Справа № 2а-391/10
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м.
Київ К/800/50042/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Зайця В.С., Калашнікової О.В.,
Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на постанову Нововолинського
міського суду Волинської області від 15
листопада 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року у справі № 2а-391/10 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Нововолинської
міської ради, треті особи: відділ
Держкомзему у м. Нововолинську
Волинської області, закрите акціонерне
товариство "Науково-виробниче
підприємство "Технічне бюро кадастру"
про визнання неправомірними дій, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися в суд з позовом до
Нововолинської міської ради, треті
особи: відділ Держкомзему у м.
Нововолинську Волинської області,
закрите акціонерне товариство
"Науково-виробниче підприємство
"Технічне бюро кадастру", в якому
просили: визнати дії Нововолинської
міської ради щодо відмови в наданні
ОСОБА_1 земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку в АДРЕСА_1
неправомірними; стягнути з
Нововолинської міської ради в користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі
сплаченої вартості робіт по виконанню
топографо-геодезичної зйомки
земельної ділянки в АДРЕСА_1 на суму
3549,10 грн.; стягнути з Нововолинської
міської ради на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
протягом 2 років чиновники міської ради
не вирішували питання позивачів, а їх
відповіді на звернення протирічать
одна одній. Позивачі посилаються на
Конституцію України, Земельний кодекс
України, ст.ст. 74, 77 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Постановою Нововолинського міського
суду Волинської області від 15
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року, відмовлено в задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просять
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з копій заяв від 5
березня 2007 року, від 18 лютого 2008 року
вбачається, що ОСОБА_2 зверталася до
Нововолинської міської ради в
інтересах ОСОБА_1 по питанню виділення
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку та повернення 3549,10
грн., а 2 липня 2007 року ОСОБА_1 звертався
до Нововолинської міської ради по
питанню виділення земельної ділянки,
що також підтверджується копіями
карток обліку особистого прийому
громадян. Відповідно до протоколів
сесії Нововолинської міської ради від
26 березня 2008 року, 15 жовтня 2008 року, 25
березня 2009 року, ОСОБА_1 відмовлено у
наданні земельної ділянки для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд у зв'язку з тим, що
генеральним планом міста земельна
ділянка в районі вул.
Гірняцька-Волинська в м.
Новововолинську передбачена для
будівництва технічних споруд
(електропідстанції).

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_1 рішення
Нововолинської міської ради від 26
березня 2008 року, 26 жовтня 2008 року, 25
березня 2009 року про відмову у виділенні
земельної ділянки під забудову в
районі вулиць Волинська-Гірняцька в м.
Нововолинську не оскаржували, інші
рішення по даному питанню на сесії
Нововолинської міської ради не
приймалися, а тому і підстав для
визнання дій відповідача
неправомірними немає.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Відповідно п. 12 розділу X "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
до розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно з вимогами ч.1 та 2 ст.83
Земельного кодексу України землі, які
належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Відповідно ч.1 ст.84 Земельного кодексу
України у державній власності
перебувають усі землі України, крім
земель комунальної та приватної
власності.

Згідно ст.26 Закону України "Про місцеве
самоврядування" виключно на пленарних
засіданнях міської ради проводиться
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної міської ради
за місцезнаходженням земельної
ділянки. У клопотанні зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки. Міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
особами, які мають відповідні дозволи
(ліцензії) на виконання цих видів робіт,
у строки, що обумовлюються угодою.

Судами встановлено, що згідно витягу з
протоколу сесії міської ради від 26
березня 2008 року земельна ділянка в
районі вул. Гірняцька-Волинська
передбачена генеральним планом міста
для будівництва технічних споруд.

Таким чином, відсутні підстави вважати,
що дії Нововолинської міської ради
щодо відмови в наданні ОСОБА_1
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1 є не правомірними.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала в
інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Однак в чому полягає моральна шкода і
за якими критеріями вона була оцінена
та визначена в грошовому розмірі
позивач не обґрунтував, отже вимоги про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 10000 грн задоволенню не
підлягають.

Крім того, вимоги про відшкодування
моральної шкоди у розмірі 10000 грн. є
похідними від вимоги про визнання дій
Нововолинської міської ради
неправомірними,

Разом з тим, виконання
топографо-геодезичної зйомки
проведене на виконання умов укладеного
договору на виконання
топографо-геодезичної зйомки та не
обумовлюється наявністю рішення
суб'єкта владних повноважень, отже
вимога про відшкодування коштів в сумі
3549,10 грн. не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Постанову Нововолинського міського
суду Волинської області від 15
листопада 2010 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: