Справа № 2а/0570/3445/11
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/58119/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом Макіївського
міського центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_4 про
стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2011 року Макіївський міський
центр зайнятості - робочий орган
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про стягнення з
останньої коштів, виплачених як
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття, в сумі 4618,56 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року, позов задоволено.

Задовольняючи позов, суди прийшли до
висновку, що у зв'язку з
неповідомленням відповідачкою під час
реєстрації в службі зайнятості про
нескасовану реєстрацію її як фізичної
особи-суб'єкта підприємницької
діяльності, вона безпідставно отримала
статус безробітного й, як наслідок,
незаконно отримувала матеріальне
забезпечення за нормами Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", яке підлягає поверненню за
весь час її перебування на обліку в
центрі зайнятості як безробітної.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідачка звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просила рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 07.05.2009р. ОСОБА_4
звернулась до позивача з заявою про
надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю,
вказавши в заяві, що на час звернення
вона не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається й пенсії не
отримує.

Наказом Макіївського міського центру
зайнятості від 07.05.2009р. №НТ090507
відповідачці надано статус
безробітної та призначено допомогу по
безробіттю, виплату якої фактично
розпочато 05.08.2009р. (наказ №НТ090805 від
05.08.2009р.).

29.04.2010р. до Макіївського центру
зайнятості надійшла заява
відповідачки з проханням зняти її з
обліку у зв'язку з відмовою від послуг
служби зайнятості й наказом від 29.04.2010р.
№НТ100429 відповідач припинив виплату
позивачці допомоги по безробіттю.

Всього згідно з довідкою про доходи за
період з 07.05.2009р. по 28.04.2010р.
відповідачці було виплачено 4618,56грн.
допомоги по безробіттю, починаючи з
серпня 2009р. по квітень 2010р.

Актом Макіївського міського центру
зайнятості №115 від 15.09.2010р. встановлено,
що відповідачка у період перебування
на обліку в центрі зайнятості як
безробітна була зареєстрована як
фізична особа-підприємець, про що не
повідомила службу зайнятості.

Згідно з довідкою з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 16.06.2009р. до реєстру
внесено відомості про державну
реєстрацію припинення діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за її
рішенням.

20.09.2010р. позивачем було прийнято наказ
№752 про повернення відповідачкою
отриманої допомоги по безробіттю в
сумі 4618,56 грн.

Відповідно до листа від 22.09.2010р. №04-11/7456
позивач повідомив відповідачку про
необхідність напротязі 15 календарних
днів з дня отримання повідомлення
повернути незаконно виплачену
допомогу по безробіттю у розмірі 4618,56
грн.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 року №1533-ІІІ
(далі - Закон №1533-ІІІ) Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління страхуванням на випадок
безробіття, провадження збору та
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно з ч.2 ст.12 Закону №1533-ІІІ функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991р. №803-XII
(далі - Закон №803-XII) безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Пунктом "б" частини 3 статті 1 Закону
№803-XII в Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах та які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Згідно із Законом України "Про
зайнятість населення" підприємці
належать до зайнятого населення, а тому
для набуття статусу безробітного
відповідачка не повинна бути
зареєстрована як фізична особа -
підприємець.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.46 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця
проводиться, зокрема, у разі прийняття
фізичною особою - підприємцем рішення
про припинення підприємницької
діяльності.

Згідно із частинами 1, 7, 9, 15 та 16 статті 47
вказаного Закону для внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
рішення фізичної особи - підприємця
щодо припинення нею підприємницької
діяльності фізична особа - підприємець
або уповноважена нею особа повинні
подати державному реєстратору
(надіслати рекомендованим листом з
описом вкладення) заяву про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем та документ, що
підтверджує внесення плати за
публікацію повідомлення про прийняття
фізичною особою - підприємцем рішення
щодо припинення підприємницької
діяльності.

Державний реєстратор за відсутності
підстав для залишення документів, які
подані для внесення до Єдиного
державного реєстру запису про рішення
фізичної особи - підприємця щодо
припинення нею підприємницької
діяльності, без розгляду зобов'язаний
не пізніше наступного робочого дня з
дати надходження цих документів внести
до Єдиного державного реєстру запис
про рішення щодо припинення нею
підприємницької діяльності та в той же
день передати органам статистики,
державної податкової служби,
Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування повідомлення
про внесення такого запису.

Для проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням фізична особа - підприємець
або уповноважена нею особа не раніше
двох місяців з дати публікації
повідомлення у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації
подає державному реєстратору особисто
(надсилає рекомендованим листом з
описом вкладення) або через
уповноважену особу такі документи:
заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням; свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця;
довідку відповідного органу державної
податкової служби про відсутність
заборгованості по податках, зборах
(обов'язкових платежах); довідку
відповідного органу Пенсійного фонду
України про відсутність
заборгованості; довідки відповідних
органів фондів соціального
страхування про відсутність
заборгованості або про те, що вона не
перебувала на обліку.

За відсутності підстав для залишення
документів без розгляду державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем є датою державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем.

Строк державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем не повинен
перевищувати два робочих дні з дати
надходження документів для проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем.

Таким чином, зі змісту наведеної норми
Закону вбачається, що реєстрація
припинення підприємницької
діяльності, навіть в разі чіткого та
добросовісного виконання самим
підприємцем вимог Закону, - це досить
тривалий в часі процес.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачкою, зокрема, до Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та Пенсійного
фонду України подавались заяви про
зняття її з реєстрації й згідно з
довідками останніх відповідно №20-04-1490
від 26.12.2006р. та №7256/11 від 22.12.2006р.
відповідачку було знято з обліку у
вказаних фондах.

Також, 22.12.2006р. Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України видано
відповідачці довідку про відсутність
заборгованості, а згідно з довідкою ДПІ
у Червоногвардійському районі
м.Макіївки Донецької області №398/172 від
25.04.2005р. про результати документальної
невиїзної перевірки відповідачки в
останньої відсутня заборгованість по
податках і зборах.

Крім того, відповідно до квитанції №1
від 22.04.2005р. відповідачкою було
сплачено 50,00 грн. за закриття наявного у
банку (Донецькому РУ Приватбанку)
рахунку.

За наведеного, судова колегія
приходить до висновку, що ОСОБА_4 перед
зверненням до позивача за наданням
статусу безробітної добросовісно та у
повному обсязі виконано всі дії,
передбачені чинним законодавством, для
припинення підприємницької
діяльності, що виключає здійснення
останньої, а тому підстави для
задоволення позову щодо стягнення з
неї отриманих сум допомоги по
безробіттю відсутні.

До того ж, як вже вказувалось в цій
постанові, фактично виплата
відповідачці допомоги була розпочата
лише з 05.08.2009р., тобто вже після внесення
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про державну
реєстрацію припинення діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
(16.06.2009р.).

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини встановлені повно та
правильно, але допущена помилка в
застосуванні норм матеріального права,
суд касаційної інстанції згідно зі
статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України скасовує рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
й ухвалює нове рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.