Справа № 2а-3336/09/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2014 р.
Справа № 7081/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції, прокуратури
Івано-Франківської області та фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 04 січня 2011
року по справі за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся 07.12.2009 року в суд з
позовом до Калуської об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень №/0 від 04.12.2008
року, №001161702/2 від 10.07.2009 року, №/0
від 04.12.2008 року та №/0 від 04.12.2008
року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що працівниками
податкового органу при здійсненні
планової перевірки ФОП ОСОБА_1
безпідставно донараховано суми
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності, податку з доходів фізичних
осіб з інших видів діяльності, податку
з реклами. Визначення податкових
зобов'язань з вищезазначених платежів
здійснені без врахування всіх
обставин, які мали значення для
прийняття оскаржуваних рішень, а тому
останні підлягають скасуванню.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 04
січня 2011 року задоволено позовні
вимоги частково. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції №/0 від 04.12.2008 року та
№/2 від 10.07.2009року. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, Калуська об'єднаної державна
податкова інспекція, прокуратура
Івано-Франківської області та ФОП
ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, з яких
із-за порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просять його скасувати та постановити
рішення.

В своїх апеляційних скаргах Калуська
об'єднаної державна податкова
інспекція та прокуратура
Івано-Франківської області в основному
покликається на те, що у періоді, що
перевірявся, позивач здійснював види
діяльності, які не були зазначені в
Свідоцтвах про сплату єдиного податку
на 2005 рік, 2006 рік, 2007 рік та 2008 рік.
Зазначають, що формування валових
витрат проводилась на підставі
банківських виписок та первинних
документів (накладних, актів виконаних
робіт, закупівельних актів), які було
представлено позивачем. Крім того,
податкові розрахунки з податку по
рекламі не проводилися, податок не
сплачувався, а факт не опублікування
рішення Калуської міської ради від
25.12.2003 року №347, не є підставою для
звільнення від сплати податку з
реклами.

Що стосується апеляційної скарги ФОП
ОСОБА_1, то останній просить скасувати
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
04.01.2011 року в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та ухвалити
нове рішення, яким визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення № /0 від
04.12.2008 р. та №/0 від 04.12.2008 р. (з
урахуванням внесених змін рішенням про
внесення змін до рішення про
результати розгляду скарги Державною
податковою адміністрацією в
Івано-Франківській області від 09.07.2009
року за №2628/10/25-019/103 в редакції
податкового повідомлення-рішення за №
001151702/2 від 10.07.2009 року).

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-VI), що є достатнім для
розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційних скарг, вважає за
необхідне їх відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Калуської міської ради 12.12.2003 року та
протягом 2005-2008 років здійснював
підприємницьку діяльність із
застосуванням спрощеної системи
оподаткування за видами діяльності:
«надання послуг у веденні
бухгалтерського обліку і звітності» у
2005 році, «ведення бухгалтерського
обліку та звітності в комплексному
програмному забезпеченні» у 2006-2007
роках, «ведення бухгалтерського обліку
та звітності у програмному
забезпеченні «Підприємництво» у 2008
році.

В період з 03.11.2008 року по 21.11.2008 року
посадовими особами Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції проведено планову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2005 року по 30.08.2008 року.

Згідно висновків перевіряючих
зафіксованих в акті перевірки
встановлено порушення позивачем: - пп.
3.1.1 п. 3 ст. 3, п.4.1, п.4.5 ст. 4, пп. 7.3.1 п.7.3 ст. 7,
п.9.4 ст. 9 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
544908 грн., в тому числі за
жовтень-грудень 2007 року на суму 11548,00
грн., за січень-червень 2008 року - на суму
533360,00грн.; - пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, абзац
«а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», в
результаті чого донараховано податок з
доходів фізичних осіб в сумі 255750,00 грн.;
- ст. 2, ст. 3, п.4.1. ст. 4, ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», в результаті чого
допущено порушення вимог податкового
законодавства з питань своєчасного
перерахування податку з доходів
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності до бюджету
в періоді, що перевірявся на загальну
суму 60513,83 грн.; Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори», Положення про місцеві податки
і збори, затвердженого рішенням
Калуської міської ради від 25.12.2003 року
№347, в результаті чого занижено податок
з реклами на загальну суму 376,86 грн.

За результатами проведеної перевірки
щодо вказаних фактів відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення №/0 від
04.12.2008 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 818892,00 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 544908,00 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 273984,00грн.; податкове
повідомлення-рішення №/0 від
04.12.2008 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем податок з доходів фізичних
осіб з індивідуальних видів діяльності
в сумі 825846,33 грн., в тому числі за
основним платежем в розмірі 314346,33 грн.
та штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 511500,00грн.; податкове
повідомлення-рішення №001161702/2 від
10.07.2009року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем податок з доходів фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності і незалежної професійної
діяльності в сумі 58596,33грн. за основним
зобов'язанням; податкове
повідомлення-рішення №/0 від
04.12.2008 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем податок з реклами в сумі 1403,86
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 376,86 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 1027,
00грн.

Слід погодитися із висновками суду
першої інстанції, що в періоді, що
перевірявся податковим органом,
позивач не був зареєстрований як
платник податку на додану вартість, при
цьому здійснював види діяльності, які
не були зазначені в Свідоцтвах про
сплату єдиного податку за 2005-2008 роки,
крім того ним здійснювались
господарські операції з продажу
(поставки) товарів (євро піддони,
комп'ютери, металопластикові вікна,
матеріали - плита, пісок, гравій,
комплектуючі, лєнта конвеєрна, таль
електрична, кабель), послуг розміщення
реклами, а отже, ФОП ОСОБА_1
здійснювались види діяльності, які не
зазначені в Свідоцтвах платника
єдиного податку.

Відповідно до п.2.3 ст. 2 Закону України
«Про податок на додану вартість» особа
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку у разі, коли загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), у тому числі
з використанням локальної чи
глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню з цим
законом, нарахована (сплачена, надана)
цій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300000,00грн. (без
врахування ПДВ).

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що особами при
встановленні обсягу одержаної виручки
було використано дані, у відповідності
до банківських виписок про рух коштів
на рахунках ФОП ОСОБА_1 та накладних
представлених до перевірки і
встановлено, що позивачем граничний
розмір від здійснення оподатковуваних
операцій, який визначений п.2.3 ст.2
Закону України «Про податок на додану
вартість», досягнуто 28.08.2007 року, про що
висвітлено в додатку №5 до акту
перевірки. Отже, позивач був
зобов'язаний зареєструватись
платником податку на додану вартість
17.09.2007 року, а здійснені дії податкового
органу щодо визначення податкових
зобов'язань зі сплати податку на додану
вартість з цієї дати є правомірними.

Окрім того, колегією суддів
встановлено та не спростовано
позивачем порушення пп.3.1.1 п. 3.1 ст. 3,
п.4.1, 4.5 ст. 4, пп. 7.3.1, п. 7.3 ст. 7, п. 9.4 ст. 9
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до заниження
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств, зокрема, за
жовтень 2007 року в розмірі 1821, 00 грн.,
листопад 2007 року в розмірі 2375,00 грн.,
грудень 2007 року в розмірі 7352,00грн.,
січень 2008 року - в розмірі 134386,00грн.,
лютий 2008 року - в розмірі 136035,00грн.,
березень 2008 року - в розмірі 1945,00грн.,
квітень 2008року - в розмірі 821,00грн.,
травень 2008 року - в розмірі 75965,00 грн.
Відтак, податковим органом правомірно
здійснено визначення податкових
зобов'язань за платежем податок на
додану вартість в розмірі 360 700,00грн.

Варто зазначити, що правомірно, у
відповідності до норм п.1.20.2 ст.1 , п.4.1
ст.4 Закону України «Про податок на
додану вартість» Калуською об'єднаною
державною податковою інспекцією у
зв'язку з непредставленням платником
податків первинних документів, які
підтверджують поставку товарів,
визначених в додатку № 6 до акту
перевірки, а також неможливістю
визначення договірної ціни, було
здійснено визначення звичайної ціни
зазначеного товару за цінами на
аналогічну продукцію станом на 30.06.2008
року. На ринку з продажу ідентичних
товарів - лінолеуму та тафтингового
покриття в м. Калуш - співставними
умовами було здійснення поставки такої
продукції по економічно обґрунтованих
цінах суб'єктами господарювання,
основним видом діяльності яких є
виробництво та поставка лінолеуму,
тафтингового, голкопробивного
покриття в асортименті, нитки
пропіленової. Такими підприємствами,
зокрема, були ТОВ «Вінісін» та ТОВ
«Енія». Отже, податковим органом
правомірно було здійснено визначення
бази оподаткування операцій з поставки
позивачем лінолеуму, тафтингового,
голкопробивного покриття в
асортименті, нитки пропіленової, іншої
продукції, яка наведена в додатку №6 до
акту перевірки, на підставі цін, які
діяли на аналогічну продукцію станом
на 30.06.2008 року.

