Справа № К/9991/2767/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2013-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2013 р. м. Київ
К/9991/2767/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області

на постанову Господарського суду міста
Києва від 07 червня 2007 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року

у справі № 12/124-11/189-А

за позовом Київського державного
підприємства «Ізумруд»

до Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Київське державне підприємство
«Ізумруд» (далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області, яка є
правонаступником Державної податкової
інспекції у Рокитнівському районі
(далі - відповідач), про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень ДПІ у
Рокитнівському районі №/0 від 09
січня 2007 року, №/0 від 09 січня 2007
року, №/0 від 29 грудня 2006 року,
№/0 від 09 січня 2007 року, №/0
від 09 січня 2007 року.

Постановою Господарського суду міста
Києва від 07 червня 2007 року позов
задоволено частково. Визнано нечинним
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Рокитнівському районі (правонаступник
- Сарненська МДПІ) №/0 від 09 січня
2007 року. Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Рокитнівському районі (правонаступник
- Сарненська МДПІ) №/0 від 29 грудня
2006 року. В решті позову відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Київського ДП «Ізумруд»
судові витрати в сумі 1,70 грн. судового
збору.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року постанову Господарського суду
міста Києва від 07 червня 2007 року
залишено без змін.

В касаційній скарзі Сарненська МДПІ
Рівненської області, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Господарського суду міста Києва від 07
червня 2007 року в частині задоволених
позовних вимог та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог в цій частині відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

ДПІ у Рокитнівському районі провела
виїзну планову перевірку
Рокитнівської філії Київського ДП
«Ізумруд» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2005 року по 30 вересня
2006 року, за результатами якої був
складений акт від 25 грудня 2006 року №
34/23/26452774.

За висновками акта перевірки позивачем
були порушені, зокрема, вимоги: пункту
4.1 статті 4, підпункту 7.3.1 пункту 7.3
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», що призвело до
заниження податкового зобов'язання в
квітні 2005 року на суму 6383,00 грн.;
підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», в частині несвоєчасної
сплати: податку на додану вартість,
земельного податку та податку з
власників транспортних засобів,
самохідних машин та механізмів.

29 грудня 2006 року ДПІ у Рокитнівському
районі на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» за затримку на 29
календарних днів граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання із податку з власників
наземних транспортних засобів та інших
машин і механізмів в розмірі 7128,76 грн.
застосувала до Рокитнівської філії
Київського ДП «Ізумруд» штраф у
розмірі 10% у сумі 712,88 грн.

09 січня 2007 року ДПІ у Рокитнівському
районі на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» за затримку на 28
календарних днів граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання із земельного податку в
розмірі 1114,70 грн. застосувала до
Рокитнівської філії Київського ДП
«Ізумруд» штраф у розмірі 10% у сумі 111,47
грн.

09 січня 2007 року ДПІ у Рокитнівському
районі на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» за затримку на 49
календарних днів граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання із земельного податку в
розмірі 1114,70 грн. застосувала до
Рокитнівської філії Київського ДП
«Ізумруд» штраф у розмірі 20% у сумі 49,77
грн.

09 січня 2007 року ДПІ у Рокитнівському
районі на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» за затримку на 58
календарних днів граничного строку
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання із податку на додану
вартість в розмірі 645,40 грн. застосувала
до Рокитнівської філії Київського ДП
«Ізумруд» штраф у розмірі 20% у сумі 129,08
грн.

09 січня 2007 року ДПІ у Рокитнівському
районі на підставі вказаного акту
перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким на
підставі підпункту «б» підпункту 4.2.2.
статті 4, підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті
17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» визначила
Рокитнівській філії Київського ДП
«Ізумруд» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі
9575,00 грн., в тому числі: 6383,00 грн. - за
основним платежем, 3192,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Суд першої інстанції, частково
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачем не були занижені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість у квітні 2005 року,
оскільки позивач правомірно включив
вказану суму податку на додану
вартість до податкових зобов'язань
грудня 2004 року, виходячи з правила
першої події, оскільки передплата
покупцем за товари (роботи, послуги)
була перерахована на рахунок позивача
саме у грудні 2004 року. Також, суд
виходив з того, що з урахуванням
положень Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» базовим (звітним)
податковим періодом для сплати податку
з власників транспортних засобів є
квартал, з огляду на що строки сплати
податкового зобов'язання, визначені
для квартального звітного періоду,
позивачем порушені не були.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

За визначенням, наведеним в пункті 1.6
статті 1 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), податкове зобов'язання
- це загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді, що
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
банківськими виписками (т.1 арк. справи
119-120) передплата покупцем за товари
(роботи, послуги) була перерахована на
рахунок позивача саме у грудні 2004 року,
з огляду на що позивач правомірно
включив вказану суму податку на додану
вартість до податкових зобов'язань
грудня 2004 року, виходячи з правила
першої події, з огляду на що суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
неправомірність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 09 січня 2007 року.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується юридичними особами -
щоквартально рівними частинами до 15
числа місяця, що настає за звітним
кварталом.

Згідно з положеннями підпункту «б»
частини 1 підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкові декларації подаються за
базовий податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при
сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків), - протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Частиною 3 підпункту 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що платник
податку звільняється від обов'язку
подавати податкову декларацію за
звітний (податковий) період протягом
поточного року у разі, якщо його
податкові зобов'язання були
відображені у річній податковій
декларації на поточний рік відповідно
до закону з питань окремого податку,
збору (обов'язкового платежу).

За приписами абзацу 1 підпункту 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Частиною 5 статті 7 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
недоїмки по податку, а також суми
штрафів, пеня стягуються з платників
податку згідно з законодавством.

Згідно абзацу 1 преамбули Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) цей
Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення.

Враховуючи межі застосування Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) та за принципом
превалювання спеціальної норми над
загальною, положення Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) є спеціальними
у галузі податкового законодавства, а
положення Закону України «Про податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) є загальними з
цих питань.

З огляду на спеціальний статус норм
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), а
також застереження пункту 19.6 статті 19
цього Закону про те, що закони та інші
нормативно-правові акти діють у
частині, що не суперечить нормам цього
Закону, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
про неправомірність доводів
податкового органу щодо порушення
позивачем строків сплати податку з
власників транспортних засобів,
самохідних машин та механізмів,
встановлених частиною 1 статті 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), та, які
наслідок, неправомірність
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення №/0 від 29
грудня 2006 року.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

З огляду на те, що касаційна скарга не
містить посилань на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог, а судом касаційної
інстанції не встановлено таких
порушень згідно положень частини 2
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
залишенню без змін, а касаційна скарга -
без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Сарненської МДПІ Рівненської
області підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Господарського суду міста Києва від 07
червня 2007 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
залишити без задоволення, а постанову
Господарського суду міста Києва від 07
червня 2007 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2010 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________ Л.І.
Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна