Справа № 9101/40874/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"29" січня 2013 р.справа № 2а-0870/3/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Мелітопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2011
року

у справі № 2а-0870/3/11

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Запорізькій області

про визнання неправомірним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

встановила:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції у Запорізькій
області, в якому просив визнати
неправомірним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
23.12.2010, яким визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходу
фізичних осіб у розмірі 1801,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
згідно Книги обліку доходів та
розходів, оборотно-сальдової відомості
та первинних бухгалтерських
документів, сума доходів у період, що
перевірявся, не перевищує обсягу
виручки для суб'єктів малого
підприємництва в розмірі 500000,00 грн.
Також Позивач вказує, що до компетенції
відповідача не належить визнання
договорів недійсними, оскільки це
виключне право суду, відтак посилання
відповідача в акті перевірки на
нікчемність укладених позивачем
договорів є неправомірною. Крім того,
позивач зазначає, що відповідачем не
надано жодного обґрунтування сум, на
які в якості порушень позивачем
чинного законодавства посилається
відповідач.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 09.02.2011
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 від
23.12.2010.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу
(а.с. 197), в якій, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову. Апеляційна скарга
мотивована тим, що валовий дохід
позивача за 9 місяців 2010 року становить
512009,56 грн., який отриманий від
реалізації товарів (робіт, послуг), що є
перевищенням граничного обсягу
виручки для суб'єктів малого
підприємництва. Відповідач вказує, що
розбіжність між даними відповідача та
позивача у сумі 24275,25 грн. виникла у
зв'язку з тим, що позивач безпідставно
занизив обсяг виручки від реалізації
товарів (робіт, послуг) у звіті платника
єдиного податку, що підтверджується
банківськими та первинними
документами.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Мелітопольською
об'єднаною державною податковою
інспекцією у Запорізькій області
проведена документальна планова
виїзна перевірка Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 08.11.2007 по
30.09.2010, за результатами якої складено
акт №1415/172/НОМЕР_1 від 03.12.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ст.1, 2 Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 №727/98 в
частині перевищення в 2010 році
граничних меж дозволеного Указом
обсягу виручки для суб'єктів малого
підприємництва - 500 тис. грн. за рік;

підпункту 7.4.5 пункту 7.4, 7.3.1 пункту 7.3,
підпункту 7.2.4 пункту7.2., підпункт 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» №168/97-ВР
від 03.04.1997, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 6319,00
грн., в тому числі за березень 2008 р. у
сумі 1854,00 грн., за квітень 2008 р. у сумі
3271,00 грн., за травень 2010 р. у сумі 333,00
грн., за вересень 2010 р. у сумі 861,00 грн.;

ч.1 ст.203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в
частині недодержання в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України)
по правочинах, здійснених позивачем з
покупцями.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0 від
23.12.2010, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку з
доходу фізичних осіб в розмірі 1801,43
грн., в тому числі 1801,43 грн. - основний
платіж.

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, погоджується з судом
першої інстанції, який, задовольняючи
позовні вимоги, встановив, що прийняте
відповідачем спірне податкове
повідомлення-рішення є
необґрунтованим, таким, що не
відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» №727/98
від 03.07.1998 передбачено, що спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується, у тому
числі, для фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їхніх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. гривень. Отже,
реалізація права суб'єкта малого
підприємництва на запровадження
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності залежить від
виконання таким суб'єктом установлених
Указом вимог.

При цьому єдиний податок сплачується
виключно з доходів, одержаних фізичною
особою - суб'єктом підприємницької
діяльності з додержанням вимог цього
Указу №727/98, зокрема, якщо виручка
платника єдиного податку за рік не
перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до пункту 1 Указу №727/98
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до звіту платника єдиного
податку (оборотно-сальдової відомості)
позивача за 9 місяців 2010 року обсяг
виручки становить - 487734,27 грн. Вказаний
обсяг виручки також підтверджується
первинним документами позивача,
зокрема, банківськими виписками,
книгою обліку доходів та витрат,
прибутково-касовими ордерами,
відповідно до яких загальна сума
грошових надходжень позивача не
перевищила в періоді, який перевірявся,
500000,00 гривень.

Відповідно до ст.5 Указу №727/98 в разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання відповідача на перевищенням
граничного обсягу виручки позивачем,
оскільки в матеріалах справи не
містяться докази такого перевищення.
Посилання відповідача на акти
зустрічних перевірок контрагентів
позивача не береться судом до уваги як
доказ порушення позивачем вимог
чинного законодавства, оскільки акт
перевірки - це документ, що підтверджує
факт проведення перевірки та її
результатів, є носієм інформації про
виявлені податковим органом порушення
податкового законодавства (або їх
відсутність), носить суто
інформаційний характер та сам по собі
не тягне будь-яких правових наслідків
для позивача, отже суд першої інстанції
дійшов правильного висновку щодо
безпідставності винесення
відповідачем податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
доходить висновку про недоведеність
відповідачем обставин, викладених в
акті перевірки, що є підставою для
скасування незаконного податкового
повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи дослідив обставини, які
мають значення для справи, дав їм
правильну юридичну оцінку, застосував
до правовідносин, як виникли між
сторонами по справі норми права, які
регулюють саме ці правовідносини і
зробив обґрунтований висновок про
задоволення позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Мелітопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Запорізької області
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 09 лютого 2011
року у справі № 2а-0870/3/11 - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко