Справа № 2а/2570/4498/11
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/15817/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду
України про визнання вимоги, виклику,
повідомлення-розрахунку, таблиці та
рішення нечинними за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвали
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 лютого 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до Пенсійного фонду
України про визнання вимоги, виклику,
повідомлення-розрахунку, таблиці та
рішення нечинними.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року відмовлено у відкритті
провадження по справі, на підставі п.1
ч.1 ст.109 КАС України, у зв'язку з тим, що
дану позовну заяву не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01 вересня
2011 року позовну заяву позивача про
визнання вимоги,
повідомлення-розрахунку та рішення
нечинними залишено без руху, з наданням
позивачу строку до 15 вересня 2011 року
для виправлення недоліків шляхом
надіслання на адресу суду у
відповідності до п.5 ч.1 ст.106 КАС України
заяви про поновлення строку звернення
до суду, а також уточнення кола
відповідачів або позовних вимог.

Не погоджуючись із ухвалами суду
першої інстанції, позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначених вище
рішень.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, ухвали суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалами суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається, що позивач
звернувся до суду з позовною заявою до
Пенсійного фонду України про визнання
нечинними вимоги №258 від 14 січня 2011
року про сплату боргу в сумі 783,66 грн.;
рішення щодо пред'явлення
повідомлення-розрахунку №112 від 14
січня 2011 року на суму 783,66 грн.; виклику
по виконавчому провадженню дільниці №5
Центрального відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції з питань
сплати боргу в сумі 783,66 грн.; таблиці 2
про «Нарахування внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (єдиний податок,
фіксований податок)» в сумі 1994,40 грн. за
2010 рік; рішення про результати розгляду
скарги №8030/09-10 від 20 квітня 2011 року в
частині встановлення для позивача, як
підприємця-спрощенця, ставки збору в
розмірі 33,2% від мінімальної заробітної
плати на 2010 рік з 01 січня 2010 року, в сумі
3538,80 грн. за повний 2010 рік.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відмовляючи у відкритті провадження по
даній справі, суд обґрунтовано вказав
на те, що виклик по виконавчому
провадженню та таблиця про
«Нарахування внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування» не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень в розумінні ст..17
КАС України, вони не створюють
юридичних наслідків для позивача у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення та не створюють
правовідносин, що можуть бути
предметом спору, на них не
розповсюджується юрисдикція
адміністративних судів.

Згідно ст..99 КАС України для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня. Коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на « підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Відповідно до ст.. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків. Установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд, у своєму рішенні, вірно вказав на
те, що з наведеної норми вбачається, що
адміністративний позов підлягає
залишенню без розгляду лише в тому
разі, коли суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку. У разі відсутності
заяви про поновлення строку звернення
до адміністративного суду суддя
повинен діяти в порядку, встановленому
ст..ст.106, 108 КАС України.

Судом встановлено, що адміністративний
позов поданий до Чернігівського
окружного адміністративного суду 30
серпня 2011 року. Оскаржувані позивачем
вимога та повідомлення-розрахунок
прийняті 14 січня 2011 року, остаточне
рішення за результатами оскарження
Пенсійним фондом України прийнято 20
квітня 2011 року, однак, позивачем заяви
про поновлення строку звернення до
суду не надано, не обґрунтовано
поважності причин пропуску строку
звернення до суду.

За таких обставин, суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанції щодо
залишення позову в частині визнання
вимоги, повідомлення-розрахунку та
рішення нечинними без руху на підставі
ст.108 КАС України з наданням позивачу
строку для усунення недоліків позовної
заяви шляхом надання до суду заяви про
поновлення строку звернення до суду та
уточнення кола позивачів або позовних
вимог.

З огляду на викладене, ухвали суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, ухвали Чернігівського
окружного адміністративного суду від 01
вересня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді