Справа № 801/10571/13-а
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 січня 2014 р. (11:11) Справа №801/10571/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Дудіна С.О., за участю
секретаря судового засідання Асєєвої
Л.О., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс"

до Ради міністрів АР Крим

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Міністерства
економічного розвитку і торгівлі АР
Крим

про спонукання до виконання певних дій,

за участю представників:

позивача - Нікітін В.А., довіреність №
1311/12 від 05.12.2013 р., Бурлака О. А.,

довіреність № 1311/12 від 05.12.2013 р.,

відповідача - Яковець О.І., посвідчення
№ НОМЕР_1 від 01.11.2011 р.,

від третьої особи - Сідоров М.Ю.,
довіреність № 12/78 від 27.01.2014 р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Кримавтотранс"
звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Ради
міністрів АР Крим про зобов'язання
відповідача за спливом 10 днів після
набрання рішенням суду по даній справі
законної сили погодити розмір
автостанційного збору на автостанціях
ПАТ "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс" на 2013 р., в наступних
розмірах: базовий розмір
автостанційного збору - 11,9 %, для
автостанцій 1 класу - 14,3 %; 2 класу - 13,1 %; 3
класу - 11,9 %; 4 класу - 10,7 %; 5 класу - 9,5 %.

Ухвалою від 23.12.2013 р. залучено до участі
у справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача,
Міністерство економічного розвитку і
торгівлі АР Крим (95005, АР Крим, м.
Сімферополь, проспект Кірова, 13).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Рада міністрів АР Крим в
порушення вимог діючого законодавства
та укладеного між сторонами договору
щодо обслуговування пасажирів та
перевізників на внутрішньообласних
маршрутах не погоджує розрахований
позивачем розмір автостанційного
збору на 2013 рік за наявності всіх
необхідних документів та відомостей,
наданих ПАТ "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс" відповідачу під час
листування.

Відповідач позовні вимоги не визнав з
підстав, відображених в письмових
запереченнях, згідно яких, зокрема,
зазначив, що за результатами аналізу
розрахованого позивачем розміру
автостанційного збору були виявлені
зауваження, які позивачем усунені не
були, а отже неможливо вести мову про
наявність підстав для погодження
автостанційного збору у розмірі 11,9 %
вартості проїзду.

Представники третьої особи в судовому
засіданні в задоволенні
адміністративного позову просили
відмовити в повному обсязі. По суті
справи надали письмові пояснення,
згідно яких, зокрема, зазначили, що
позивачем необґрунтовано включено до
розрахунку автостанційного збору
статті витрат, які не пов'язані з
наданням обов'язкових послуг
автостанціями, а також документально
не підтверджено й інші показники
розрахунку на плановий рік.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах
справи достатньо доказів для
з'ясування обставин по справі,
враховуючи, що адміністративна справа
має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, суд вважає
за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначені
Законом України "Про автомобільний
транспорт" від 05.04.2001 р. № 2344-ІІІ (далі -
Закон України № 2344).

Відповідно до ст. 36 Закону України № 2344
автостанції надають пасажирам послуги,
пов'язані з їх проїздом автобусними
маршрутами загального користування, а
автомобільним перевізникам, які
здійснюють перевезення пасажирів на
договірних умовах, - послуги, пов'язані
з відправленням та прибуттям автобусів
згідно з розкладом руху.

За надання обов'язкових послуг
автостанцій з осіб, які придбавають
проїзні квитки, стягують
автостанційний збір, що входить до
вартості квитка.

Порядок здійснення перевезень
пасажирів та їх багажу автобусами,
таксі, легковими автомобілями на
замовлення, а також обслуговування
пасажирів на автостанціях визначають
Правила надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 1997 р. N 176
(надалі Правила № 176).

За визначенням, наведеним в пп. " 1" п. 2
Правил № 176, автостанційний збір -
плата за надання обов'язкових послуг
автостанціями, що справляється з осіб,
які придбавають квитки на проїзд
автобусами приміських, міжміських та
міжнародних маршрутів, і включається
до вартості квитка.

Згідно пунктів 111, 112 Правил, відкриття
та закриття автостанції здійснюється в
установленому законодавством порядку
за рішенням органів місцевого
самоврядування. Автостанції
підлягають атестації на відповідність
кількості та якості послуг, що
надаються пасажирам та перевізникам, в
установленому Мінінфраструктури
порядку.

Відповідно до пункту 113 Правил,
відносини власників автостанцій з
Укртрансінспекцією, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим та
облдержадміністраціями регулюються
договором, примірна форма якого
затверджується Мінінфраструктури.

Відповідно до п. 116 Правил, за надання
обов'язкових послуг, передбачених
статтею 36 Закону України "Про
автомобільний транспорт", з пасажира
справляється автостанційний збір, що
входить у вартість квитка. Розмір
автостанційного збору визначається
власником автостанції за погодженням з
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською і
Севастопольською міськими
держадміністраціями, на території яких
розташована автостанція. Порядок
визначення розміру автостанційного
збору затверджує Мінінфраструктури.

Процедуру атестації автостанцій,
вимоги до них, механізм визначення
розміру автостанційного збору та
вартості послуг, що надаються
автомобільним перевізникам (далі -
перевізники), визначає Порядок
регулювання діяльності автостанцій,
затверджений Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України 27.09.2010 р. N
700 (надалі Порядок в редакції станом на
момент виникнення правовідносин з
отримання свідоцтв про атестацію
автостанцій та укладення договору з
Радою міністрів АР Крим).

Відповідно до п. 1.3 Порядку, умовою
функціонування автостанції як суб'єкта
надання автостанційних послуг є
наявність свідоцтва про атестацію.

Публічному акціонерному товариству
"Акціонерна компанія "Кримавтотранс" на
підставі договору оренди від 01.08.2012 р.,
укладеного з АТЗТ "Вітас", належать на
праві користування автостанції,
атестовані в установленому законом
порядку, про що свідчать наявні в
матеріалах справи свідоцтва про
атестацію автостанції, видані
Державною адміністрацією
автомобільного транспорту (а.с. 65 - 123), а
саме: АС "Форос", АС "Сімеїз", АС "Місхор",
АС "Гурзуф", АС "Алупка", АС "Ялта", АС
"Старий Крим", АС "Коктебель", АС
"Кіровське", АС "Золоте поле", АС
"Феодосія", АС "Новий світ", АС "Морське",
АС "Судак", АС "Миколаївка", АС "Курортна",
АС "Західна", АС "Східна", АС
"Сімферополь", АС "Північна", АС "Кача", АС
"Інкерман", АС "Севастополь", АС
"Роздольне", АС "Первомайське", АС
"Армянськ", АС "Красноперекопськ", АС
"Щолкіне", АС "Леніне", АС "Керч", АС
"Штормове", АС "Чорноморське", АС "Саки",
АС "Окунівка", АС "Оленівка", АС
"Новоселівське", АС "Новоозерне", АС
"Мирний", АС "Міжводне", АС "Медведеве", АС
"Євпаторія", АС "Красногвардійське", АС
"Джанкой", АС "Багате", АС "Совєтський", АС
"Зуя", АС "Нижньогірський", АС "Пруди", АС
"Садове", АС "Білогірськ", АС "Піщане", АС
"Куйбишеве", АС "Бахчисарай-2", АС
"Бахчисарай-1", АС "Сонячногірське", АС
"Санаторій "Утьос", АС "Рибаче", АС
"Професорський вуголок", АС "Алушта".

Пунктом 6.1. Порядку зазначено, що
відносини власника з
Укртрансінспекцією України, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласною державною адміністрацією
відповідно до пункту 113 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.97 N
176, регулюються договором, примірна
форма якого визначається
Мінтрансзв'язку.

Відповідно до п. 6.3 Порядку власник
зобов'язаний укласти договір з Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласною державною адміністрацією
щодо обслуговування пасажирів та
перевізників на внутрішньообласних
маршрутах, а також з
Укртрансінспекцією України щодо
обслуговування пасажирів та
перевізників на міжобласних та
міжнародних маршрутах.

Пунктом 6.5 Порядку встановлено, що
договір між власником та
Укртрансінспекцією України або між
власником та Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, обласною
державною адміністрацією укладається
на строк дії свідоцтва про атестацію.

З матеріалів справи вбачається, що
09.04.2013 р. на підставі пункту 113 Правил
надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 18.02.1997 р. № 176 між
ПАТ "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс" (власником) та Радою
міністрів АР Крим (організатором)
укладено договір № 11/1, предметом якого
є взаємовідносини між власником та
організатором стосовно порядку
організації обслуговування пасажирів
та автомобільних перевізників на
міжміських та приміських автобусних
маршрутах загального користування, які
не виходять за межі Автономної
Республіки Крим.

Відповідно до пп. 2.1.7 п. 2.1 договору
власник зобов'язується погоджувати з
організатором розмір автостанційного
збору на плановий період, який
розраховується власником за
результатами діяльності автостанцій у
звітному періоді з урахуванням класу
автостанцій згідно Порядку
регулювання діяльності автостанцій,
затвердженому Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України 27.09.2010 р. N
700.

З матеріалів справи вбачається, що
18.04.2013 р. позивач звернувся до Ради
міністрів АР Крим з листом вих. № 394/5
про погодження планових показників
розміру автостанційного збору на 2013 р.,
додавши до нього розрахунок розміру
автостанційного збору по автостанціях
ПАТ "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс" на 2013 р. та
розшифрування інших витрат. Базовий
розмір автостанційного збору для
автостанцій був розрахований
позивачем на рівні 11,9%. По класам
автостанцій автостанційний збір був
розрахований позивачем в наступних
розмірах:

- Перший клас - 11,9% х 1,2 = 14,3%

- Другий клас - 11,9% х 1,1 = 13,1%

- Третій клас - 11,9% х 1,0 = 11,9%

- Четвертий клас - 11,9% х 0,9 = 10,7%

- П'ятий клас - 11,9% х 0,8 = 9,5% (а.с. 26 - 28).

На підставі резолюції Першого
заступника Голови Ради міністрів АР
Крим Бурлакова П.М. звернення ПАТ
"Акціонерна компанія "Кримавтотранс"
розглянуто Міністерством економічного
розвитку і торгівлі АР Крим, про що
свідчить лист вих. № 1621/05.1 від 18.05.2013 р.
(а.с. 29) з проханням надати додаткові
документи задля підготовки
обґрунтованого висновку, а також з
пропозицією виключити зі складу "інших
витрат" видатки, не пов'язані з наданням
обов'язкових послуг автостанціями, а
саме: витрати на рекламу, утримання
господарського транспорту, придбання
державної атрибутики, послуги
всеукраїнського депозитарію цінних
паперів.

Листом вих. № 553/5 від 29.05.2013 р. (а.с. 30)
товариство надало письмові пояснення
стосовно розрахунку розміру
автостанційного збору та, зокрема,
зазначило, що в результаті перерахунку
розміру автостанційного збору при
виключенні витрат на рекламу,
утримання господарського транспорту,
придбання державної атрибутики,
послуги всеукраїнського депозитарію
цінних паперів, розмір в процентному
співвідношенні не змінився.

За результатом аналізу наданих
позивачем відомостей міністерством
виявлено ряд порушень у розрахунках та
встановлено завищення розміру
автостанційного збору на 1,1%, а саме:
розрахований підприємством збір у
розмірі 11,9% вартості проїзду
скориговано міністерством у бік
зменшення - до 10,8 %. У зв'язку з цим,
Міністр економічного розвитку і
торгівлі АР Крим С. Верба звернувся до
Голови Республіканського комітету
Автономної Республіки Крим з
транспорту і зв'язку з пропозицією щодо
проведення комітетом робочої наради
стосовно спірного питання, про що
свідчить лист вих. № 1621/05.1 від 05.06.2013 р.
(а.с. 182).

Розпорядженням РМ АР Крим від 27.08.2013 р.
№ 818-р внесено зміни до розпорядженням
Ради міністрів АР Крим від 27.03.2012 р. №
160-р та утворено робочу групу з питань
встановлення (погодження) тарифів та
зборів на послуги в сфері транспорту.

На письмовий запит ПАТ "Акціонерна
компанія "Кримавтотранс" від 23.09.2013 р.
вих. № 1040/12 (а.с. 34) стосовно розгляду та
погодження розрахунку розміру
автостанційного збору, Міністерство
економічного розвитку і торгівлі АР
Крим листом від 04.10.2013 р. № 3453/05.1 (а.с. 37)
повідомило позивача про наявність
порушень під час здійснення спірного
розрахунку, а саме:

- П.п. 3.3.1 п. 3.3 Порядку № 700 - у
зв'язку зі збільшенням показників
статтей "заробітна плата" та
"нарахування на заробітну плату", а
також через

включення до складу витрат видатків, не
пов'язаних з наданням обов'язкових
послуг автостанціями;

- П.п. 3.3.2 п. 3.3 Порядку № 700 - через
непідтвердження документально окремих
статей видатків;

- П.п. 3.3.5 п. 3.3 Порядку № 700 - у
зв'язку з завищенням рівня
рентабельності.

