Справа № 810/314/14-а
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року місто Київ
№ 810/314/14-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді -
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду
України у місті Білій Церкві Київської
областідоВідкритого акціонерного
товариства «Росава»простягнення
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у місті Білій Церкві Київської
області, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Відкритого акціонерного товариства
«Росава» про стягнення заборгованості
з відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 271 291, 45
гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що згідно з даними особового
рахунку страхувальника у відповідача
утворився борг з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які працювали
на роботах з особливо шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 1 та
списком № 2 з грудня 2013 року (основні
розрахунки - з грудня 2013 року та по
іногороднім особам з лютого-листопада
2013 року). Посилаючись на частину другу
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та пункт 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663, позивач просить суд стягнути
суму заборгованості з відповідача.

Територіальні органи Пенсійного фонду
України в силу закону здійснюють
функції з контролю за правильністю,
повнотою нарахування і своєчасністю
сплати страхувальниками внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а також стягнення
заборгованості за страховими внесками,
тому позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
сум вказаної заборгованості.

В призначений день та час до суду
сторони не з'явилися.

Представник позивача надав суду
клопотання про розгляд справи без його
участі з додатковими доказами, позов
підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду
клопотання про перенесення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
прибуття в судового засідання. Також
зазначив, що в доданих до позову
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій, по вказаних
у розрахунках особах не надано жодного
підтверджуючого документу по
призначенню та виплаті їм пенсій.

З вищевикладеним клопотанням
відповідача суд не погоджується та,
відповідно, у задоволенні його
відмовлено з підстав надання позивачем
усіх необхідних доказів, яких на думку
відповідача не вистачало. Суд звертає
увагу, що відповідач не з'явився у
судове засідання 29.01.2014 без поважних
причин. Судове засідання 29.01.2014 було
перенесено на 05.02.2014 за клопотанням
позивача для надання додаткових
доказів. У клопотанні відповідача про
неможливість прибуття представника у
судове засідання будь-які обґрунтовані
причини не зазначені.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Таким чином, клопотання представника
позивача вважається обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню, з
огляду на це, суд визнав за можливе
розглядати справу за відсутності
сторін в порядку письмового
провадження на основі наявних в
матеріалах справи доказів.

Всебічно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, та оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача борг по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
1 та списком № 2 з грудня 2013 року
(основні розрахунки - з грудня 2013 року
та по іногороднім особам з
лютого-листопада 2013 року) в сумі 271 291, 45
гривень.

В наданих суду запереченнях до позову
від 04.02.2014, відповідач заперечував щодо
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що позивачем до
адміністративного позову було надано
лише розрахунки фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини
другої Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
відповідно до пункту «а» та пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідач також зазначив, що крім
розрахунків позивач зобов'язаний був
надати підтвердження понесення ним
фактичної суми витрат на доставку та
виплату пільгових пенсій, а саме:
платіжні доручення, квитанції,
договори укладені з поштовими
відділеннями або банківськими
установами або інші бухгалтерські
документи, які відносяться до
первинних документів та які
підтверджують фактичне проведення
позивачем витрат на доставку та
виплату пільгових пенсій.

Крім цього, в наданих позивачем
розрахунках зазначені особи, пільгова
пенсія яким призначена до 01.01.2004, а саме
1 особа (ОСОБА_1, дата призначення пенсії
- 11.12.2003), пенсія якому призначена до
01.01.2004 за списком № 1 на загальну суму в
розмірі - 1 235, 63 гривень та по
іногороднім 1 особа (ОСОБА_2, дата
призначення пенсії - 19.11.2003) в сумі 7 776, 39
гривень.

Відповідач вважає, що по даних фізичних
особах підприємство не зобов'язане
проводити відшкодовування пільгової
пенсії УПФУ в місті Біла Церква,
оскільки такі пенсії були призначені
згідно Закону України «Про пенсійне
забезпечення», яким не передбачалося
відшкодування пільгових пенсій за
списком № 1 та до набрання чинності з
01.01.2004 Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

В обґрунтування заперечень проти
позову представник відповідача також
зазначив, що, на його думку, обов'язок з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій цій категорії
пенсіонерів у відповідача виник лише з
1 січня 2004 року з набранням чинності
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідач вказував на протиправність
дій позивача по нарахуванню фактичних
витрати на виплату і доставку пенсій не
тільки з розміру основної пенсії,
призначеної кожному пенсіонеру, але й з
урахуванням додаткових пенсій, доплат,
надбавок та підвищень, що здійснюються
відповідно до законодавства.

