Справа № 821/2597/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 р.Справа № 821/2597/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2013 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про захист порушеного
конституційного права та скасування
вимоги, щодо сплати внесків, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду
першої інстанції з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про захист порушеного
конституційного права шляхом заборони
примушення брати участь у діяльності
неприбуткової самоврядної організації
Пенсійний фонд та скасування вимоги
від 27.06.2013 року №Ф-1091, щодо сплати
внесків.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 серпня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу на вказану постанову
суду.

Апелянт зазначає, що постанова суду
ухвалена з порушенням норм права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, на підставі чого в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови Херсонського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2013 року та прийняття нового
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем
та перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Херсоні.

27.06.2013 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Херсоні було
винесено вимогу про сплату боргу №Ф-1091
в сумі 3455,43 грн.

Не погоджуючись з вказаною вимогою
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні ОСОБА_2 подала
адміністративний позов про її
скасування.

В свою чергу, управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні в
запереченнях проти поданого позову
посилалось на те, що відповідно до
вимог Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
ОСОБА_2 повинна перераховувати до
управління Пенсійного фонду страхові
внески, сума яких повинна бути не менше
мінімального страхового внеску.

Однак, позивачкою невірно визначено
розмір нарахованих страхових внесків,
у зв'язку з чим відповідачем було
виставлено вимогу про сплату боргу №Ф-
1091 в сумі 3455,43 грн.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно відмови
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
зважаючи на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України передбачено, що кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 8 липня 2010 року № 2464-VI "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"

В преамбулі вказаного Закону
зазначено, що цим Законом визначено
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Статтею 1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 4 зазначеного Закону
визначений перелік осіб, що є
платниками єдиного внеску, зокрема,
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Пунктом 8 ст. 9 зазначеного Закону (в
редакції, чинній на час прийняття
оскаржуваної вимоги) передбачено, що
платники єдиного внеску, зазначені у
пункті 4 частини першої статті 4 цього
Закону, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний рік,
до 10 лютого наступного року, крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
членів сімей таких осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, які
сплачують єдиний внесок, нарахований
за календарний квартал, до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Ст. 8 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
передбачено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2
яка є фізичною особою-підприємцем та
перебувала на спрощеній системі
оподаткування відповідно до чинного
законодавства повинна сплачувати до
Пенсійного фонду України єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

В своїх запереченнях УПФ в м. Херсоні
посилалось на те, що ОСОБА_2 не було
сплачено єдиний внесок за період
перебування її на спрощеній системі
оподаткування, а саме в сумі 3455,43 грн.

Статтею 25 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції,
чинній на час прийняття оскаржуваної
вимоги) передбачені заходи впливу та
стягнення недоїмки по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Зокрема, передбачено, що
Територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, надсилає платникам єдиного
внеску, які мають недоїмку, вимогу про
її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з несплатою позивачем єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відповідачем
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» було надіслано
підприємцю вимогу про сплату боргу від
27.06.2013 року №Ф-1091 на суму 3455,43 грн., яка
отримана підприємцем поштою.

Недоїмка по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування позивачем у
строк, передбачений законодавством
сплачена не була.

Враховуючи все вищезазначене колегія
суддів вважає, що вимога Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
про сплату боргу від 27.06.2013 року №Ф-1091
винесена правомірно, а тому скасуванню
не підлягає.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими та висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 02
серпня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Бойко А.В.

Суддя:
Танасогло Т.М.

Суддя:
Яковлєв О.В.