Справа № 810/2348/13-а
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2014 року

810/2348/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомБілогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської областідоУправління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
областітретя особаОСОБА_1провизнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Білогородська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області звернулась до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, третя особа - ОСОБА_1 та з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просить суд визнати
протиправними дії відповідача щодо
державної реєстрації у Державному
земельному кадастрі земельної ділянки
площею 0,2760 га з цільовим призначенням -
для розміщення існуючої АЗС, що
знаходиться у постійному користуванні
ОСОБА_1 на підставі державного акту
Серії І-КВ №009934 на право постійного
користування землею, виданого 25.12.2001, та
розміщена по АДРЕСА_1, та присвоєння
кадастрового номеру :01:045:5001 даній
земельній ділянці; зобов'язати
відповідача скасувати державну
реєстрацію у Державному земельному
кадастрі земельної ділянки площею 0,2760
га, кадастровий номер :01:045:5001, з
цільовим призначенням - для розміщення
існуючої АЗС, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 та передана у постійне
користування ОСОБА_1 відповідно до
державного акту Серії І-КВ №009934 на
право постійного користування землею,
виданого 25.12.2001 на підставі рішення
виконкому Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 29.12.1999 №170 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145; зобов'язати
відповідача скасувати кадастровий
номер :01:045:5001, присвоєний
земельній площею 0,2760 га з цільовим
призначенням - для розміщення існуючої
АЗС, яка знаходиться по АДРЕСА_1 та
передана у постійне користування
ОСОБА_1 відповідно до державного акту
Серії І-КВ №009934 на право постійного
користування землею, виданого 25.12.2001 на
підставі рішення виконкому
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29.12.1999 №170 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145, та технічну
документацію, на підставі якої він був
присвоєний.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем протиправно присвоєно
кадастровий номер земельній ділянці
площею 0,2760 га з цільовим призначенням -
для розміщення існуючої АЗС, що
знаходиться у постійному користуванні
ОСОБА_1, оскільки вказана земельна
ділянка накладається на землі інших
власників.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення, в яких просив суд
у задоволенні позову відмовити з тих
підстав, що доводи позивача щодо
накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на
інші земельні ділянки є
безпідставними, оскільки не знайшли
свого документального підтвердження.

Представник позивача 24.01.2014 подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
провадження.

Відповідач та третя особа у судове
засідання не з'явились, хоча
повідомлялись про дату, час та місце
судового засідання належним чином.

Частиною шостою статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи те, що відповідачем та
третьою особою не надано суду доказів
поважності причин неможливості
забезпечення явки своїх представників
на судове засідання, суд на підставі ч. 6
ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України вважає за можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням виконкому Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 29.12.1999 №170
було затверджено технічну
документацію щодо відведення у
постійне користування ПП ОСОБА_1
земельної ділянки площею 0,2760 га на
території Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області для розміщення
існуючої АЗС та було передано дану
земельну ділянку у постійне
користування ПП ОСОБА_1 для розміщення
існуючої АЗС.

На підставі вказаного рішення 25 грудня
2001 року ПП ОСОБА_1 було видано державний
акт Серії І-КВ №009934 на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0,2760 га на території
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області для розміщення існуючої АЗС,
який зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145.

У 2011 році на замовлення ПП ОСОБА_1 було
виготовлено технічну документацію для
присвоєння кадастрового номера
згаданій земельній ділянці.

Після присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці за №:01:045:5001 та
включення її до бази даних АС ДЗК було
виявлено, що дана земельна ділянка
відповідно до даних державного акта
Серії І-КВ №009934 накладається на землі
Білогородської сільської ради, ДП
"Київоблавтодору" та приватизовану
земельну ділянку ОСОБА_3

Дана інформація була підтверджена при
огляді земельної ділянки ПП ОСОБА_1
земельною комісією Білогородської
сільської ради, про що складено Акт від
02 серпня 2012 року.

З метою запобігання порушень у сфері
земельних відносин та відповідно до ч.1
ст.37 Закону України "Про Державний
земельний кадастр" Білогородська
сільська рада звернулась 05.04.2013 до
Відділу Держзеагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області з проханням скасувати
неправомірно присвоєний кадастровий
номер земельній ділянці з цільовим
призначенням для розміщення існуючої
АЗС, що знаходиться у постійному
користуванні ОСОБА_1 на підставі
державного акту Серії І-КВ №009934 на
право постійного користування землею,
виданого 25 грудня 2001 року, та розміщена
на території Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області, однак відповідач у
передбачений законом термін відповідь
на вказане звернення не надав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавленим своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Статтею 14 Конституції України
визначено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави. Право
власності на землю гарантується. Це
право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Одним із шляхів захисту прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки є
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 153 Земельного кодексу
України передбачено, що власник не може
бути позбавлений права власності на
земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

В той же час, частиною першою статті 154
Земельного кодексу України визначено,
що органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування без рішення
суду не мають права втручатись у
здійснення власником повноважень щодо
володіння, користування і
розпорядження належною йому земельною
ділянкою або встановлювати
непередбачені законодавчими актами
додаткові обов'язки чи обмеження.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу
України земельні спори вирішуються
судами, органами місцевого
самоврядування та центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин. У
разі незгоди власників землі або
землекористувачів з рішенням органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, спір вирішується
судом.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про
Державний земельний кадастр" відомості
про об'єкти Державного земельного
кадастру під час внесення їх до
Державного земельного кадастру мають
відповідати існуючим характеристикам
об'єктів у натурі (на місцевості),
визначеним з точністю відповідно до
державних стандартів, норм та правил,
технічних регламентів.

Відповідно до ч. 6 ст. 16 Закону України
"Про Державний земельний кадастр"
кадастровий номер скасовується лише у
разі скасування державної реєстрації
земельної ділянки. Зміна власника чи
користувача земельної ділянки, зміна
відомостей про неї не є підставою для
скасування кадастрового номера.

Пунктами 19, 20 Тимчасового порядку
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 18 серпня 2010 року №749 та чинного на
час вчинення відповідачем
оскаржуваних дій, визначено, що
територіальний орган Держземагентства
протягом п'яти робочих днів після
отримання від адміністратора
автоматизованої системи обмінного
файла та протоколу проведення
перевірки: 1) перевіряє відповідність
даних обмінного файла - документації із
землеустрою; даних про земельну
ділянку - черговому кадастровому плану;
2) вносить дані про результати
перевірки до складеного
адміністратором автоматизованої
системи протоколу проведення
перевірки; 3) у разі відсутності
зауважень до документації із
землеустрою та обмінного файла:
присвоює кадастровий номер земельній
ділянці з відкриттям Поземельної книги
в установленому порядку; повідомляє
адміністратора автоматизованої
системи про необхідність внесення
відомостей до автоматизованої системи;
робить на титульному аркуші
документації із землеустрою,
матеріалах документації із
землеустрою, що містять графічне
зображення земельної ділянки,
документах, що містять відомості про
координати поворотних точок меж
земельної ділянки, їх частин, обмежень,
угідь тощо, позначку, в якій
зазначаються кадастровий номер, дати
його визначення та присвоєння,
внесення даних до автоматизованої
системи, прізвище та ініціали
посадової особи, що зробила цю
позначку, і ставиться її підпис.
Виправлення у такій позначці не
допускаються; видає витяг з
Поземельної книги із зазначенням
кадастрового номера в установленому
порядку та надає його власнику
(користувачу) у день звернення разом з
протоколом проведення перевірки. У
разі невідповідності даних, визначених
у підпункті 1 пункту 19 цього
Тимчасового порядку, територіальний
орган Держземагентства інформує
власника (користувача) такої ділянки
або уповноважену ним особу про
необхідність розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та надає йому
протокол проведення перевірки.
Визначення та присвоєння кадастрового
номера земельній ділянці у такому разі
здійснюються відповідно до пунктів 12 -
14-3, абзацу другого пункту 14-4 цього
Тимчасового порядку на підставі заяви
про державну реєстрацію земельної
ділянки, до якої додаються документи,
визначені абзацами третім - шостим
пункту 11 цього Тимчасового порядку,
документ, що посвідчує право на
земельну ділянку.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року №703, державна
реєстрація речових прав на земельні
ділянки проводиться після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

Згідно з п. 4 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2012 року №1051, ведення
Державного земельного кадастру
здійснює Держземагентство та його
територіальні органи.

В той же час, з наявних матеріалів
справи документів вбачається, що
відповідачем було неправомірно
проведено державну реєстрацію у
Державному земельному кадастрі
земельної ділянки з цільовим
призначенням для розміщення існуючої
АЗС, яка знаходиться на території
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області та передана у постійне
користування ПП ОСОБА_1 відповідно до
державною акта Серії І-КВ №009934 на право
постійного користування землею,
виданого 25.12.2001 на підставі рішення
виконкому Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 29.12.1999 №170 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145, та
присвоєно цій земельній ділянці
кадастровий номер, оскільки дані, на
підставі яких такі дії були вчинені, не
відповідали дійсності, що
підтверджується Актом земельної
комісії Білогородської сільської ради
від 02.08.2012 та відповідними
планами-схемами забудови села
Білогородка, копії яких наявні в
матеріалах справи.

Отже, внаслідок таких неправомірних
дій відповідача було порушено права
Білогородської сільської ради та інших
власників земельних ділянок, оскільки
через таку помилку земельна ділянка ПП
ОСОБА_1 накладається на земельні
ділянки, які належать на праві
власності та праві користування іншим
особам, в тому числі й позивачу.

А відтак, для поновлення порушених прав
вказаних осіб слід відновити
становище, яке існувало раніше, шляхом
скасування державної реєстрації
земельної ділянки з цільовим
призначенням для розміщення існуючої
АЗС, яка знаходиться на території
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області та передана у постійне
користування ПП ОСОБА_1 відповідно до
державного акта Серії І-КВ №009934 па
право постійного користування землею,
виданого 25.12.2001 на підставі рішення
виконкому Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 29.12.1999 №170 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145,
кадастрового номера, присвоєного даній
земельній ділянці, а також технічної
документації, на підставі якої він був
присвоєний.

Суд наголошує, що статтею 41 Конституції
України гарантовано право кожного
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Також, статтею 1 Протоколу №1 до ст. 1
Європейської Конвенції з прав людини
закріплено, що кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
своїх дій, а його позиція не
узгоджується з нормами матеріального
права.

Враховуючи наведені всі обставини в їх
сукупності та виходячи з того, що під
час розгляду справи доводи позивача
знайшли своє підтвердження, суд дійшов
висновку про правомірність заявлених
позовних вимог і, відповідно, позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано. Вимог про відшкодування
судових витрат позивач не суду заявляв.
Таким чином, судові витрати стягненню з
Державного бюджету на користь позивача
не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 11, 14, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області -
задовольнити.

Визнати протиправними дії відділу
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області щодо державної реєстрації у
Державному земельному кадастрі
земельної ділянки площею 0,2760 га з
цільовим призначенням - для розміщення
існуючої АЗС, що знаходиться у
постійному користуванні ОСОБА_1 на
підставі державного акту Серії І-КВ
№009934 на право постійного користування
землею, виданого 25.12.2001, та розміщена по
АДРЕСА_1, та присвоєння кадастрового
номеру :01:045:5001 даній земельній
ділянці.

Зобов'язати Управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області скасувати державну реєстрацію
у Державному земельному кадастрі
земельної ділянки площею 0,2760 га,
кадастровий номер :01:045:5001, з
цільовим призначенням - для розміщення
існуючої АЗС, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 та передана у постійне
користування ОСОБА_1 відповідно до
державного акту Серії І-КВ №009934 на
право постійного користування землею,
виданого 25.12.2001 на підставі рішення
виконкому Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області від 29.12.1999 №170 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145;

Зобов'язати Управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області скасувати кадастровий номер
:01:045:5001, присвоєний земельній
площею 0,2760 га з цільовим призначенням -
для розміщення існуючої АЗС, яка
знаходиться по АДРЕСА_1 та передана у
постійне користування ОСОБА_1
відповідно до державного акту Серії
І-КВ №009934 на право постійного
користування землею, виданого 25.12.2001 на
підставі рішення виконкому
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області від 29.12.1999 №170 та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №145, та технічну
документацію, на підставі якої він був
присвоєний.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.