В запереченнях на позов відповідач
також зазначив, що позивач не мав права
включати до розрахунку осіб, які
досягнули пенсійного віку відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розглянувши подані матеріали, всебічно
та об'єктивно дослідивши додані до
справи документи, та оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідач, Відкрите акціонерне
товариство «Росава» є юридичною особою
(ідентифікаційний код: 00152269). Як платник
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у місті Білій
Церкві Київської області.

Позивачем на підставі розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пункту «а» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (список № 1),
відповідно до частини другої
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою пенсій:

грудень 2013 року: за основними
розрахунками - 225 410, 67 гривень;

лютий-листопад 2013 року по іногороднім -
45 880, 78 гривень.

Крім того, позивачем на підставі
розрахунків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (список № 2), відповідно
до частини другої Прикінцевих положень
Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», визначено розмір витрат,
які підлягають відшкодуванню за
рахунок відповідача у зв'язку з
виплатою та доставкою таких пенсій:

грудень 2013 року: за основними
розрахунками - список № 1 - 206 777, 62
гривень та список № 2 - 18 663, 05 гривень; по
іногороднім - список № 1 - 42 062, 18 гривень
та список № 2 - 3 818, 6 гривень.

Загальним розміром витрат Пенсійного
фонду України на виплату і доставку
пенсій згідно з даними особового
рахунку страхувальника у відповідача
рахується борг з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які працювали
на роботах з особливо шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 1 та
списком № 2 з грудня 2013 року (основні
розрахунки - з грудня 2013 року та по
іногороднім особам з лютого-листопада
2013 року) в загальному розмірі - 271 291, 45
гривень.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон України №
1058-ІV), зокрема: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками тощо.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України № 1058-IV страхові внески є
цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески, згідно зі статтею 1 вказаного
Закону - це кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Пунктом 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України № 1058-ІV
передбачено, що пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за
віком на пільгових умовах, незалежно
від місця останньої роботи за списком
№ 1 і за списком № 2, визначено, зокрема
підпунктами «а» і «б»-«з» частини
першої статті 13 Закону України від
05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон України №
1788-ХІІ).

Проте, до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підпунктом 1 пункту
2 розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України № 1058-ІV передбачено, що
вказаним особам пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України № 1788-XII.
У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 цього
Закону. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

У свою чергу, статті 27, 28 Закону України
№ 1058-ІV регламентують розмір та порядок
визначення пенсії за віком, а також
мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок відшкодування
страхувальниками витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженою постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до приписів пункту 6.4
вказаної Інструкції Пенсійний фонд
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій, визначає
розмір сум до відшкодування на
поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду України зазначену в повідомленні
місячну суму фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України № 1058-ІV
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту
1 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України № 1058-ІV
виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «в» - «е» та «ж» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, зазначеною нормою абзацу
четвертого підпункту 1 пункту 2 розділу
XV «Прикінцеві положення» Закону
України №1058-ІV прямо визначено
обов'язок відповідача стосовно
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

Винятком із даного правила є порядок
покриття витрат на виплату та доставку
пенсій особам, що були безпосередньо
зайняті повний робочий день на
підземних роботах (включаючи особливий
склад гірничорятувальних частин) з
видобутку вугілля, сланцю руди та інших
корисних копалин, на будівництві шахт
та рудників за списом робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, оскільки за змістом абзацу
п'ятого підпункту 1 пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
№ 1058-ІV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2004 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2004 року за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду України та
Державного бюджету України відповідно.

