Справа № 127/19857/13-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.
Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

предстаників апелянта - Воловик Л.В.,
Павич О.С.

позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 09
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

19.08.2013 року позивач - ОСОБА_4 звернувся
до Вінницького міського суду
Вінницької області з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Вінниці про перерахунок
пенсії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 09.10.2013 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від
09.10.2013 року та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

В судовому засіданні представники
апелянта підтримали апеляційну скаргу
в повному обсязі, в свою чергу, позивач
заперечив проти апеляційної скарги та
просив залишити рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та думку
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задоволити частково, а рішення суду
першої інстанції скасувати в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м.Вінниці здіснити
позивачу перерахунок та виплату пенсії
з врахуванням середньомісячного
заробітку за затримку повного
розрахунку при звільненні за період з
08.05.2012 року по 08.06.2013 року в сумі 126000 грн.
та трудового стажу за цей же період
згідно рішення Вінницького міського
суду від 13.06.2013 року, в цій частині
винести нову постанову, якою в
задоволенні вказаних позовних вимог
відмовити, в решті постанову суду
першої інстанції залишити без змін,
виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Вінниці, як інвалід 2-ї групи, має
статус "ветерана війни" - учасника
бойових дій і отримує пенсію за віком.

Власник ДАК "Укрресурси" затримував
звільнення позивача, видачу трудової
книжки і зарплати, чим порушував КЗпП
України, що призвело до порушення
пенсійного права позивача на
перерахунок пенсії.

Заочним рішенням Вінницького міського
суду Вінницької області від 13.06.2013 року
справа № 127/5303/13-ц, позов ОСОБА_4
задоволено частково, стягнуто з ДАК
"Укрресурси" на користь позивача
середньомісячний заробіток за
затримку видачі трудової книжки за
період з 08.05.2012 року по 23.05.2012 року в сумі
4500 грн., середньомісячний заробіток за
затримку повного розрахунку при
звільненні за період з 08.05.2012 року по
08.06.2013 року в сумі 126000,00 грн. та на
відшкодування моральної шкоди 1000,00
грн., а всього 131500,00 грн., рішення суду
набрало законної сили 08.07.2013 року.

При цьому поновлення судом прав
позивача не призвело до поновлення
його пенсійного права у відповідності
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", що стало причиною
звернення позивача до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 11, 160-163, 167, 254, 256 КАС
України, прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до запису в трудовій книжці
позивача виданої ДАК "Укрресурс" 08.05.2012
року, змінено дату з 16.11.2009 року на дату
08.05.2012 року звільнення з посади
заступника директора по будівництву
Вінницького заводу "Модуль" на підставі
ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з
ліквідацією підприємства і на підставі
рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 16.11.2010 року і 24.04.2012 року,
наказ № 4 від 08.05.2012 року.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини,
трудовий стаж та заробітна плата
позивача встановлені рішеннями судів.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 13.06.2013 року, яке
набрало законної сили, встановлено ряд
обставин, які не потребують
доказування при розгляді даної
адміністративної справи, так як вони
встановлені щодо особи, яка бере участь
у справі, згідно ч. 1 ст. 72 КАС України.

Згідно ст. 65 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" при визначенні
середньомісячного заробітку для
обчислення пенсій береться заробіток
за будь-які 60 календарних місяців
роботи підряд протягом усієї трудової
діяльності незалежно від перерв у
роботі та за період роботи починаючи
з 1 липня 2003 року до моменту звернення
за пенсією. Заробіток за період
роботи до 1 липня 2003 року
враховується на підставі документів
про нараховану заробітну плату
(виплати, дохід), виданих у
встановленому законодавством порядку,
а за період роботи починаючи з 1
липня 2003 року - за даними
персоніфікованого обліку
відомостей у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про
заробітну плату (виплати, дохід) у
системі персоніфікованого обліку
подаються документи про нараховану
заробітну плату (виплати, дохід),
видані в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року
(далі - Закон) для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід)
за весь період страхового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року.

Статтею 66 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Дана норма також відображена в
Постанові Верховного Суду України від
20.02.2012 року № 21-430а11.

Згідно з п. 1 ст. 24 Закону страховий стаж
- період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідно до пункту 1 частини
першої статті 7 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" базою для
нарахування єдиного внеску для
підприємств, установ та організацій,
інших юридичних осіб, утворених
відповідно до законодавства України,
незалежно від форм власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами, є суми
нарахованої заробітної плати за видами
виплат, які включають основну та
додаткову заробітну плату, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати, у тому числі в натуральній
формі, що визначаються відповідно до
Закону України "Про оплату праці", та
суми винагороди фізичним особам за
виконання робіт (надання послуг) за
цивільно-правовими договорами.

Зазначений порядок нарахування внеску
поширюється також на осіб, яким після
звільнення з роботи нараховано
заробітну плату (дохід) за
відпрацьований час або згідно з
рішенням суду - середню заробітну плату
за вимушений прогул.

Таким чином, відповідачем безпідставно
не було проведено перерахунку пенсії
позивачу на підставі трудового стажу
та заробітної плати визначеної в
рішенні Вінницького міського суду
Вінницької області від 13.06.2013 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП
України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 5 розділу І Постанови
Кабінету Міністрів України від 22.12.2010
року "Про затвердження переліку видів
виплат, що здійснюються за рахунок
коштів роботодавців, на які не
нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" до переліку
видів виплат, що здійснюються за
рахунок коштів роботодавців, на які не
нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відносяться
відшкодування, нараховані
працівникам за час затримки
розрахунку при звільненні.

Таким чином, на суми середньомісячного
заробітку за затримку повного
розрахунку при звільненні за період з
08.05.2012 року по 08.06.2013 року в розмірі
126000грн. не нараховується єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, дані суми є
штрафною санкцією та не можуть бути
враховані при здійсненні перерахунку
пенсії та період з 08.05.2012 року по 08.06.2013
року, за який вони нараховані не
впливає на кількість трудового стажу.

Вищевказане, свідчить про порушення
судом І інстанції вимог статті 159 КАС,
якою передбачено, що судове рішення
повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а
обґрунтованим - рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, доводи Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
викладені в апеляційній скарзі про
порушення судом І інстанції норм
матеріального права знайшли своє
часткове підтвердження, а тому
постанова підлягає частковому
скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.
4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
вирішив частково скасувати її та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні частини позову, з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
задовольнити частково .

Постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 жовтня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Вінниці про перерахунок
пенсії, - скасувати в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м.Вінниці здіснити
ОСОБА_4 перерахунок та виплату пенсії з
врахуванням середньомісячного
заробітку за затримку повного
розрахунку при звільненні за період з
08.05.2012 року по 08.06.2013 року в сумі 126000 грн.
та трудового стажу за цей же період
згідно рішення Вінницького міського
суду від 13.06.2013 року.

В цій частині винести нову постанову,
якою в задоволенні вказаних позовних
вимог відмовити.

В решті постанову Вінницького міського
суду Вінницької області від 09 жовтня 2013
року залишити без змін .

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Головуючий
Сторчак В. Ю.

Судді
Драчук Т. О.

Смілянець Е. С.