «Адмір-Ал» в сумі
ПДВ 5833,33 грн.;

- грудень 2011р. ТОВ «Озмак Україна» в
сумі ПДВ 18283,34 грн.;

- лютий 2012р. ТОВ «Адмір-Ал» в сумі ПДВ
9422,67 грн.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області поновити в автоматизованій
системі співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України показники податкової
звітності товариства з обмеженою
відповідальністю "Імеко" за період з 01
січня 2010 року по 01 березня 2012 року, а
саме:

- грудень 2010р. ТОВ «Адмір-Ал» в сумі ПДВ
11666,67 грн.;

- січень 2011р. ТОВ «Украсай» в сумі ПДВ
83779,52 грн.;

- лютий 2011р. ТОВ «Украсай» в сумі ПДВ
83779,52 грн.;

- липень 2011р. ТОВ «Украсай» в сумі ПДВ
14420,26 грн.;

- серпень 2011р. ПП «Галсинтез Плюс» в
сумі ПДВ 12505 грн.;

- вересень 2011р. ПП «Галсинтез Плюс» в
сумі ПДВ 5511,60 грн.;

- жовтень 2011р. ПП «Галсинтез Плюс» в
сумі ПДВ 4587,20 грн.;

- листопад 2011р. ТОВ «Адмір-Ал» в сумі
ПДВ 5833,33 грн.;

- грудень 2011р. ТОВ «Озмак Україна» в
сумі ПДВ 18283,34 грн.;

- лютий 2012р. ТОВ «Адмір-Ал» в сумі ПДВ
9422,67 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та
постановити нову, якою відмовити в
задоволенні позову. Апеляційну скаргу
обґрунтовано тим, що договори,
укладені позивачем з вказаними
контрагентами мають ознаки
нікчемності, а тому господарські
операції є безтоварними.

В судове засідання представники
сторін не з'явилися. Про час, дату та
місце судового засідання повідомлені
належним чином, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення. В запереченні на
апеляційну скаргу представник
позивача просить справу розглянути без
її участі.

Суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження у відповідності до
приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, прийшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Суд встановив, що уповноваженими
особами ДПІ в м. Рівному була проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
щодо документального підтвердження
господарських відносин із ТОВ КП
«Добробут» за період з 01.01.2010 року по
01.03.2012 року за результатами якої
складено акт №377/22-200/37023180 від 07.06.2013
року.

Перевіркою встановлено:

- в порушення вимог п.44.1 ст.44 розділу І,
п.138.8. ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 розділу
III Податкового кодексу України (далі по
тексту - ПК України), п.5.1, пп.5.2.1, п.5.2, пп.
5.3.9, п. 5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
ТОВ «Імеко» до складу валових витрат та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, віднесено
витрати по безтоварним операціям з ТОВ
КП «Добробут» на загальну суму 1101987 грн.
в т. ч. за IV квартал 2010 року - 54167 грн., за І
кв. 2011 року - 748833 грн., за III кв. 2011 року -
97817 грн., за IV кв. 2011 року - 74654 грн., за І
кв. 2012 року - 126517 грн.;

- в порушення вимог п. 44.1 ст.44 розділу І,
п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198
розділу V ПК України, пп. 7.4.1.,пп.7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» ТОВ «Імеко» завищено
податковий кредит по безтоварним
операціям з ТОВ КБ «Добробут» на
загальну суму ПДВ 220397,35 грн., в т. ч.: за
грудень 2010 року в сумі 10833,34 грн., за
січень 2011 року - 58333,34 грн., за лютий 2011
року - 75333,33 грн., за березень 2011 року -
16100,00 грн., за липень 2011 року - 7546,67 грн.,
за серпень 2011 року - 7016,67 грн., за
вересень 2011 року - 5000,00 грн., за жовтень
2011 року - 4166,67 грн., за листопад 2011 року -
4000,00 грн., за грудень 2011 року - 6764,1 грн.,
за лютий 2012 року - 7520,00 грн., березень 2012
року - 17783,23 грн.;

- в порушення вимог п.185.1 ст. 185, п. 187.1 спи
187, п. 188.1 спи 188 ПК України, п.4.1 ст. 4, пп.
7.3.1 п. 7.3 ст.7 Закону України «Про податок
на додану вартість» безпідставно
сформовано податкові зобов'язання з
ПДВ по операціям з продажу товарів
(робіт, послуг) для ТОВ «Украсай», ТОВ
«ОЗМАК», ПП «Галсинтез Плюс», ТОВ
«АДМИР-АЛ» у сумі 285101,78 грн., в т. ч.: за
грудень 2010 року - 11666,67 грн., січень 2011
року - 83779,52 грн., лютий 2011 року - 83779,52
грн., березень 2011 року - 16710,46 грн., липень
2011 року -14420,26 грн., серпень 2011 року - 12050
грн., вересень 2011 року - 5000 грн., жовтень
2011 року - 4166,67 грн., листопад 2011 року -
5833,33 грн., грудень 2011 року - 18283,34 грн.,
лютий 2012 року - 9422,67 грн., березень 2012
року - 19989,34 грн.;

- в порушення вимог пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14, п.
137.1, п. 137.4 ст. 137 ПК України, п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» безпідставно
сформовано дохід від реалізації
товарів (робіт, послуг) по операціям з
продажу товарів (робіт, послуг) для ТОВ
«Украсай», ТОВ «ОЗМАК», ПП «Галсинтез
Плюс», ТОВ «АДМИР-АЛ» сумі 1425508 грн., в т.
ч.: за IV кв. 2010 року у сумі 58333 грн., за І
кв. 2011 року у сумі 837795 грн., за II кв. 2011
року у сумі 83552 грн., за III кв. 2011 року у
сумі 157351 грн., за IV кв. 2011 року у сумі 50000
грн., за І кв. 2012 року в сумі 147060грн., за IV
кв. 2012 року в сумі 91417 грн.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до п.201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Аналогічні положення містив і Закон
України "Про податок на додану
вартість" та Закон України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
які були чинними на момент виникнення
спірних правовідносин.

ТОВ "Імеко" відповідно до ліцензії
Серії АВ №516875 від 11.06.2010 року у період з
04.06.2010 року по 04.06.2013 року надано право
на здійснення господарської
діяльності, пов'язаною із створенням
об'єктів архітектури.

Суд встановив, що між ТОВ «Імеко»
(замовник) та ТОВ КП «Добробут»
(підрядник) укладені договори за №14/11
від 14.01.2011 року, №11/12 від 11.01.2012 року,
№03/06 від 13.05.2011 року, №19/08 від 29.08.2011
року, №4/12 від 27.12.2011 року щодо
виконання будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ Серії АБ
№140250 та статуту ТОВ КП «Добробут»
основними видами діяльності
останнього є, зокрема, здійснення
будівельних та монтажних робіт. Право
на зайняття будівельною діяльністю ТОВ
КБ «Добробут» у період з 17.03.2006 року по
17.03.2011 року надано згідно з ліцензією
Серії АВ №050787 від 17.03.2006 року. Ліцензією
Серії АГ №576041 ТОВ КБ «Добробут» на
період з 05.04.2011 року по 05.04.2016 року
надано право на провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури.

Господарські операції на виконання
умов договору з виконання
будівельно-монтажних робіт оформлені
актами здачі-прийняття виконаних
робіт, протоколом погодження
договірної ціни, графіком фінансування
виконаних робіт.

Розрахунки проведено, що
підтверджується банківськими
виписками та платіжними дорученнями.

В подальшому умовно отримані від ТОВ КБ
«Добробут» будівельно-монтажні роботи
були передані позивачем ТОВ «Украсай»,
ТОВ «ОЗМАК», ПП «Галсинтез Плюс», ТОВ
«АДМИР-АЛ» відповідно до вищевказаних
первинних бухгалтерських документів.

Судом встановлено, що між ТОВ «Імеко»
(виконавець) та ТОВ «Украсай», ТОВ
«ОЗМАК», ПП «Галсинтез Плюс», ТОВ
«АДМИР-АЛ» (замовники) були укладені
договір на виконання робіт №ORSAY/1/01/2011
від 10.01.2011 року, договір субпідряду
№08/25-2011 від 25.08.2011 року, договір підряду
№7/10-Т від 17.11.2010 року, договір підряду
№0115-1 від 03.10.2011 року та договір підряду
№14/20 від 27.12.2011 року щодо виконання
будівельних та монтажних робіт.

Господарські операції по даним
договорам між позивачем та ТОВ
«Украсай», ТОВ «ОЗМАК», ПП «Галсинтез
Плюс», ТОВ «АДМИР-АЛ» оформлені
рахунками-фактурами, довідками про
вартість виконаних робіт, актами
приймання виконаних робіт, актами
передачі будівельних матеріалів.

В подальшому ТОВ «Імеко» було
передоручено виконання робіт по
договорах №ORSAY/1/01/2011 від 10.01.2011 року,
№08/25-2011 від 25.08.2011 року, №7/10-Т від 17.11.2010
року, №0115-1 від 03.10.2011 року та №14/20 від
27.12.2011 року для ТОВ КП «Добробут».

Отже, визначальним фактором для
віднесення витрат до складу валових та
сум ПДВ до складу податкового кредиту,
є зв'язок таких витрат та ПДВ із
господарською діяльністю платника
податків та наявність підтверджуючих
первинних документів, зокрема,
податкових накладних.

Частинами 2, 3 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р.
зазначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських,
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те
що первинними документами
підтверджується реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами - ТОВ «Украсай»,
ТОВ «ОЗМАК», ПП «Галсинтез Плюс» та ТОВ
«АДМИР-АЛ».

Сторони не подали доказів про
винесення податкових
повідомлень-рішень на підставі
проведеної перевірки відповідачем.
Згідно зворотного боку облікової
картки позивача не вбачається
збільшення податкових зобов'язань.

Податкові повідомлення-рішення не
винесені з підстав того, що
відповідачем знятий дохід по
вищеописаним господарським операціям
та зняті витрати, внаслідок чого
відсутні податкові зобов'язання.
Вказане коригування було здійснене
відповідачем у Системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України. Зазначене
підтверджується витягом з електронної
бази даних вказаної Системи .

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.04.2008 № 266 (далі - Порядок).

Як випливає зі змісту підпункту 2.10.3
пункт 2.10 Порядку, співставлення даних
податкової звітності з ПДВ з
інформацією з інших джерел, а саме
інформації кол. 2 розділу II Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, кол. 3
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість з даними Реєстру
платників ПДВ здійснюється у складі
автоматизованого контролю.

Відповідно до пункту 2.14 Порядку
інформація податкової звітності з ПДВ,
надіслана до центральної бази даних
податкової звітності, у розрізі
контрагентів підлягає співставленню
засобами системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України з
метою виявлення платників ПДВ, якими
занижено суму податкових зобов'язань
або завищено суму податкового кредиту.

Пунктом 2.21 Порядку передбачено, що
підсумки перевірок за результатами
автоматизованого співставлення
податкової звітності з ПДВ на
центральному рівні відображаються в
описовій частині акта перевірки
(камеральної, документальної
невиїзної, планової, позапланової
перевірки) або довідки у розрізі
періодів та операцій з одним
контрагентом та фіксуються в АС "Аудит".
По мірі підписання актів перевірки та
узгодження податкових зобов'язань,
визначених податковим
повідомленням-рішенням, прийнятим за
результатами таких перевірок,
уточнюються результати
автоматизованого співставлення на
центральному рівні податкової
звітності з ПДВ за поданням підрозділу,
яким завершено процедуру такого
узгодження та яким прийнято таке
повідомлення-рішення.

Наведені законодавчі положення дають
підстави для висновку про те, що процес
зіставлення даних податкової
звітності з ПДВ у розрізі контрагентів
є формальним рівнем податкового
контролю, на стадії якого податковий
орган фактично порівнює задекларовані
контрагентами кореспондуючі суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з метою оперативного виявлення
платників, що підлягають
документальній перевірці.

Зазначений етап
контрольно-перевірочної роботи не
передбачає здійснення податковим
органом оцінки дотримання платником
вимог податкового законодавства та
аналізу змісту та характеру
правовідносин, що стали підставою для
формування даних податкового обліку
платника. Адже питання правильності
відображення платником в обліку
проведених господарських операцій
досліджуються податковим органом при
проведенні податкової перевірки
платника з дослідженням
фінансово-господарських документів,
пов'язаних з нарахуванням і сплатою
податку.

У розглядуваному випадку ДПІ в м.
Рівному не було виявлено розбіжності у
податковій звітності Підприємства та
його контрагентів за перевірені
податкові періоди; підставою для
внесення оспорюваної інформації до
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України
стали висновки про нікчемність
правочинів, укладених позивачем з
контрагентами та, відповідно, про
недостовірність сформованих за
наслідками виконання цих правочинів
даних податкового обліку.

Сама по собі здійснена відповідачем
податкова кваліфікація операцій за
відсутності відмінності між
задекларованими показниками
податкової звітності контрагентів не
може слугувати підставою для внесення
змін до Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.
Висновок щодо правильності (або
недостовірності) задекларованих
платником даних податкового обліку як
підстави для внесення змін до вказаної
бази даних може бути зроблений
податковим органом після визначення
платникові податкових зобов'язань та
їх узгодження у встановленому законом
порядку.

Слід також наголосити, що у податковому
праві визнається критерій
добросовісності платника, який
передбачає законність дій платника у
сфері податкових правовідносин (у тому
числі і щодо формування даних
податкового обліку), доки це не
спростовано у порядку, встановленому
Податковим кодексом України. Наведене
також виключає можливість
застосування до платника негативних
правових наслідків (зокрема, у вигляді
вилучення з електронної бази даних
задекларованих ним показників) до
моменту донарахування платникові
податкового зобов'язання в порядку
статті 54 Податкового кодексу України
та його узгодження.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що у відповідача
були відсутні правові підстави вчиняти
дії, спрямовані на самостійне
коригування податкової звітності
позивача, до того ж вказані
господарські операції є товарними.

Суд приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не впливають на
правильність прийнятого судового
рішення. Постанову прийнято судом
першої інстанції з додержанням вимог
матеріального та процесуального права,
підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"11" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.В. Іваненко

судді:
Л.В. Кузьменко

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Імеко"
вул. Лермонтова, 4-а, м.Рівне, 33027

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.Відінська,8,
м.Рівне, 33023

4- представник позивача , Клочек Ганна
Вікторівна - , вул. Лермонтова, 4а, м.
Рівне, 33027