Правомірними є твердження суду першої
інстанції, що доводи позивача не
спростовують обставини викладені в
акті перевірки щодо правомірності
визначення суми податкового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 544908,00 грн. та
відповідно застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 50%
донарахованих сум - 272454,00 грн. підстави
для скасування податкового
повідомлення-рішення №/0 від
04.12.2008 року відсутні.

Крім того, слід зазначити, що
податковим органом при здійсненні
перевірки виявлено, що позивачем
згідно представлених до перевірки
документів у І півріччі 2008 року
здійснено господарські операції з
придбання товарно-матеріальних
цінностей за готівку у фізичних осіб,
які не зареєстровані суб'єктами
підприємницької діяльності, та які
були оформлені первинними документами,
що зафіксовано актом перевірки та
підтверджуються наявними в матеріалах
справи наданими позивачем для
перевірки письмовими поясненнями від
10.11.2008 року та розписками від 05.11.2008 року
та 14.11.2008 року.

Отже, у відповідності до вимог ст. 9, 17
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» ФОП ОСОБА_1 виступає
податковим агентом та є особою
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з інших доходів
фізичним особам - громадянам ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

В періоді, який охоплений перевіркою,
позивачем здійснено виплату фізичним
особам оподаткованого доходу в сумі
1705000,00 грн. Таким чином, податковим
органом правомірно визначено
податкове зобов'язання та донараховано
податку з доходів фізичних осіб з
індивідуальних видів діяльності в сумі
255750,00 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію в подвійному
розмірі донарахованого зобов'язання в
сумі 511500 грн., оскільки встановлений
факт порушення позивачем п.8.1.1,8.1.2 п. 8.1
ст. 8, п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» в
судовому засіданні не спростований,
тому немає підстав для скасування
податкового повідомлення - рішення
№/0 від 04.12.2008 року.

Що стосується прийнятого податковим
органом податкового
повідомлення-рішення №001161702/2 від 10.07.2009
року, то у відповідності до вказаного
рішення, на підставі акта перевірки
№2288/17-02/НОМЕР_1 від 21.11.2008 року ФОП
ОСОБА_1 визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності в
сумі 58596,33грн. за основним
зобов'язанням, оскільки встановлено, що
позивачем у періоді, що перевірявся
здійснювались види діяльності, які не
були зазначені у Свідоцтвах про сплату
єдиного податку за 2005-2008роки.

Вбачається, що позивачем не надавалися
належні документально підтверджені
витрати, що враховуються при
розрахунку податку, а тому податковим
органом валові витрати були
розраховані неправомірно, без
врахування положень додатку 6
Інструкції про визначення фактичних
витрат при оподаткуванні доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, у 25%
відношенні від суми валового доходу.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Отже, податковим органом
невірно визначено розмір
оподатковуваного доходу, що призвело
до невірного визначення податкового
зобов'язання з платежу податок з
доходів фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності.

Проаналізувавши вищевикладене,
колегія суддів вважає правомірними
твердження окружного суду, що
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення №001161702/2 від 10.07.2009
року без врахування всіх обставин, які
мали значення для його прийняття,
відтак є протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення №/0 від
04.12.2008 року, то таке слід вважати
неправомірними та таким, що підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Оскільки перевіркою, проведеною
податковими органом було встановлено,
що з 01.07.2005 року по 30.08.2008 року позивачем
було надано послуги з розміщення
реклами на площинах суб'єктам
господарювання ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП
ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8 та одержано від них
оплату за такі послуги в загальному
розмірі 75370,00грн., а протягом періоду, в
якому надавались вказані послуги, до
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції податкові
розрахунки податку з реклами не
надавались та податок з реклами не
сплачувався, відтак на підставі
Положення про місцеві податки і збори,
затвердженого рішенням Калуської
міської ради від 25.12.2003 року за №347
стороною відповідача було прийнято
відповідне рішення про заниження
позивачем податкового зобов'язання на
суму 346,86 грн. та спірним рішенням
застосовано до відповідача штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1027,00грн.

Однак, безпідставним є посилання
представника відповідача на рішення
Калуської міської ради від 25.12.2003 року
за №347, оскільки таке хоч було
розміщено на офіційному сайті
Калуської міської ради, проте у
встановленому законом порядку не
оприлюднювалось.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги в цілому суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Калуської об'єднаної
державної податкової інспекції,
прокуратури Івано-Франківської
області та фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 залишити без задоволення,
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 04
січня 2011 року по справі №2а-3336/09/0970, без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Н.Г.
Левицька

В.П. Сапіга