Справа № 872/15559/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"23" січня 2014 р.справа № 2а-5719/11(2а/334/225/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєвої Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 жовтня 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради

про визнання дій протиправними та
зобов'язання виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 жовтня 2013 року
провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення, було закрито
на підставі п.5 ч.1 ст. 157 КАС України в
зв'язку з ліквідацією підприємства, а
саме, Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
адміністрації Запорізької міської
ради.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції про закриття провадження у
справі, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати ухвалу
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 жовтня 2013 року, як
прийняту з порушенням процесуального
права, та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги
посилалася на те, що в даному випадку
спірні правовідносини допускають
правонаступництво, а тому суд першої
інстанції відповідно до приписів ст. 52
КАС України повинен був не закривати
провадження по справі, а залучити
належного відповідача. (а.с.83-85)

Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району
заперечувало проти задоволення
апеляційної скарги. Зазначали, що
ліквідоване управління не можна
замінити стороною, яка не існувала та
не виплачувала позивачу допомогу,
розмір якої оспорюється. До того ж,
новостворене підприємство не є
правонаступником ліквідованого, що
підтверджується рішенням Запорізької
міської ради № 6 від 18.02.2011 р., а тому
відповідні відомості про виплачені
кошти ліквідованим управлінням за
спірні роки у них відсутні. (а.с.97)

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, до судового засідання не
з'явились, клопотань про розгляд справи
за їх участі до суду не надходило, а
тому, відповідно до ст. 41 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Закриваючи провадження у справі суд
першої інстанції виходив з того, що 22
вересня 2011 року до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис про
припинення юридичної особи Управління
праці та соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради в результаті
ліквідації, а Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району не є
правонаступником ліквідованого
управління.

Колегія судів не може погодитися з
таким висновком суду, з наступних
підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Суд першої інстанції керувався лише
інформацією, наданою Управлінням праці
та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Ленінському району у листі № 7511/01 від
13.09.2013 р., з якої випливає, що вказане
управління не є правонаступником
ліквідованого до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної адміністрації
Запорізької міської ради. (а.с.75)

Разом з тим, приймаючи рішення по
справі, судом першої інстанції не було
витребувано та досліджено статут
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Ленінському району, в якому
являється дана юридична особа
правонаступником будь-якої іншої.

Крім того, відповідно до пункту 9
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2008 року № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» при визначенні процесуального
правонаступництва судам слід виходити
з того, хто є правонаступником у
спірних правовідносинах, та
враховувати, що якщо під час розгляду
адміністративної справи буде
встановлено, що орган державної влади,
орган місцевого самоврядування,
рішення, дії чи бездіяльність яких
оскаржуються, припинили свою
діяльність, то в такому випадку суду
необхідно залучити до участі у справі
їх правонаступників. У випадку ж
відсутності правонаступників суду
необхідно залучити до участі у справі
орган, до компетенції якого належить
вирішення питання про усунення
порушень прав, свобод чи інтересів
позивача. Аналогічної позиції
дотримується і Вищий адміністративний
суд України відповідно до ухвали від 30
жовтня 2012 року по справі № К/9991/16974/12.

Виходячи з положень статей 55, 56
Конституції України, у будь-якому разі
у даному випадку спірні правовідносини
допускають правонаступництво, а тому
відмова у відкритті або закриття
провадження у справі з підстав
ліквідації суб'єкта владних
повноважень є неприпустимими.

Статтею 52 КАС України визначено дії
суду першої інстанції щодо заміни
неналежної сторони у справі. Так,
відповідно до частини першої вказаної
статті суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.
Відповідно до частина третьої статті 52
КАС України, якщо позивач не згоден на
заміну відповідача іншою особою, суд
може залучити цю особу як другого
відповідача.

Таким чином, суд першої інстанції
повинен був не закривати провадження
по справі, а залучити належного
відповідача.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга з
вимогою про скасування ухвали підлягає
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню
з направленням справи до того ж суду
для продовження її розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 199, п.4 ч. 1 ст. 204,
ст.ст. 205, 206 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 11 жовтня 2013 року -
скасувати, справу направити до того ж
суду для продовження розгляду.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає, оскільки не перешкоджає
провадженню по справі.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко