Справа № 813/8562/13-а
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/8562/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Дрогобицького міськрайонного
центру зайнятості про стягнення коштів
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернувся
Дрогобицький міськрайонний центр
зайнятості (далі - позивач,
Дрогобицький МЦЗ) з адміністративним
позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач)
про стягнення коштів на користь
позивача в сумі 2772,24 грн., які
підлягають поверненню як безпідставно
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під
час реєстрації у Дрогобицькому
міжрайонному центрі зайнятості ОСОБА_2
подала неправдиві відомості щодо
останнього місця роботи та підстави
звільнення. За результатами обміну
даними між позивачем та державною
податковою адміністрацією за 4 квартал
2012 року виявлено, що особа працювала в
ТзОВ «Молдедем» з 25.09.2012 року по 23.10.2012
року та звільнена з роботи за власним
бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП
України. Відповідно до даних наданих
позивачу, останнім місцем роботи особи
було ПрАТ СГК «Дніпро-Бескид», з якого
особу звільнено 14.09.2012 року, за угодою
сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП
України. Відтак, такий факт впливає на
призначення та початок виплати
допомоги по безробіттю. Внаслідок
таких дій відповідач отримав обманним
шляхом допомогу з безробіття з 01.11.2012
року до 21.01.2013 року у сумі 2772,24 грн.,
однак на вимогу позивача отримані
кошти не повернуто. Представник
позивача у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі,
просив позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не
прибула, явки уповноваженого
представника не забезпечила, про дату,
час і місце повідомлена належним чином,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи іншого змісту не подала.
Відповідач проти позову заперечила у
повному обсязі із підстав, викладених у
письмових запереченнях, долучених до
матеріалів справи у судовому засіданні
11.12.2013 року /а.с.23/. Вважає позовні вимоги
безпідставними. Зазначила, що з жовтня
2012 року розпочала безоплатне
стажування у санаторії «Молдова» SPA -
центрі «Wellness & SPA» з метою подальшого
працевлаштування у цьому санаторії.
Загальний час стажування склав
приблизно три тижні, за вказаний період
жодних коштів отримано не було та й не
могло бути. Зазначила, що впродовж
стажування трудова книжка відповідача
перебувала у адміністрації санаторію
«Молдова» SPA - центрі «Wellness & SPA», жодних
записів в трудову книжку не внесено.
Лише після завершення стажування
відповідач звернулася до
Дрогобицького міськрайонного центру
зайнятості про надання їй статусу
безробітної, а безкоштовне стажування
не може впливати на призначення та
виплату допомоги з безробіття. Просила
у задоволенні позову відмовити.
У судовому засіданні 04.02.2014 року, на яке
відповідач не з'явився, суд прийняв до
уваги думку представника позивача щодо
можливості продовжити судовий розгляд
за даною явкою, а також зважив на
дозволені законом строки розгляду
справи, ухвалив на підставі ст. ст. 71, 128
Кодексу адміністративного судочинства
України розглянути справу на підставі
наявних у ній доказів без участі
Суд заслухав пояснення представника
позивача, відповідача, з'ясував
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги і заперечення та ті, які
мають інше значення для вирішення
справи, повно, всебічно та об'єктивно
дослідив докази у справі, та -
ОСОБА_2 01.11.2012 року подала до
Дрогобицького міськрайонного центру
зайнятості заяву про надання статусу
безробітної. В заяві зазначила, що в
даний час не має постійного чи
тимчасового заробітку, в т.ч. за
договорами цивільно-правового
характеру, права на пенсію за віком, у
тому числі на пільгових умовах, на
пенсію за вислугу років або інших
передбачених законодавством доходів,
не є членом ОСГ, не є фермером або
членом сім'ї фермера, що бере участь у
виробництві, не зареєстрована як
фізична особа - підприємець, не
належить до громадян, які забезпечують
себе роботою самостійно /а.с.10/.
У зв'язку із відсутністю для неї роботи,
відповідачу надано статус безробітної
з 01.11.2012 року, що підтверджується
витягом із наказів про прийняття
рішення по особі /а.с. 9/.

З 01.11.2012 року відповідачу призначено
допомогу з безробіття та розпочато її
виплату /а.с.9/.

Відповідно до довідки виданої
Дрогобицьким МЦЗ ОСОБА_2 отримала дохід
за період з 01.11.2012 року по 21.01.2013 року в
сумі 2772,24 грн. /а.с.13/

Дрогобицьким МЦЗ проведено перевірку
щодо періоду перебування відповідача у
трудових відносинах з ТзОВ «Молдедем»,
за результатами якої складено акт № 248
від 24.07.2013 року, в якому зафіксовано, що
відповідач перебувала у трудових
відносинах з 25.09.2012 року із ТзОВ
«Молдедем», звідки звільнена 23.10.2012
року /а.с.5/. Однак, підчас реєстрації у
центрі зайнятості та заповненні
персональної картки № НОМЕР_2
відповідач цього не зазначила /а.с.11/.

Отримавши лист від позивача № 1910/07 від
26.07.2012 року про необхідність повернення
матеріального забезпечення на випадок
безробіття, як допомога з безробіття за
період з 01.11.2012 року по 21.01.2013 року,
відповідач жодним чином не
відреагувала, а відтак, позивач
звернувся із адміністративним позовом
до суду.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 суб'єкти владних
повноважень мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Закону України "Про зайнятість
населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VI, Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000 р. №
1533-ІІІ (у редакціях чинних на момент
виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 3 ст.1 ст. 4 "Про зайнятість
населення", в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах та які, зокрема,
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю. Безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших, передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості, як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Відповідно до вимог п. 2, 3 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Механізм призначення, виплати допомоги
по безробіттю, у т.ч. одноразової для
організації безробітними
підприємницької діяльності, та
обчислення страхового стажу
визначається Порядком надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України № 307 від 20.11.2000 року та
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України за № 915/5136 від 14.12.2000 року.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 вищезазначеного
Порядку допомога по безробіттю, у тому
числі одноразова її виплата для
організації безробітними
підприємницької діяльності надається
застрахованим та незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними. Допомога з
безробіття призначається центрами
зайнятості, на які покладено функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (далі -
центри зайнятості), за місцем
перебування безробітного на обліку і
виплачується в установленому порядку
через банківські установи.

Процедуру реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, територіальним органом
Державної служби зайнятості (далі -
територіальний орган) з метою
отримання ними соціальних послуг
визначається Порядком реєстрації,
перереєстрації безробітних та ведення
обліку осіб, які шукають роботу,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 198 від 20.03.2013 року.

Відповідно до п. 3 цього Порядку
реєстрація безробітних, які
звертаються за сприянням у
працевлаштуванні (далі - реєстрація),
проводиться територіальним органом
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи перебування.

Під час проведення реєстрації
працівник територіального органу
заповнює в Єдиній
інформаційно-аналітичній системі
Державної служби зайнятості
персональну картку, в якій
зазначаються персональні дані
безробітного (прізвище, ім'я та по
батькові, зареєстроване місце
проживання чи перебування, число,
місяць та рік народження,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта (для осіб, які через свої
релігійні переконання відмовилися від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відповідну відмітку в паспорті)),
відомості про останнє місце роботи або
вид діяльності згідно із частиною
першою статті 4 Закону України «Про
зайнятість населення», підстава для
припинення трудових відносин
відповідно до запису в трудовій книжці
або іншого виду діяльності, що
підтверджено документально. Форма
персональної картки та додатки до неї
затверджуються Мінсоцполітики.

Обробка персональних даних
безробітних здійснюється
територіальним органом відповідно до
закону.

Реєстрація проводиться за умови
пред'явлення паспорта громадянина
України або тимчасового посвідчення
громадянина України, облікової картки
платника податків, трудової книжки
(цивільно-правового договору чи
документа, який підтверджує період
зайнятості), а в разі потреби також
військового квитка, диплома або іншого
документа про освіту.

Подання громадянам допомоги по
безробіттю та матеріальної допомоги по
безробіттю, припинення і відкладення
їх виплати в установленому
законодавством порядку є обов'язком
державної служби зайнятості (ч. 2 ст. 19
Закону України "Про зайнятість
населення").

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" функції робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття покладаються на
центр зайнятості Автономної
Республіки Крим, обласні, Київський і
Севастопольський міські, районні,
міськрайонні, міські та районні у
містах центри зайнятості. Виконавча
дирекція Фонду та її робочі органи
контролюють правильність витрат за
страхуванням на випадок безробіття,
проводять розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення в порядку,
встановленому центральними органами
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, державної
податкової політики, Пенсійним фондом
України за погодженням з правлінням
Фонду (п. 5 ч. 2 ст. 12 цієї ж статті).

Згідно з п. 8 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.03.2009
року за № 232/16248 У разі неможливості
вручення повідомлення про
необхідність повернення коштів з
підстав, передбачених абзацом першим
пункту 132 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.08.2002 № 1155, відмови особи чи
роботодавця повернути кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Таким чином, оскільки в процесі
проведення перевірки виявлено, що
відповідач перебувала у трудових
відносинах із ТзОВ «Молдедем» з 25.09.2012
року, звідки звільнена 23.10.2012 року за
власним бажанням, та не вказала про цей
факт у заяві і персональній картці
/а.с.10-11/, допомога з безробіття
виплачена їй безпідставно, а відтак,
позивачем надіслано ОСОБА_2 листа про
повернення незаконно отриманої
допомоги з безробіття /а.с.12/.

Однак, в судовому засіданні відповідач
не погодилася з вимогами позивача, та
заявила, що проходила стажування у
санаторії «Молдова» SPA - центрі «Wellness &
SPA» з метою подальшого
працевлаштування у цьому санаторії.
Зазначила, що впродовж стажування
трудова книжка відповідача перебувала
у адміністрації санаторію «Молдова» SPA
- центрі «Wellness & SPA», жодних записів в
трудову книжку не внесено, а
безкоштовне стажування не може
впливати на призначення та виплату
допомоги з безробіття.

На підтвердження своєї позиції
відповідач подала трудову книжку, в
якій дійсно відсутні записи про
трудові відносини з ТОВ "Молдедем", а
останнім місцем роботи перед
отриманням допомоги з безробіття
зазначено ПрАТ «СГК «Дніпро - Бескид», з
якого звільнена 14.09.2012 року на підставі
п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін
/а.с.31-33/.

Проте, позивачем до матеріалів справи
долучено заяви ОСОБА_2 про прийняття та
звільнення з роботи, а також копії
платіжних відомостей на отримання
заробітної плати № НЗП-00020 за вересень
2012 року та № НЗП-000019, № НЗП-000023 за
жовтень 2012 року, з яких судом
встановлено, що ОСОБА_2 подавала заяву
ТОВ "Молдедем" з проханням про
прийняття на роботу на посаду
адміністратора з 25.09.2012 року, заяву про
звільнення з роботи за власним
бажанням 23.10.2012 року, та отримувала
протягом відповідного періоду
заробітну плату /а.с.38-40/.

Отже, покликання відповідача про те, що
після звільнення з ПрАТ «СГК «Дніпро -
Бескид» вона не перебувала в трудових
відносинах з іншими роботодавцями не
відповідають дійсності.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.4 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності виплата допомоги по
безробіттю особам, звільненим з
останнього місця роботи чи служби за
власним бажанням без поважних причин, у
перші 90 календарних днів не
здійснюється. Виплата допомоги таким
особам починається з 91 календарного
дня у розмірі 80 відсотків до
визначеного розміру.

Таким чином, суд бере до уваги
покликання позивача про те, що оскільки
відповідач звільнена з останнього
місця роботи ТОВ "Молдедем" 23.10.2012 року
за власним бажанням без поважних
причин, виплата допомоги могла бути
призначена їй з 91 календарного дня.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що покликання відповідача
спростовані належними доказами у
справі, а позовні вимоги Дрогобицького
РЦЗ є законними, обґрунтованими та слід
задовольнити.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 94 КАС
України не підлягають стягненню з
відповідача судові витрати, здійснені
позивачем - суб'єктом владних
повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Дрогобицького міськрайонного
центру зайнятості отриману допомогу з
безробіття у сумі 2772 (дві тисячі сімсот
сімдесят дві гривні) грн. 24 коп.

3. Судові витрати зі сторін не
стягувати.

Постанова може бути оскаржена, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано о 15.40 год. 08.02.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.