Справа № 757/27414/13-а
Суддя: Кирилюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2014 року Печерський районний суд
міста Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарях:Туревич О.Ю., Гурніку А.І.,за
участю: позивача:ОСОБА_3,представника
відповідача:Овчиннікової
В.О.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Печерському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва (далі -
відповідач, Управління ПФУ в
Печерському районі м. Києва), в якому
просить визнати протиправною відмову
відповідача перерахувати пенсію
позивача у розмірі 70 відсотків суми
заробітної плати померлого чоловіка та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивача у розмірі
70 відсотків заробітної плати померлого
чоловіка.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3
зазначає, що вона має право на пенсію у
розмірі 70 відсотків суми заробітної
плати померлого чоловіка, оскільки
згідно Закону України «Про державну
службу» у разі смерті особи у період
перебування на державній службі за
наявності у померлого годувальника
стажу державної служби не менше 10 років
непрацездатним членам сім`ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, призначається пенсія, у
зв'язку з втратою годувальника на
одного непрацездатного члена сім`ї у
розмірі 70% суми заробітної плати
померлого годувальника, на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з урахуванням норм ч. 5
цієї статті, а на двох і більше членів
сім`ї - 90%. Проте у відповідь на
звернення позивача до відповідача про
перерахунок пенсії відповідач
відмовив у такому.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 06.04.2011 року позов ОСОБА_3
задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.11.2011 року
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 06.04.2011 року скасовано та в
задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.11.2013 року постанову
Печерського районного суду м. Києва від
06.04.2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.11.2011 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції. При цьому, у вказаній
ухвалі суд касаційної інстанції
зазначив, що суди попередніх інстанцій
не дослідили під час судового розгляду
справи матеріали пенсійної справи
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не
з'ясували на якій посаді працював
померлий чоловік позивача та не
встановили, чи відбулось за тією
посадою підвищення розміру заробітної
плати у відповідний період.

Як визначено у ч. 5 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 28.03.2013 року відкрито
провадження у адміністративній справі
за позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі м. Києва про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії та справу
призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 14.01.2014 року
Управління ПФУ в Печерському районі м.
Києва надало письмові заперечення на
позов в яких просило в позові
відмовити, оскільки дії відповідача є
правомірними та не порушують права
позивача, зважаючи на те, що пенсія
померлому чоловіку позивача була
призначена згідно Указу Президента від
25.05.1994 року № 254, яким встановлено, що
зазначені пенсії призначаються в
розмірі 50 відсотків пенсії померлого
годувальника.

На виконання протокольної ухвали суду
від 14.01.2014 року представником
відповідача надано в судовому
засіданні 28.01.2014 року пенсійну справу
померлого чоловіка позивача - ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач
підтримала вимоги позовної заяви з
викладених у ній підстав та просила їх
задовольнити.

Представник відповідача щодо
задоволення позову заперечував з
викладених у письмових запереченнях
підстав та просив в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
та оцінивши письмові докази у справі у
їх сукупності, матеріали пенсійної
справи ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є дружиною
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в
Печерському районі м. Києва.

20.10.2010 року ОСОБА_3 звернулася до
Управління ПФУ в Печерському районі м.
Києва із заявою про переведення на
пенсію по втраті годувальника
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу», в розмірі 70 відсотків
пенсії померлого годувальника.

На підставі вказаної заяви, Управління
ПФУ в Печерському районі м. Києва
призначило ОСОБА_3 пенсію у зв'язку з
втратою годувальника у розмірі 50
відсотків пенсії померлого
годувальника.

28.12.2010 року ОСОБА_3 звернулась до
Головного управління ПФУ в у м. Києві із
заявою про роз'яснення правових
підстав нарахування їй пенсії в
розмірі 50 відсотків пенсії померлого
годувальника.

Так, у листі від 18.01.2011 року Головне
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві роз'яснило позивачу, що пенсія
її померлому чоловікові була
призначена на підставі Указу
Президента від 25.05.1994 року № 254, отже,
зазначена пенсія по втраті померлого
годувальника призначається за нормами
Закону України «Про державну службу» в
розмірі 50 відсотків пенсії померлого
годувальника.

Згідно ст.. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по III групі інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про державну службу», у разі смерті
особи у період перебування на
державній службі за наявності у
померлого годувальника стажу
державної служби не менше 10 років
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям - незалежно
від того, чи були вони на утриманні
померлого годувальника), призначається
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
на одного непрацездатного члена сім'ї у
розмірі 70 відсотків суми заробітної
плати померлого годувальника, з якої
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а на двох і більше членів
сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних
членів сім'ї належать особи, зазначені
у статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Так, померлий годувальник - ОСОБА_5, мав
стаж державної служби 22 роки, що
підтверджується копією трудової
книжки серії НОМЕР_1 та довідкою
Правління корпорації «Украгропромбуд»
від 02.10.1997 року № 13/81.

При цьому, суд зазначає, що пенсія
ОСОБА_5 була призначена з 22.01.2001 року
згідно наказу Міністра праці та
соціальної політики України від 22.01.2001
року № 30 на підставі ст.. 2 Указу
Президента України від 25.05.1994 року 3 254.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.11.2003 року № 1816 за ОСОБА_5 було
збережено статус державного службовця.

Згідно ст.. 6 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку.

Так, 02.06.2004 року ОСОБА_5 звернувся із
заявою про призначення йому пенсії
державного службовця на підставі
Закону України «Про державну службу».

Отже, ОСОБА_5 одержував пенсію
державного службовця згідно Закону
України «Про державну службу», відтак,
ОСОБА_3 має право на пенсію у зв'язку з
втратою годувальника на одного
непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70
відсотків суми заробітної плати
померлого годувальника.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва не надало
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування правомірності відмови в
перерахунку пенсії позивачеві згідно
ст.. 37 Закону України «Про державну
службу».

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, з Державного бюджету
України підлягають стягненню на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору в розмірі 28,23 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 6
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст.. 37 Закону
України «Про державну службу», ст.ст. 2,
6-10, 17, 94, 104, 105, 121, 158-162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,- задовольнити повністю.

Визнати відмову Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва перерахувати пенсію ОСОБА_3 у
розмірі 70 відсотків суми заробітної
плати померлого годувальника.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Печерському районі м.
Києва здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_3 у розмірі 70 відсотків суми
заробітної плати померлого
годувальника.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 28 грн. 23 коп. у
відшкодування судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
І.В.Кирилюк