Враховуючи зазначені порушення,
позивачу запропоновано надати робочій
групі виправлений та економічно
обґрунтований розрахунок розміру
автостанційного збору, в тому числі
первинну документацію, що підтверджує
фактичні витрати підприємства за 2012 р.,
згідно з вимогами Порядку № 700.

Із вказаними зауваженнями
міністерства позивач не погодився, про
що направив відповідного листа вих. №
1169/12 від 29.10.2013 р. (а.с. 39), який розглянуто
Міністерством у встановлений
законодавством строк, про що свідчить
лист від 01.11.2013 р. вих. № 3453/05.1 (а.с. 44).

Позивач, вважаючи дії Ради міністрів АР
Крим неправомірними, звернувся до суду
та просить зобов'язати відповідача
погодити розмір автостанційного збору
на автостанціях ПАТ "Акціонерна
компанія "Кримавтотранс" на 2013 р., в
наступних розмірах: базовий розмір
автостанційного збору - 11,9 %, для
автостанцій 1 класу - 14,3 %; 2 класу - 13,1 %; 3
класу - 11,9 %; 4 класу - 10,7 %; 5 класу - 9,5 %.

При цьому, вказані вимоги не можуть
бути визнані судом обґрунтованими з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що не
погоджуючи автостанційний збір у
запропонованому позивачем розмірі,
відповідач в особі Міністерства
економічного розвитку і торгівлі АР
Крим під час листування звернув увагу
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Кримавтотранс" на
необхідність документального
підтвердження витрат, які враховані
позивачем під час визначення розміру
збору, зокрема витрат на:

- утримання, поточний ремонт та
реконструкцію автостанцій;

- амортизацію основних засобів та
малоцінних необоротних матеріальних
активів;

- орендну плату;

- комунальні послуги;

- послуги стороннім організаціям
(витрати з програмного забезпечення,
позавідомчої охорони, послуг зв'язку,
послуг банків, обслуговування касових
апаратів);

- адміністративні послуги.

Стверджуючи про протиправність
вказаних вимог відповідача, Публічне
акціонерне товариство "Акціонерна
компанія "Кримавтотранс" зазначає, що
положеннями Порядку № 700 не
передбачено необхідність надання
документів в обґрунтування фактичних
або планових витрат для погодження
розміру автостанційного збору, з чим
суд не може погодитися з огляду на
наступне.

З положень п. 3.1 Порядку № 700 вбачається,
що розмір автостанційного збору на
плановий період розраховується
власником за результатами діяльності
автостанції у звітному періоді як
відносна величина до вартості проїзду
(у відсотках) з урахуванням класу
автостанції та погоджується з Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською і
Севастопольською міськими державними
адміністраціями, на території яких
розташована автостанція.

Згідно з п.п. 3.3.1 Порядку № 700 розрахунок
автостанційного збору передбачає
виконання таких дій:

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 16 "Витрати",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31.12.99 N 318,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.01.2000 за N 27/4248, та на
підставі звіту про фінансові
результати за попередній рік, форма
якого наведена в додатку до Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 3
"Звіт про фінансові результати",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 31.03.99 N 87,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21.06.99 за N 397/3690,
визначаються витрати, пов'язані з
наданням обов'язкових послуг
автостанціями власника (крім послуг
кімнати матері і дитини) постатейно, на:

- заробітну плату;

- нарахування на заробітну плату;

- матеріальні витрати;

- утримання, поточний ремонт та
реконструкцію автостанцій;

- амортизацію основних засобів та
малоцінних необоротних матеріальних
активів;

- орендну плату;

- комунальні послуги;

- послуги стороннім організаціям
(витрати з програмного забезпечення,
позавідомчої охорони, послуг зв'язку,
послуг банків, обслуговування касових
апаратів);

- податки, збори, інші обов'язкові
платежі;

- адміністративні послуги;

- інші (з розшифровкою).

До складу інших витрат не можуть бути
включені:

- суми безнадійної дебіторської
заборгованості та відрахувань до
резерву сумнівних боргів;

- суми неустойки (штраф, пеня);

- суми нестачі та втрати від
псування цінностей;

- витрати, пов'язані з купівлею
(продажем) іноземної валюти, та втрати
від операційної курсової різниці;

- суми спонсорської та благодійної
допомоги;

- витрати на добровільне
страхування майна та працівників;

- витрати від списання не повністю
амортизованих основних засобів;

- оплата консалтингових та
аудиторських послуг;

- собівартість реалізованих
виробничих запасів;

- витрати з утримання об'єктів
соціальної інфраструктури;

- суми, що відраховуються
профспілковим організаціям для
проведення культурно-масової та
фізкультурної роботи.

Відповідно до п. 3.3.2 Порядку № 700
обґрунтовуються витрати на плановий
рік за кожною статтею, визначеною у
підпункті 3.3.1 пункту 3.3 цього розділу, з
врахуванням прогнозного індексу цін
виробників промислової продукції,
обсягу робіт та інших параметрів (Вn).

Зі змісту вищенаведених правових норм
вбачається, що власник автостанції (у
даному випадку - ПАТ "Акціонерна
компанія "Кримавтотранс", як законний
користувач), при погодженні самостійно
розрахованого розміру автостанційного
збору на плановий період з Радою
міністрів АР Крим, зобов'язаний
обґрунтувати витрати, пов'язані з
наданням обов'язкових послуг
автостанціями власника за кожною
статтею задля надання Раді міністрів
АР Крим об'єктивної можливості
перевірити обґрунтованість
показників, що на думку суду неможливо
за відсутності документального
підтвердження врахованих показників.

Відповідно до п. 3.3.5 Порядку № 700 на
підставі обґрунтованих витрат на
плановий рік (Вn) з урахуванням
фактичних витрат за звітний період,
прогнозованих цін на промислову
продукцію і послуги у плановому
періоді розраховуються доходи
автостанцій на плановий рік з
урахуванням податку на додану вартість
та обґрунтованого рівня
рентабельності (ДЗ.П.).

Як свідчить лист Міністерства
економічного розвитку і торгівлі АР
Крим від 04.10.2013 р. № 3453/05.1 (а.с. 37),
розрахунок планових витрат на 2013 р.
було погоджено на рівні 2012 р. за
виключенням окремих статей витрат
через необґрунтоване їх завищення,
зокрема:

- статтю "заробітна плата" завищено
на 3570,4 тис. грн. (117,% відносно показників
за попередній рік);

- статтю "нарахування на заробітну
плату" завищено на 1344,6 тис. грн. (163,7 %
відносно показників за попередній рік);

- статтю "інші витрати" завищено на
2943,0 тис. грн. (10 % відносно показників за
попередній рік).

Зі змісту вказаного листа вбачається,
що позивачем також не обґрунтовано
документально й застосування
рентабельності на рівні 15%, в той час як
рекомендований рівень останньої
становить 10 %.

У зв'язку з необхідністю дослідження
правомірності визначення розміру
вищенаведених показників, судом було
зобов'язано позивача надати всі
документи, на підставі яких був
розрахований розмір автостанційного
збору, про що зазначено в резолютивній
частині ухвали Окружного
адміністративного суду АР Крим про
закінчення підготовчого провадження і
призначення справи до судового
розгляду від 18.11.2013 р.

Проте, ані під час процедури погодження
з Радою міністрів АР Крим, ані під час
розгляду справи, Публічним акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс" в порушення вимог п.п.
3.3.1, 3.3.2, 3.3.5 п. 3.3 Порядку № 700 не було
надано документів в обґрунтування
правомірності визначення витрат на
плановий рік за вищенаведеними
статтями, а також рівня рентабельності.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, за результатами аналізу
наданого розрахунку розміру
автостанційного збору, відповідач
дійшов висновку, що ПАТ "Акціонерна
компанія "Кримавтотранс" в порушення
вимог п.п. 3.3.1 п. 3.3 Порядку № 700 включено
до складу витрат видатки, не пов'язані з
наданням обов'язкових послуг
автостанціями, а саме видатків на:

- "рекламу" в розмірі 40,4 тис. грн..;

- "утримання госп. транспорту" в
розмірі 75,9 тис. грн.;

- "придбання державної атрибутики"
в розмірі 28,1 тис. грн..;

- "послуги всеукраїнського
депозитарію цінних паперів" в розмірі
1,0 грн.

Вважаючи вказаний висновок
відповідача протиправним, ПАТ
"Акціонерна компанія "Кримавтотранс"
зазначає, що п.п. 3.3.1 п. 3.3 Порядку № 700
встановлено вичерпний перелік витрат,
які не можуть бути віднесені до складу
інших, а отже враховуючи, що
вищенаведені видатки у цьому переліку
не відображені, стверджує, що
віднесення зазначених видатків у
складі інших витрат є правомірним.

Суд погоджується з твердженням
позивача стосовно закріплення в
правовій нормі підпункту 3.3.1 п. 3.3
Порядку № 700 вичерпного переліку
видатків, які не можуть бути включені
до складу інших витрат, що унеможливлює
його розширене тлумачення та,
відповідно, надає можливість власнику
автостанції віднести до складу інших
витрат будь-які витрати, пов'язані з
наданням обов'язкових послуг
автостанціями, окрім передбачених
абзацем 13 зазначеного підпункту.

