Справа № 279/6833/13-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Лешко
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
УХВАЛА

іменем України

"05" лютого 2014 р.
Справа № 279/6833/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Хаюк Т.В. ,

за участю ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області на постанову
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від "11" листопада
2013 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області про
стягнення коштів, ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 11.11.2013 року позов ОСОБА_3
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області (далі - УПФ) щодо
недоплати ОСОБА_3 підвищення до пенсії
та додаткової пенсії, передбачених
ст.ст.39, 50 ЗУ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(далі - Закон №796-ХІІ). Зобов'язано УПФ
здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_3
недоплачених коштів, передбачених ст.39
Закону №796-ХІІ, в розмірі двох
мінімальних заробітних плат щомісячно,
за період з 01.01.2009 року по 22.07.2011 року, з
врахуванням проведених виплат та зміни
розміру мінімальної заробітної плати у
вказаний період. Зобов'язано УПФ
провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії ОСОБА_3, згідно
діючого законодавства, відповідно до
вимог ст.50 Закону №796-ХІІ, як інваліду
другої групи - у розмірі 75% від
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 01.01.2009 року по 23.02.2009 року, а за періоди:
з 24.02.2009 року по 25.11.2010 року та з 20.05.2011
року по 22.07.2011 року - у розмірі 100% від
мінімальної пенсії за віком, як
інваліду першої групи, з урахуванням
проведених виплат та зміни розміру
мінімальної пенсії, передбаченого ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
стра хування". В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить вказану постанову скасувати та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 відноситься до 1 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, проживає на
території зони гарантованого
добровільного відселення, до 24.02.2009 р.
був інвалідом 2-ї групи, а з 24.02.2009 р. йому
встановлена перша група інвалідності
довічно. В спірний період позивач
отримував підвищення до пенсії та
додаткову пенсію, передбачені ст.ст.39, 50
Закону України „Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", проте у менших розмірах,
відповідно до постанов КМУ: №530 від
28.05.2008р. та № 836 від 26.07.1996 року

Згідно із статтею 39 Закону №796-ХІІ
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати.

Відповідно до ст. 50 Закону №796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, яким
встановлено інвалідність 2-ї групи,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
для інвалідів 1-ї групи - 100 % мінімальної
пенсії за віком.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З огляду на зазначене, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що у 2009
- 2011 роках відповідач був зобов'язаний
нараховувати позивачу додаткову
пенсію та підвищення до пенсії,
виходячи із розмірів, визначених
ст.ст.39, 50 ЗУ „Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не керуватися постановами Кабінету
Міністрів України, які є підзаконним
нормативними актами.

Вихідним критерієм обрахунку
державної і додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно ст.28 ЗУ „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
впливають на правильність прийнятого
рішення. Постанову суду прийнято з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для її
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від "11" листопада
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "05" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області вул.
Ольжича,7,м.Житомир,10003