Справа № 2а/1522/6267/11
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2014 р.Справа № 2а/1522/6267/11

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Турецький О.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука
В.О.

суддів - Семенюка
Г.В.

- Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 01 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними
вимогами в яких просив визнати
незаконними дії Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
міста Одеси з відмови у проведенні
перерахунку розміру основної пенсії як
інваліду 2 групи, учасник) ліквідації
аварії на ЧАЕС 1 категорії з розрахунку
8-ми мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії як постраждалому
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії
інваліду 2 групи за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної
пенсії за віком та зобов'язання
перерахувати і виплатити розмір
основної пенсії з 01.01.2000 року з
розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за
віком, додаткової пенсії як
постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС
1 категорії інваліду 2 групи за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від
мінімальної пенсії за віком виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого Законами України на
відповідні роки.

Позовні вимоги мотивовані тим. що він
визнаний постраждалим внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії та з 11.10.1999 року є інвалідом 2
групи безстроково, в зв'язку з чим,
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, потерпілих унаслідок аварії
на Чорнобильській АЕС» його пенсія
повинна бути не менше восьми
мінімальних пенсій за віком. Також,
згідно статті 50 цього Закону, інвалідам
II групи, віднесеним до 1 категорії .
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком. Виплата додаткової пенсії
відповідно до статті 53 зазначеного
Закону здійснюється повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 01 листопада 2011 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Одеси у
непроведенні виплат розміру основної
пенсії ОСОБА_2 як інваліду II групи,
учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І
категорії з розрахунку 8-ми мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії як
постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС
1 категорії інваліду 2 групи за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від
мінімальної пенсії за віком виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для осіб
які втратили працездатність .
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
міста Одеси перерахувати та призначити
ОСОБА_2 розмір основної пенсії як
інваліду II групи, учаснику ліквідації
аварії на ЧАЕС І категорії, з
розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за
віком виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність, встановленого
законами України на відповідні роки та
додаткову пенсію як постраждалому
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії
інваліду 2 групи за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб які
тратили працездатність, встановленого
законами України на відповідні роки,
забезпечивши відповідні виплати з
відрахуванням раніше виплачених сум
починаючи з 01.01.2000 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а
також враховуючи те що в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
справи, - дійшла висновку про
можливість розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що позивач є інвалідом 2
групи віднесений до 1 категорії.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що позивач має право на
нарахування та виплату пенсії по
інвалідності у розмірах, визначених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49 названого Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Згідно ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону (в
редакції до 28 грудня 2007 року), особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»у вказаній
редакції встановлено, що розмір пенсії
для інвалідів другої групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, в усіх випадках не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»статтю 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»викладено в новій редакції,
відповідно до якої особам, віднесеним
до категорії 1 - інвалідам II групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 20 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Цим же Законом
викладено в новій редакції і статтю 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до якої у всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по II групі інвалідності - 120
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10 рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
що стосуються виплат, встановлених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) та втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Із врахуванням викладеного позивач, як
постраждалий від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС першої категорії та
інвалід ІІ групи, з 22 травня 2008 року мав
право на отримання державної пенсії в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, передбаченому ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»(в редакції до 28 грудня 2007
року), та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком,
передбаченому ч. 1 ст. 50 зазначеного
Закону у названій редакції.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору. Крім того, це право гарантується
ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Однак, колегія суддів звертає увагу на
те, що судом першої інстанції не взято
до уваги положення ст. 99 КАС України
відповідно до якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи, що позивач звернувся з
адміністративним позовом 17 жовтня 2011
року, його позовні вимоги підлягають
задоволенню з 17 квітня 2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
аміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Також колегія суддів погоджується із
позицією суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для зазначення на
момент судового розгляду справи у суді
першої інстанції кінцевої дати
періоду, за який позов підлягає
задоволенню.

Колегія суддів виходить з того, що з
самого визначення поняття пенсії
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу. Цей вид
виплат не є строковим, а тому не може
бути призначений на певний строк. У
цьому випадку визначається лише дата, з
якої особа має право на отримання
пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий
термін або строк, на який призначається
пенсія, не може встановлюватись,
оскільки це суперечить самому
визначенню та суті пенсії. Тому виплату
пенсії не може бути обмежено будь-яким
кінцевим терміном або строком,
оскільки це б обмежувало право особи на
отримання державної пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка повинна
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або календарного строку виплати
пенсії, до настання обставин, з якими
закон пов'язує припинення виплати
такої пенсії чи виплату її в іншому
розмірі.

Зазначена позиція суду апеляційної
інстанції узгоджується із позицією
Верховного Суду України, викладеною у
постанові від 19 березня 2013 року у
справі №21-53а13.

Згідно ч. 4 ст.202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Враховуючи, що судом першої інстанції
допущено порущення норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги,
скасування постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
по справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 207,212,254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси -
задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 01 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про перерахунок пенсії, - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
перерахунок пенсії, - задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі міста Одеси у
непроведенні виплат розміру основної
пенсії ОСОБА_2 як інваліду II групи,
учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС І
категорії з розрахунку 8-ми мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії як
постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС
1 категорії інваліду 2 групи за шкоду
заподіяну здоров'ю у розмірі 75% від
мінімальної пенсії за віком виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для осіб
які втратили працездатність .

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі
міста Одеси перерахувати та призначити
ОСОБА_2 розмір основної пенсії як
інваліду II групи, учаснику ліквідації
аварії на ЧАЕС І категорії, з
розрахунку 8-ми мінімальних пенсій за
віком виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб які втратили
працездатність, встановленого
законами України на відповідні роки та
додаткову пенсію як постраждалому
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії
інваліду 2 групи за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% від мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб які
тратили працездатність, встановленого
законами України на відповідні роки,
забезпечивши відповідні виплати з
відрахуванням раніше виплачених сум
починаючи з 17 квітня 2011 року.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Семенюк Г.В.

Коваль М.П.