В той же час, позивачем не було
враховано, що сфера дії спеціальної
правової норми (абз. 13 п.п. 3.3.1 п. 3.3
Порядку № 700), якою встановлений
вичерпний перелік видатків, які не
можуть бути включені до складу інших
витрат, розповсюджується лише на
випадки визначення витрат, пов'язаних з
наданням саме обов'язкових послуг
автостанціями власника та не може
застосовуватися всупереч загальним
правовим нормам, закріпленим в абз. 1
п.п. 3.3.1 п. 3.3 Порядку № 700 та ч. 4 ст. 36
Закону України "Про автомобільний
транспорт".

Так, як було зазначено вище,
автостанційним збором є плата за
надання автостанціями саме
обов'язкових послуг, у зв'язку з чим при
розрахунку його розміру врахуванню
підлягають не всі витрати, а лише ті, що
пов'язані з наданням виключно
обов'язкових послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України
"Про автомобільний транспорт" до
обов'язкових послуг, що повинні
надаватися автостанціями пасажирам,
належать:

- продаж квитків;

- користування приміщеннями для
чекання поїздки, облаштованими місцями
для сидіння;

- можливість користування
громадськими вбиральнями;

- інформування щодо розкладу руху
автобусів та вартості поїздки.

Частиною третьою вищенаведеної статті
передбачено також, що до обов'язкових
послуг, що повинні надаватися
автостанціями автомобільному
перевізнику, належать:

- продаж квитків;

- організація прибуття та
відправлення автобуса з облаштованих
платформ;

- інформування водія щодо умов
дорожнього руху на маршруті.

За таких обставин та враховуючи, що п.п.
3.3.1 п. 3.3 Порядку № 700 регулюється
питання визначення витрат, пов'язаних з
наданням саме обов'язкових послуг (крім
послуг кімнати матері і дитини), суд
доходить висновку, що віднесення до
складу інших витрат видатків на
рекламу, утримання господарського
транспорту, придбання державної
атрибутики, послуги всеукраїнського
депозитарію цінних паперів (тобто
витрат, не пов'язаних з наданням
обов'язкових послуг автостанціями) під
час визначення розміру
автостанційного збору, є
неприпустимим, оскільки суперечить
правовій природі останнього,
закріпленій у вищенаведених правових
нормах.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
погодження розміру автостанційного
збору відноситься до виключної
компетенції Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, втручання до якої є
неприпустимим.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету
Міністрів державам-членам стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів Ради
Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді
заступників міністрів, під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, здійснює з певною свободою
розсуду - тобто, коли такий орган може
обирати з кількох юридично допустимих
рішень те, яке він вважає найкращим за
даних обставин.

Аналізуючи дане положення, суд
приходить до висновку, що під
дискреційним повноваженням розуміють
таке повноваження, яке надає певний
ступінь свободи адміністративному
органу при прийняті рішення, тобто,
коли у межах, які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 15.08.2013 р. по справі №
П/800/363/13-а (Реєстраційний номер № 33215419
згідно Державного реєстру судових
рішень).

За таких обставин, погодження розміру
автостанційного збору відноситься до
виключної компетенції Ради міністрів
АР Крим, втручання в яку суперечить
дискреційній природі повноважень,
наданих Раді міністрів АР Крим щодо
погодження розрахунку розміру
автостанційного збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи позивач, в
порушення вимог ч. 1 ст. 71 КАС України,
належних та допустимих доказів в
обґрунтування своєї позиції не надав, у
зв'язку з чим суд не вбачає правових
підстав для зобов'язання Ради
міністрів АР Крим після закінчення 10
днів після набрання рішенням суду по
даній справі законної сили погодити
розмір автостанційного збору на
автостанціях ПАТ "Акціонерна компанія
"Кримавтотранс" на 2013 р., в наступних
розмірах: базовий розмір
автостанційного збору - 11,9 %, для
автостанцій 1 класу - 14,3 %; 2 класу - 13,1 %; 3
класу - 11,9 %; 4 класу - 10,7 %; 5 класу - 9,5 %.

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 94 КАС
України суд залишає за позивачем.

В судовому засіданні 27.01.2014 р. були
оголошені вступна та резолютивна
частини рішення. Повний текст рішення
складений та підписаний 03.02.2014 р.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.