Справа № 2а-1062/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р.
м.Київ
К/800/24391/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Суворовському
районі м.Одеси на постанову Київського
районного суду міста Одеси від 27 серпня
2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Суворовському
районі м.Одеси, третя особа - Відкрите
акціонерне товариство
«Медлабортехніка», про зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Суворовському
районі м.Одеси, за участю третьої особи
Відкрите акціонерне товариство
«Медлабортехніка», в якому, з
урахуванням уточнень до позовної
заяви, просив зобов'язати відповідача
виплачувати щомісячне відшкодування
шкоди у розмірі 1331,97 грн., починаючи з 01
березня 2011 року, зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
щомісячного відшкодування шкоди з 01
березня 2008 року з середньомісячної
заробітної плати не менш ніж тарифна
ставка робітника 5 розряду відповідно
прийнятої Галузевої угоди між
Міністерством промислової політики
України та Центральною радою
профспілки «Машприлад»України.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що він працював на
підприємстві «Медлабортехніка» на
посаді маляра - пульверизаторщика 5
розряду, набув професійного
захворювання, йому встановлено
інвалідність у зв'язку з
профзахворюванням. З жовтня 1970 року
медичною комісією йому встановлено 60%
втрати професійної працездатності
безстроково. Вказує про неправомірну
відмову відповідача у перерахуванні
щомісячного відшкодування шкоди
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Постановою Київського районного суду
міста Одеси від 27 серпня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року, позовні вимоги
задоволено частково; зобов'язано
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Суворовському
районі м.Одеси здійснити перерахунок
та виплатити щомісячне відшкодування
шкоди з 02 вересня 2010 року, виходячи з
середньомісячної заробітної плати не
меншої ніж тарифна ставка робітника
5-го розряду відповідно до прийнятої
Галузевої угоди між Міністерством
промислової політики України та
Центральною радою профспілки
«Машприлад»України; в решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Суворовському
районі м.Одеси звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судові рішення, провадження
в справі закрити.

У поданих запереченнях ОСОБА_2 просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 працював на
підприємстві «Медлабортехніка»
маляром- пульвелизаторщиком 5 розряду
зі шкідливими умовами праці.

В 1957 році позивачу встановлено
професійне захворювання, у зв'язку з
чим Одеським обласним ВТЄК йому надано
другу групу професійного захворювання,
а в грудні 1958 року, згідно висновку
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту відновлення та експертизи
працездатності інвалідів, позивач був
визнаний інвалідом третьої групи від
професійного захворювання.

У жовтні 1970 року ВТЕК встановив ОСОБА_2
60% втрати професійної працездатності
безстроково.

ВАТ «Медлабортехніка» нараховувало
позивачу розмір відшкодування шкоди у
зв'язку з частковою втратою
працездатності та виплачувало
нараховане відшкодування до моменту
прийняття особової справи потерпілого
до робочих органів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

З 01 квітня 2001 року, тобто з дати
набрання чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», а саме 11 грудня 2002
року особова справа позивача по
профзахворюванню була передана до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в Ленінському
(на даний час Суворовському) районі
м.Одеси.

У зв'язку зі зменшенням розміру
щомісячного відшкодування шкоди
позивач звернувся до ВАТ
«Медлабортехніка» із заявою, на яку ВАТ
«Медлабортехніка» відмовило у
перерахунку розміру щомісячного
відшкодування шкоди, а також
повідомило позивача про те, що йому в
повному розмірі проведена виплата
нарахованого відшкодування включно до
грудня 2002 року, тобто до моменту
прийняття його справи Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Ленінському (на даний час
Суворовському) районі м. Одеси, з
урахуванням останнього коефіцієнта.

У відповідь на звернення позивача,
листом від 03 лютого 2011 року за №232-1.11
відділенням Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Суворовському районі
м.Одеси відмовлено у перерахунку
розміру щомісячного відшкодування
шкоди.

Як встановлено ч.1 ст.34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», сума щомісячної
страхової виплати встановлюється
відповідно до ступеня втрати
професійної працездатності та
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження
здоров'я. Сума щомісячної страхової
виплати не повинна перевищувати
середньомісячного заробітку, що
потерпілий мав до ушкодження
здоров'я. У разі коли потерпілому
одночасно із щомісячною страховою
виплатою призначено пенсію по
інвалідності у зв'язку з одним і тим
самим нещасним випадком, їх сума не
повинна перевищувати середньомісячний
заробіток, який потерпілий мав до
ушкодження здоров'я.

Відповідно до ст.95 Кодексу законів про
працю України мінімальна заробітна
плата - це законодавчо встановлений
розмір заробітної плати за просту,
некваліфіковану працю, нижче якого не
може провадитися оплата за виконану
працівником місячну, а також погодинну
норму праці (обсяг робіт). До
мінімальної заробітної плати не
включаються доплати, надбавки,
заохочувальні та компенсаційні
виплати. Розмір мінімальної заробітної
плати встановлюється і переглядається
відповідно до статей 9 і 10 Закону
України «Про оплату праці» та не може
бути нижчим від розміру прожиткового
мінімуму для працездатних осіб.
Мінімальна заробітна плата є державною
соціальною гарантією, обов'язковою на
всій території України для
підприємств, установ, організацій усіх
форм власності і господарювання та
фізичних осіб. Заробітна плата
підлягає індексації у встановленому
законодавством порядку.

Згідно до ч.ч.3, 6 ст.96 КЗпП України
формування тарифної сітки (схеми
посадових окладів) провадиться на
основі тарифної ставки робітника
першого розряду, яка встановлюється у
розмірі, що перевищує законодавчо
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати, та
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів). Посадові
оклади службовцям установлює власник
або уповноважений ним орган відповідно
до посади і кваліфікації працівника. За
результатами атестації власник або
уповноважений ним орган має право
змінювати посадові оклади службовцям у
межах затверджених у встановленому
порядку мінімальних і максимальних
розмірів окладів на відповідній
посаді.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 встановлено 60% втрати
професійної працездатності
безстроково, отже, його втрачений
заробіток повинен складати 60%
середньомісячної заробітної плати, яка
повинна відповідати вимогам ст.96 КЗпП
України, тобто не бути меншою тарифної
ставки робітника 5 розряду на час
виплати.

Згідно Галузевої угоди між
Міністерством промислової політики
України та Центральною радою
профспілки «Машприлад» України, дія
якої розповсюджується на ВАТ
«Медлабортехніка», тарифна ставка
робітника 5 розряду з 01 січня 2011 року
складає 2015,85 грн., а так як згідно ст.96
КЗпП України тарифні ставки робітників
не можуть бути нижче ніж визначені
галузевою угодою, то розмір заробітної
плати, з якої обчислюється щомісячне
відшкодування шкоди ОСОБА_2, з 01 січня
2011року не може бути нижче тарифної
ставки робітника 5 розряду, тобто 2015, 86
грн.

Аналізуючи зазначені вище норми
чинного законодавства та встановивши
фактичні обставини справи, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
підстав задоволення позову в частині
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплатити щомісячне
відшкодування шкоди з 02 вересня 2010
року, виходячи з середньомісячної
заробітної плати не меншої ніж тарифна
ставка робітника 5-го розряду
відповідно до прийнятої Галузевої
угоди між Міністерством промислової
політики України та Центральною радою
профспілки «Машприлад» України.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Суворовському
районі м.Одеси залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду
міста Одеси від 27 серпня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді