Справа № 9101/193252/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2013 р. справа № 403/12561/12,
провадження №2а/403/4691/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради на постанову
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року у
справі №403/12561/12; провадження №2а/403/4691/12
за позовом ОСОБА_1 до про
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради
скасування державної реєстрації,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради (далі
по тексту - відповідач), в якому просив
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_2 на Ѕ квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
(а.с.2-4)

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 28 вересня 2012
року відкрито провадження в
адміністративній справі №403/12561/12;
провадження №2а/403/4691/12. (а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що право власності
ОСОБА_2 було скасоване на підставі
рішення суду, яке набрало законної
сили.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня
2012 року у справі №403/12561/12; провадження
№2а/403/4691/12 адміністративний позов
задоволено у повному обсязі. (суддя -
Єлісєєва Т.Ю.) (а.с.26-27)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що підставою для
скасування державної реєстрації права
власності ОСОБА_2 стала ухвала
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 21 червня 2005 року, якою було
скасовано правовстановлюючий документ
ОСОБА_2

Відповідач - Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції у
даній адміністративній справі, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 жовтня 2012 року у справі №403/12561/12;
провадження №2а/403/4691/12 та відмовити у
задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що під час
виконання функцій реєстрації права
власності на нерухоме майно відповідач
виконує виключно реєстраційну функцію,
перевіряючи при ньому відповідність
заявлених прав.

Позивач та відповідач про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представників сторін по справі.

У судовому засіданні, дослідивши
доводи апеляційної скарги та вивчивши
матеріали справи у їх сукупності,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на такі підстави.

Статтею 18 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
предметну підсудність
адміністративних справ.

Частиною 2 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Відповідно до пункту 1.2 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5,
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, державною реєстрацією
прав є офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, а також права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва шляхом внесення
відповідного запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Пунктом 1.3 вищезазначеного
нормативного акту державна реєстрація
прав проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць, обслуговування на території
яких здійснюється БТІ.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єктом владних повноважень
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Виходячи з викладених правових норм,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що Комунальному підприємству
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради на
основі законодавства делеговані
владні повноваження у сфері суспільних
правовідносин, що пов'язані із
здійсненням від імені держави дій щодо
реєстрації прав власності на нерухоме
майно.

Відповідач не відноситься до системи
органів місцевого самоврядування в
розумінні Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Таким чином, враховуючи суб'єктний
склад сторін спору, колегія суддів
приходить до висновку про те, що спір,
який виник між позивачем та
відповідачем у даній справі, підлягав
вирішенню в окружному
адміністративному суді, а не місцевому
загальному суді, як адміністративному,
з огляду на що судом першої інстанції
були порушені правила предметної
підсудності.

Колегія суддів зазначає, що згідно
частини 2 статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Станом на час розгляду справи, Кодексом
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції не наділений
повноваженнями щодо направлення
справи за наслідками розгляду
апеляційної скарги на новий розгляд.

Разом з тим, п.4 ч.1 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

За таких обставин, оскаржуване судове
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з винесенням нового рішення
по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради із заявою щодо
реєстрації права власності на нерухоме
майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням відповідача від 14 вересня 2012
року позивачу відмовлено в державній
реєстрації права власності на
вищезазначений об'єкт нерухомого
майна. Вказане рішення суб'єкта владних
повноважень обґрунтоване, зокрема, тим,
що на Ѕ частину квартири право
власності вже зареєстровано за іншим
власником.

Пунктом 3.4 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року N 7/5, встановлено, що за
результатом розгляду заяви про
державну реєстрацію прав реєстратор
БТІ приймає рішення про державну
реєстрацію прав або відмову в ній.

Підпунктом 3.5.5 пункту 3.5
вищезазначеного положення
встановлено, що реєстратор БТІ
відмовляє у проведенні державної
реєстрації прав, якщо заявлене право
вже зареєстроване.

Виходячи з викладеного, відповідач,
відмовляючи позивачу у державній
реєстрації права на нерухоме майно,
діяв правомірно, дотримуючись чинних
на момент винесення рішення вимог
підпункту 3.5.5 пункту 3.5 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
заявлених позовних вимог.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що сформульовані
позивачем у прохальній частині
позовної заяви вимоги не узгоджуються
з положеннями частини 4 статті 105
Кодексу адміністративного
судочинства, якою встановлено перелік
вимог, які може містити
адміністративний позов.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 19 жовтня 2012 року у
справі №403/12561/12; провадження №2а/403/4691/12
підлягає скасуванню з огляду на
порушення судом першої інстанції
правил предметної підсудності з
ухваленням нової постанови по суті
заявлених позовних вимог про відмову у
їх задоволенні, апеляційна скарга
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,202,205,207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня
2012 року у справі №403/12561/12; провадження
№2а/403/4691/12 - скасувати.

В позові - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 24 грудня 2013
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна