Справа № 2а-/0370/3147/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 р.
Справа № 147169/11/9104
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство» на
ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року про залишення без розгляду
позовної заяви Приватного
акціонерного товариства «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство» до
відділу Державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції, Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиції», Луцької філії Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиції» про визнання
недійсним проведення прилюдних торгів
з реалізації арештованого нерухомого
майна,

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство»
14.11.2011 року звернулося в суд з
адміністративним позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Любомльського районного управління
юстиції, Приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиції», Луцької філії Приватного
підприємства «Спеціалізоване
підприємство «Юстиції», в якому
просило визнати недійсним проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, а саме:
будівлі столової (літера Б-1) загальною
площею 311,9 м.кв., що знаходиться за
адресою: Волинська область, м. Любомль,
вул. Дружби, 93, які відбулись 22.07.2011 року.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року позовну заяву залишено без
розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ПрАТ «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
процесуального права.

Зазначає, що у разі заперечення однією
із сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.

Вказує, що статтею 58 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, у разі незгоди з оцінкою,
визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Враховуючи вище наведене ПрАТ
«Любомльське РТП» очікувало
проведення рецензування судовим
виконавцем, яке можливо було оскаржити
тільки після отримання повідомлення
про проведення рецензування
нерухомого майна з ВДВС Любомльського
РУЮ. Залишаючи позовну заяву без
розгляду суд унеможливив скористатися
своїми процесуальними правами.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
ухвалу суду першої інстанції скасувати
і справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду з
таких підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву
суд першої інстанції виходив з того, що
наведені обставини, що зумовили
пропуск позивачем строку на звернення
до суду не є об'єктивно непереборними,
не пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення відповідних дій
та повністю залежать від волевиявлення
позивача, тому суд прийшов до висновку,
що хоча позивачем подано клопотання
про поновлення строку звернення до
адміністративного суду, проте належних
та допустимих доказів поважності
причин пропуску строків на звернення
до суду, позивачем не наведено, відтак,
не знайшов підстав для поновлення
строку звернення до адміністративного
суду, з чим колегія суддів не
погоджується і вважає, що дане рішення
не відповідає нормам процесуального
права та фактичним обставинам справи.

Згідно ч.1, 3 ст.62 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині восьмій
статті 57 цього Закону, здійснюється
шляхом його продажу на прилюдних
торгах, аукціонах або на комісійних
умовах. Майно передається на
реалізацію за ціною та в порядку,
визначеними статтею 58 цього Закону.

Частиною 4 статті 58 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі заперечення однією із сторін
проти результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності -
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Як зазначено позивачем в апеляційній
скарзі згідно висновку оцінювача
вартість арештованого майна становить
37 752,00 гривень. Не погодившись з
результатами оцінки позивачем було
подано заперечення вих..№47 від 13.05.2011
року про невідповідність оціни щодо
ринкових цін на Україні, а саме
столової (літера Б-1) загальною площею
311,9 м.кв., що знаходиться за адресою
Волинська область, м. Любомль, вул.
Дружби, 93, з клопотанням призначити
рецензування звіту про оцінку майна.

Не отримавши оцінки, визначеної за
результатами рецензування, яку позивач
міг оскаржити в судовому порядку, йому
стало відомо про проведення прилюдних
торгів 28.07.2011 року.

Відповідно до ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Проаналізувавши подане позивачем,
разом з позовною заявою, клопотання про
поновлення строку звернення до суду,
колегія суддів вважає, що наведені
обставини, що зумовили пропуск строку
на звернення до суду є об'єктивно
непереборними, пов'язані з дійсними
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного вчинення відповідних
дій та такими, що не залежать від
волевиявлення позивача.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку про
поважність причин пропуску строку
звернення до суду, відповідно рішення
судом першої інстанції прийнято з
порушенням норм процесуального права.

У відповідності до ст.69 ч.1, 2 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст.204 ч.1, 4 КАС України підставами
для скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, невірно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив незаконне рішення з порушенням
норм процесуального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду і така підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199 п.3, 204 п.1, 4, 205
ч.1 п.6, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство»
задовольнити частково.

Ухвалу Волинського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року у справі №2а/0370/3147/11 скасувати і
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей