Справа № 2а-3528/12/2670
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" січня 2014 р. м. Київ
К/800/9222/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., секретар
Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 листопада 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Міністерства внутрішніх справ України,
управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті, управління Міністерства
внутрішніх справ України на
Південно-Західній залізниці про
визнання протиправними та скасування
наказів, поновлення на роботі та інше,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом до
відповідача. Уточнивши в ході розгляду
справи свої вимоги, просив визнати
протиправним і скасувати наказ
управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті від 30 грудня 2008 року № 189 о/с
про призначення його на посаду
начальника сектору дізнання лінійного
відділу на станції «Дарниця» лінійного
управління на Південно-Західній
залізниці управління Міністерства
внутрішніх справ України на
залізничному транспорті; визнати
протиправним і скасувати наказ
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці від 15 липня 2009 року № 171 о/с
про зарахування його в розпорядження
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці; поновити його на посаді
заступника начальника УДСБЕЗ -
начальника спеціального відділу з
протидії злочинам у сфері службової
діяльності управління Міністерства
внутрішніх справ України на
залізничному транспорті або на
рівнозначній посаді не нижчій за
зазначену.

Посилався на відсутність підстав для
виведення його в розпорядження
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Південно-Західній
залізниці та переміщення на посаду
начальника сектору дізнання лінійного
відділу на станції «Дарниця», яка є
нижчою від раніше займаної посади. Із
оскаржуваними наказами він не
ознайомлений та згоди на звільнення та
переміщення не давав.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права у межах доводів
касаційної скарги, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач проходив
службу в органах внутрішніх справ, а
саме на посаді заступника начальника
управління - начальника спеціального
відділу з протидії злочинам у сфері
службової діяльності управління
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 26 грудня 2007 року № 492 «Про
реорганізацію Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
транспорті» проведено реорганізацію
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на транспорті в
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті. Водночас цим наказом
затверджено перелік змін у штатах
Міністерства внутрішніх справ України,
згідно з яким всі посади Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті скорочені та введені
інші посади новоствореного Управління.

На підставі цього, наказом Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на залізничному транспорті від 25
квітня 2008 року № 52 о/с полковника
міліції ОСОБА_4, заступника начальника
управління - начальника спеціального
відділу з протидії злочинам у сфері
службової діяльності управління
Державної служби боротьби з
економічною злочинністю Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті звільнено із займаної
посади та зараховано в розпорядження
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті.

Наказом Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
залізничному транспорті від 30 грудня
2008 року №189 о/с згідно з пунктом 21 «в»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (доповідна
записка від 29 грудня 2008 року № 8/6612)
полковника міліції ОСОБА_4, який
перебував у розпорядженні Управління,
призначено на посаду начальника
сектору дізнання лінійного відділу на
станції Дарниця лінійного управління
на Південно-Західній залізниці
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті.

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 15 травня 2009 року № 220 «Про
реорганізацію підрозділів
транспортної міліції» ліквідовано
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті та реорганізовано лінійні
управління залізниці у відповідні
управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізницях (пункти 1 та
2 наказу).

На підставі цього наказу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці наказом
від 15 липня 2009 року № 171 зарахувало
полковника міліції ОСОБА_4 в
розпорядження начальника Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Південно-Західній залізниці,
звільнивши його з посади начальника
сектору дізнання лінійного відділу на
станції Дарниця лінійного управління
на Південно-Західній залізниці
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на транспорті було
реорганізовано зі скороченням усіх
посад у цьому Управлінні, а Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ не передбачено
отримання згоди особи у випадку
виведення її в розпорядження чи
переміщення на іншу посаду в разі
реорганізації.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправним наказу
Управління Міністерства внутрішніх
справ України на залізничному
транспорті від 25 квітня 2008 року № 52
о/с, то ці позовні вимоги залишені без
розгляду ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 квітня 2012 року, яка набрала законної
сили.

Судами першої та апеляційної інстанцій
враховано, що оскільки з 25 квітня по 30
грудня 2008 року позивач був виведений у
розпорядження Управління Міністерства
внутрішніх справ України на
залізничному транспорті, але весь цей
період він хворів, що підтверджується
листком непрацездатності ААЯ № 331883
(звільнення від роботи з 1 по 25 квітня 2008
року) та листком звільнення від
службових обов'язків по тимчасовій
непрацездатності від 26 квітня 2008 року
№ 2043 (звільнення від роботи з 26 квітня
2008 року по 5 травня 2009 року), тому цей
період часу відповідно до п. 40 «в»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ не
зараховується до часу перебування в
розпорядженні.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про міліцію» порядок та умови
проходження служби в органах
внутрішніх справ регламентуються
Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 липня 1991 року № 114 затверджено
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР (далі - Положення).

Відповідно до пункту 40 «г» Положення
переміщення по службі осіб середнього,
старшого і вищого начальницького
складу має здійснюватися, як правило,
без зарахування їх у розпорядження
відповідного органу внутрішніх справ.

При здійсненні організаційно-штатних
заходів особи начальницького складу
можуть зараховуватися в розпорядження
органу внутрішніх справ на строк не
більше 15 діб. У виняткових випадках,
пов'язаних з особливими обставинами,
перебування в розпорядженні органу
внутрішніх справ понад 15 діб, але не
більше двох місяців (пункт 40 «в»
Положення). До цього строку не
зараховуються періоди перебування в
установлених цим Положенням
відпустках, на лікуванні у лікувальних
закладах.

Пунктом 42 Положення передбачено, що
переміщення по службі осіб рядового і
начальницького складу на нижчі посади
провадиться на підставах,
передбачених пунктом 45 цього
Положення, в якому зазначені підстави
такого переміщення. Зокрема, пунктом 45
«в» Положення передбачено переміщення
працівників міліції на нижчу посаду
при скороченні штатів.

Згідно з пунктом 21 Положення особи
рядового і начальницького складу
зобов'язані проходити службу там, де це
викликано інтересами служби і
обумовлено наказами прямих
начальників. Отримання згоди є
необхідним лише у разі направлення
осіб рядового і начальницького складу
для проходження служби за межами
республіки.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для визнання
спірних наказів протиправними і їх
скасування та задоволення вимог
позивача про його поновлення на раніше
займаній посаді або на рівнозначній
посаді, оскільки спірні накази були
винесені відповідно до повноважень
відповідачів та на підставі чинного
законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
удових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процессуального
права, приходить до висновку, що
касаційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
листопада 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк