Справа № 2а-16495/12/2670
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2014 року м. Київ
К/800/18055/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Моторного О.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.12.2012 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2013 року

у справі № 2а-16495/12/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Перший Трубний
Завод» (далі - позивач, ТОВ «Перший
Трубний Завод»)

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Перший Трубний завод» звернулось
у грудні 2012 року до суду з позовом до
ДПІ у Оболонському районі м. Києва ДПС
про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.12.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2013 року,
позов задоволено повністю: скасовані
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Оболонському районі м. Києва ДПС від
26.10.2012 року № 5 та № 5.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій були прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до
статті 220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 01.10.2010 року по 31.03.2012 року, за
результатами якої складено акт від
19.06.2012 року за № 359/22-507/34427263.

Проведеною перевіркою встановлено
допущення позивачем порушень: пп. 7.4.5 п.
7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п.
198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України (далі - ПК України), що призвело
до заниження податку на додану
вартість на загальну суму 94 993,00 гривні;
пп. 5.4.2 п. 5.4. ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п. 188.1 ст. 188 ПК України, що призвело до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 104 370,00 гривень.

У зв'язку з цим 03.08.2012 року відповідачем
винесені податкові
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на 105
675,00 гривень, № про збільшення
суми грошового зобов'язання з ПДВ на 113
867,00 гривень і № про зменшення
суму від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
розмірі 23 000,00 гривень.

Прийняті податкові
повідомлення-рішення позивач оскаржив
в адміністративному порядку. За
результатами розгляду скарг
податковий орган виніс податкові
повідомлення-рішення № 5 про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на 103
912,00 гривень та № 5 про збільшення
суми грошового зобов'язання з ПДВ на 106
201,00 гривня.

Висновки податкового органу щодо
заниження позивачем зобов'язань з
податку на прибуток та податку на
додану вартість ґрунтуються на тому, що
правочини укладені позивачем з ТОВ
«АСС Буд Груп» та ТОВ «НПК «Ресурспром»
не були реальними, а надана позивачем
до перевірки підтверджуюча
документація не являється первинною у
силу того, що не відображає реального
виконання сторонами умов договорів.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та задовольняючи позовні
вимоги повністю, виходили з наступного,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між позивачем та ТОВ
«АСС Буд Груп» було укладено ряд
договорів підряду № 27/04-11 від 27.04.2011
року, № 24/06-11 від 24.07.2011 року, № 18/10-11 від
18.10.2011 року на будівельно-монтажні
роботи виробничо-складського
приміщення, яке знаходиться у м. Києві
по вул. Резервній, буд. 8-А та належить на
праві власності позивачу, що
підтверджується Реєстраційним
посвідченням № 005251 Київського
міського бюро технічної
інвентаризації від 29.10.2009 року.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з судами попередніх
інстанцій, які не погоджуючись з
висновками відповідача про
безтоварність вірно зазначили, що
вказані обставини під час перевірки
працівниками податкового органу не
досліджувалась, а висновки були
зроблені виключно на підставі актів
про неможливість провести зустрічну
звірку контрагента позивача на даних
податкових баз співставлення.

При цьому суди дійшли обґрунтованого
висновку, що факт виконання ТОВ «АСС
Буд Груп» визначених в договорах робіт
підтверджується первинними довідками
про вартість виконаних будівельних
робіт за травень, липень, листопад 2011
року, актами приймання виконаних
будівельних робіт за травень, липень,
листопад 2011 року, даними
бухгалтерського обліку ТОВ «Перший
Трубний Завод» та виписками із
банківського рахунку позивача про
оплату будівельних робіт.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що постачання позивачу
ТОВ «НПК «Ресурспром»
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується дослідженими судами
рахунком-фактурою, видатковою
накладною, випискою із банківського
рахунку позивача, податковою
накладною, а також книгою обліку
довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей. В
подальшому поставлений товар
оприбутковувався і передавався для
зберігання на склад, що відображено у
складському обліку кількості
отриманого товару, тощо. В подальшому
отриманий товар видавався зі складу та
використовувалися за призначенням, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи та дослідженими судами копіями
прибуткової накладної, накладної на
внутрішнє переміщення, актом
приймання-здачі відремонтованих
об'єктів, актами тощо.

Суди попередніх інстанцій також
правильно звернули увагу на те, що на
час виконання вказаних робіт ТОВ «АСС
Буд Групп» мало ліцензію серія АГ № 577991
на їх здійснення, що свідчить про
наявність у товариства необхідних
фізичних, технічних, технологічних та
кваліфікаційних можливостей для
виконання будівельно-ремонтних робіт.

Колегія суддів касаційної інстанції
також погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
твердження відповідача про
нікчемність (недійсність) правочинів,
вчинених позивачем, ґрунтується
виключно на припущеннях податкового
органу, ніяких фактичних доказів в цій
частині він суду не надав.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.12.2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2013 року
у справі № 2а-16495/12/2670 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

О.А. Моторний