Однак, специфіка такого порядку
полягає в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, відповідно до статті 14 Закону
України № 1788-ХІІ працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) по
видобутку вугілля, сланцю, руди та
інших корисних копалин, на будівництві
шахт і рудників та в металургії, - за
списком робіт і професій,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень пункту 2
розділу ХV «Прикінцеві положення»
Закону України № 1058-IV у
контексті статті 14 Закону України №
1788-XII можна зробити висновок, що
порядок, за якого витрати на доставку
пільгових пенсій покриваються до 1
січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з
1 січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України, стосується
лише витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених особам на підставі
статті 14 Закону № 1788-XII.

Отже, законодавством чітко
передбачено, що обов'язок щодо
відшкодування вказаних витрат
з'являється у підприємства саме з 2004
року, причому не тільки для тих пенсій,
які призначені в 2004 році, а і для тих,
які призначені раніше, а виплачені у 2004
році.

Твердження відповідача, що позивачем
неправомірно включено до суми
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій також суми
підвищень цих пенсій суд не бере до
уваги, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання стосовно
застосування пункту 6 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
№ 1058-IV та підпункту 6.6 пункту 6
Інструкції, слід відмітити, що
«надбавки та підвищення», які
встановлюються та виплачуються
відповідно до положень Закону України
№ 1788-XII відрізняються від поняття
«збільшення розміру пенсії внаслідок
її перерахунку» визначеного Законом
України № 1058-IV, оскільки
законодавством передбачено не тільки
різні підстави для таких змін розмірів
пенсій (під час встановлення та виплати
додаткових доплат, надбавок, підвищень
застосовуються норми Закону України №
1788-XII, під час здійснення перерахунку та
виплати пенсії з урахуванням
збільшення, яке відбулось внаслідок її
перерахунку, - Закон України № 1058-IV), а й
правові наслідки - додаткові доплати,
надбавки, підвищення мають окремий
статус та обліковуються окремими
рядками, а збільшення розміру пенсії
внаслідок її перерахунку за нормами
Закону України № 1058-IV становить її
основний розмір.

Крім цього, територіальні управління
ПФУ зобов'язані надсилати розрахунки
боржникам по пільгових пенсіях, а також
повідомляти про перераховані пенсії,
що свідчить про обов'язок підприємств
відшкодовувати основний розмір пенсій
в повному обсязі, в тому числі
перераховані пенсії, а не відповідно до
протоколів про призначення пенсії,
адже згідно із пунктом 6.4 Інструкції
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів ПФУ
щорічно у розрахунках фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України № 1058-IV
(згідно з додатками 6 та 7), які
надсилаються підприємствам до 20-го
числа поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Виходячи зі змісту абзацу другого
пункту 6.8 Інструкції у разі зміни
розміру пенсії або настання обставин,
які впливають на суму відшкодування,
органи ПФУ повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин.

Так, Управління ПФУ направляло
відповідачу розрахунки фактичних
витрат на доставку та виплату
пільгових пенсій, де містилася
інформація як щодо новопризначених,
так і щодо перерахованих пенсій. Такі
розрахунки були отримані відповідачем,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами.

Щодо включення до розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, осіб, які мають статус
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, суд зазначає наступне.

Абзацом 4 підпункту 1 пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV прямо передбачено, що
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 … до набуття права на
пенсію за віком відповідно до цього
Закону.

Умови призначення пенсії за віком
визначено статтею 26 Закону України від
09.07.2003 № 1058-IV, згідно якої «особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років…». Винятків, які б передбачали
зменшення пенсійного віку на підставі
інших законодавчих актів, Закон
України № 1058-IV не містить.

Суд звертає увагу на те, що норми Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV є спеціальними
для відносин, що склались у системі
пенсійного забезпечення. Так, у Законі
України № 1058-IV прямо передбачено, що
дія інших нормативно-правових актів
може поширюватись на ці відносини лише
у випадках, передбачених цим законом,
або в частині, що не суперечить цьому з
Закону (частина 1 статті 5 Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV) та до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону (пункт 16
Прикінцевих положень Закону України
від 09.07.2003 № 1058-IV).

Разом із тим, статтею 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено додаткове зниження
пенсійного віку, встановленого для
одержання державних пенсій, особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Правила вирішення вказаної ситуації
визначено пунктом 6.7 Інструкції № 21-1,
згідно якого, фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій,
які призначені з додатковим зниженням
пенсійного віку, відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
відшкодовуються протягом періоду
цього додаткового зниження.

Періодом додаткового зниження
пенсійного віку є різниця між
загальним пенсійним віком,
встановленим статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та зниженим
пенсійним віком, визначеним Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, витрати на виплату та
доставку пільгових пенсій, що були
виплачені Пенсійним фондом України
особам, які досягли зменшеного
пенсійного віку, згідно Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
підлягають відшкодуванню
підприємствами до досягнення такими
особами загального пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
виплата пільгових пенсій не
припиняється у зв'язку з набуттям
особою права виходу на пенсію за
зменшеним пенсійним віком.

Аналогічна правова позиція наведена в
постановах Верховного Суду України від
29 травня 2012 року № 21-68а12, від 5 червня 2012
року № 21-167а12, від 12 червня 2012 року №
21-107а12, від 25 вересня 2012 року № 21-251а12.

В силу вимог статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Щодо відшкодування витрат на доставку
пільгових пенсій за Списком № 2 суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до норми абзацу 1 та 2
підпункту 6.1 пункту 6 Інструкції,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
№ 1058 в таких розмірах: для платників,
зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1
цієї Інструкції, також 100 % фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до абзацу 1
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України № 1058, застрахованим особам, які
працювали або працюють на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
Списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Нормою абзацу 5 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України № 1058
передбачено, що зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій за Списком № 2, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Позивачем, на обґрунтування позовних
вимог, до матеріалів справи додані в
електронному вигляді копії пенсійних
справ пенсіонерів та на паперових
носіях копії банківських списків щодо
осіб, які отримують пенсії через
банківські установи та копію відповіді
Центру поштового зв'язку № 1 щодо
підтвердження факту отримання пенсій
та перерахування коштів за доставку
пенсій за грудень 2013 року громадянам,
які отримують пенсії через поштові
відділення.

Позивачем також в якості доказів була
надана відповідь УДППЗ «Укрпошта»
Центру поштового зв'язку № 1 Київської
обласної дирекції від 03.02.2014 № 04/03-106 на
запит УПФУ у місті Білій Церкві
Київської області, з якої встановлено,
що Центр поштового зв'язку № 1
підтверджує факт отримання пенсій
пенсіонерам згідно переліку (52 особи)
та перерахування на рахунок Центру
поштового зв'язку № 1 Київської
обласної дирекції коштів за доставку
пенсій за грудень 2013 року громадянам
згідно переліку в кількості - 52 особи.

Решта пенсіонерів отримувала пенсії
шляхом перерахування коштів на
банківські рахунки, що підтверджується
наданими позивачем копіями
банківських списків.

Доказів щодо неправомірності
визначення або нарахування позивачем
розміру та складу фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій у розмірі 271
291 (двісті сімдесят одна тисяча двісті
дев'яносто одна) гривня 45 копійок,
призначених за списком № 1 та списком
№ 2, відповідачем суду не надано.

Тим більше, слід відмітити, що
необхідність надання позивачем
первинних документів, що підтверджують
фактичні витрати позивача на виплату і
доставку пільгових пенсій взагалі у
даній справі не є обов'язковою,
оскільки жодних доказів неотримання
працівниками відповідача пільгових
пенсій товариством не надано, а нормами
законодавства, на підставі яких
зобов'язаний діяти позивач,
передбачено виключно надання
розрахунків призначених
(перерахованих) пенсій.

За наведених обставин суд, дослідивши
подані матеріали, встановивши всі
фактичні обставини справи, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

В силу статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до частини четвертої статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 128, 159
- 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства «Росава» на
користь Управління Пенсійного фонду
України у місті Білій Церкві Київської
області заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій призначених
на пільгових умовах згідно Списку № 1
та Списку № 2 у загальному розмірі 271 291
(двісті сімдесят одна тисяча двісті
дев'яносто одна) гривня 45 копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.