Справа № 235/6697/13-а
Суддя: Воробйов С. О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/235/9/14
Єдиний унікальний номер 235/6697/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді
Воробйова С.А.

при секретарі
Подлєсній О.А.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника
відповідача Гумбакова С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Красноармійська адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Димитрівської
міської ради Донецької області про
визнання акту органу місцевого
самоврядування недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.20113 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Димитрівської
міської ради Донецької області про
визнання акту органу місцевого
самоврядування недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії
посилаючись на те, що 16.10.2013 року
відповідач у відповідь на її заяву про
надання дозволу органом опіки та
піклування на продаж отриманого в
спадщину після смерті її чоловіка
ОСОБА_3 будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, де двом її
неповнолітнім донькам
ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 належать по 1/4 частині
будинку, виніс рішення №345, яким
відмовив видати дозвіл на продажу
вказаного будинку посилаючись на те, що
продаж вказаного будинку приведе до
звуження об'єму існуючих майнових прав
дітей та порушенню їх законних
інтересів.

Вона вважає, що вказане рішення
необхідно визнати недійсним та
зобов'язати відповідача надати їй
дозвіл на продаж будинку АДРЕСА_1, який
належать їй та двом її неповнолітнім
дітям на праві власності.

08.01.2014 року позивач ОСОБА_1 уточнила
свій адміністративний позов та
просила, крім вимог, які були заявлені
нею в адміністративному позові від
22.11.2013 року, зобов'язати відповідача
надати дозвіл на продаж житлового
будинку АДРЕСА_2, який вона отримала з
дітьми у спадщину після смерті
чоловіка ОСОБА_3 по 1/8 частині житлового
будинку та зобов'язати відповідача
зняти заборону в нотаріальних конторах
на здійснення правових дій з приватним
нерухомим майном.

У судовому засіданні позивач на позові
наполягала та просила його
задовольнити у повному обсязі

Представник відповідача виконкому
Димитровської міської ради Донецької
області Гумбаков С.С. позов не визнав в
повному обсязі мотивуючи тим, що
рішення виконкому Димитровської
міської ради №345 від 16.10.2013 року було
прийнято без порушення норм діючого
законодавства.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, дослідивши докази у
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Статтею 3 КАС України передбачено, що
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно- правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Матеріалами справи встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 (а.с.15), який
був чоловіком позивача ОСОБА_1 та
батьком неповнолітніх ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і
після його смерті залишилась спадщина,
яку позивач та її діти прийняли 10.06.2013
року: на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1
Донецької області (а.с.18-20) та на 1/8
частину будинку АДРЕСА_2 (а.с.21-26).

Крім того, позивач ОСОБА_1 після смерті
свого чоловіка ОСОБА_3 прийняла
спадщину: 1/2 частку земельної ділянки,
яка розташована за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.23) та 1/2 частку будинку АДРЕСА_2
(а.с.27).

У вересні 2013 року позивач звернулася до
відповідача виконавчого комітету
Димитровської міської ради з заявою
про надання дозволу на вчинення
правочинів щодо нерухомого майна,
право власності на яке мають малолітні
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме дозволу на продаж
по 1/4 частині будинку за
адресою: АДРЕСА_1, однак відповідач
рішенням №345 від 16.10.2013 року (а.с.5-6)
відмовив та рекомендував службі у
справах дітей виконавчого комітету
Димитровської міської ради звернутись
до нотаріуса щодо накладення заборони
відчуження по ? частини будинку за
адресою: АДРЕСА_1 від імені малолітніх
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд вважає, що відмова відповідача була
прийнята без порушення норм діючого
законодавства.

Відповідно до ст.177 ч.4 СК України дозвіл
на вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини надається органом опіки
та піклування після перевірки, що
проводиться протягом одного місяця, і
лише в разі гарантування збереження
права дитини на житло.

Ст.177 ч.5 СК України передбачено, що
органи опіки та піклування можуть
відмовити у наданні дозволу на
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна дитини з одночасним зверненням
до нотаріуса щодо накладення заборони
відчуження такого майна лише у
випадках, якщо ними встановлено, що
вчинення правочину призведе до
звуження обсягу існуючих майнових прав
дитини та/або порушення охоронюваних
законом інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено і це
підтверджено матеріалами
адміністративного позову, що
відповідні частини нерухомого майна,
відносно яких буде здійснено угоду
купівлі-продажу належать дітям ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.18-19), а також сину померлого ОСОБА_3 -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на час видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом проживав за адресою: АДРЕСА_1.

Також малолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_4, сину
померлого від першого шлюбу ОСОБА_7
належить на праві приватної власності
по 1/8 частині нерухомого майна за
адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21-22).

Таким чином, вчинення правочину
призведе до звуження обсягу існуючих
майнових прав дітей та порушення
охоронюваних законом інтересів
малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства» батьки або особи,
які їх замінюють не мають права без
дозволу органу опіки та піклування,
наданого відповідно до закону,
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню та/або
державній реєстрації, відмовлятися від
належних дитині майнових прав,
здійснювати поділ, обмін, відчуження
житла, зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видати письмові зобов'язання.

З огляду на викладене, суд вважає, що на
момент винесення рішення виконавчого
комітету Димитровської міської ради
№345 від 16.10.2013 року ґрунтувалось на
обставинах наведених позивачем та було
прийнято без порушення норм діючого
законодавства.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
виконавчого комітету Димитровської
міської ради Донецької область надати
позивачу ОСОБА_1 дозвіл на продаж по 1/8
частки житлового будинку АДРЕСА_2 від
імені власників неповнолітніх ОСОБА_4
та ОСОБА_4, про зобов'язання відповідача
винести рішення про зняття заборони в
нотаріальних конторах м.Димитрова
Донецької області для ОСОБА_1 і її дітей
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 на здійснення правових дій
з приватним нерухомим майном суд
вважає, не підлягають задоволенню,
оскільки в межах адміністративного
судочинства захисту підлягає порушене
право позивача, тому встановлення
обов'язків на майбутнє без наявності
спірних правовідносин є незаконним та
суперечить завданням
адміністративного судочинства, тобто
підстави для задоволення позову в цій
частині відсутні.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.177 Сімейного Кодексу
України, ст.17 Закону України «Про
охорону дитинства», ст.ст.11 ч.2, 158-163, 186
КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Димитрівської міської ради Донецької
області про визнання акту органу
місцевого самоврядування недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії, -
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване рішення.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частини
постанови проголошені 05 лютого 2014 року,
повний текст постанови виготовлений 10
лютого 2014 року.

Суддя