Справа № 804/343/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
27 січня 2014 р. Справа № 804/343/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового засідання
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ювімет» до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ювімет» до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, в якому позивач
- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області щодо проведення перевірки ТОВ
якої було складено акт №389/2200/33272767 від
31.10.2013р. про результати проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки ТОВ «Ювімет» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
«НВП «Агропромкомплект» () за період липень 2013 року;
- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області щодо виключення (коригування)
на підставі акту №389/2200/33272767 від 31.10.2013р.
про результати проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки ТОВ «Ювімет» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
«НВП «Агропромкомплект» () за період липень 2013 року з
електронної бази даних
«Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок» та інших електронних баз даних
суми податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені ТОВ «Ювімет» у
податкових деклараціях;
- зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Заводському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
відновити в електронній базі даних
«Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок» показники податкової звітності
зазначених останнім в податкових
деклараціях за квітень, червень, липень
В обґрунтування позову, позивач
зазначив, що відповідачем порушено
вимоги пп.78.1.1 п.78.1 Податкового кодексу
України у зв'язку з чим, безпідставно
проведено перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ювімет» в
результаті якої було складено акт
№389/2200/33272767 від 31.10.2013р. про результати
проведення позапланової
документальної виїзної перевірки ТОВ
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ПМ ПН ВФ
«НВП «Агропромкомплект» () за період липень 2013 року, а тому,
вказані дії є протиправними.
Крім того, позивач зазначає, що за
результатами перевірки проведено
коригування показників податкової
звітності позивача з відповідними
підприємствами, що також є
До суду надійшло письмове заперечення,
в яких відповідач посилається на те, що
за результатами перевірки податковий
орган прийшов до висновків щодо
порушення позивачем податкового
законодавства, які є обґрунтованими та
підтверджені письмовими доказами, а
тому, Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області діяла на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. На підставі вищенаведеного,
просить суд у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити в повному
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що
16.09.2013 року підприємству вручено запит
за №1366/10/08-25-22-011 щодо надання пояснень
та документального підтвердження щодо
формування податкових зобов'язань за
липень 2013р., а саме включення до складу
податкових зобов'язань суму ПДВ ПМ ПН
тис. грн., ТОВ «Модерн-ХХІ» () на суму - 126,4 тис.грн., ТОВ «НВП
суму - 55,1 тис.грн., а також документальне
підтвердження придбання реалізованого
товару на адресу ПМ ПН ВФ «КІТ» (код
Відповідачем 30.10.13р. було прийнято
наказ за № 202 про проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки ТОВ «Ювімет» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
«НВП «Агропромкомплект» () за період липень 2013 року.
Державною податковою інспекцією у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області проведено
позапланову документальну виїзну
перевірку ТОВ «Ювімет» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
«НВП «Агропромкомплект» () за період липень 2013 року.
Перевіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у квітні,
червні 2013 року та продажу товарів
(послуг) за липень 2013 року, в розумінні
ст.ст. 135, 138, 185, 188 Податкового кодексу
За результатами перевірки складено акт
від 31.10.2013 року № 3896/2200/33272767.
Крім того, в судовому засіданні
встановлено та з матеріалів справи
вбачається, що за результатами
перевірки відповідач провів
коригування в АІС «Податковий блок»
щодо співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту
Щодо дотримання позивачем вимог
податкового законодавства України по
взаємовідносинах з ПМ ПН ВФ «Кіт» (код
«Агропромкомплект» за період липень 2013
року, суд зазначає наступне.
договір № ДГ-0000021 від 11.07.2013 року.
На виконання умов вищезазначеного
договору, ТОВ «Ювімет» поставлено
товари (роботи, послуги) замовнику ПМ ПН
ВФ «Кіт», виписано накладні (акти
виконаних робіт, тощо) та податкові
накладні: ВН №617 від 26.07.2013 року, №188 від
Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено до податкових зобов'язань
відповідного періоду, відображених у
реєстрі виданих податкових накладних,
які відповідають даним дод.5
розшифровки податкового кредиту до
податкової декларації з податку на
додану вартість та даним декларацій з
ПДВ за липень 2013р. Товар
відвантажений по наступним
довіреностям: № 0143 від 28.08.2013, видано
головному бухгалтеру - ОСОБА_2. На
перевірку надано рахунок-фактуру № 617
ТОВ «Ювімет» для підтвердження
придбання реалізованого товару на
адресу ПМ ПН ВФ «Кіт» надано завірені
копії видаткових та податкових
накладних по взаємовідносинам з ТОВ
«Ка-промбуд», що зазначено в акті
укладений договір №0507/2 від 05.07.2013 року.
На виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ «Ювімет» поставлено
товари (роботи, послуги) замовнику ТОВ
«Модерн-ХХІ», виписано (оформлено) такі
накладні (акти виконаних робіт, тощо)
та податкові накладні: ВН № 535 від 08.07.2013
року, № 106 від 08.07.2013 року.
Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено до податкових зобов'язань
відповідного періоду, відображених у
реєстрі виданих податкових накладних,
які відповідають даним дод.5
розшифровки податкового кредиту до
податкової декларації з податку на
додану вартість та даним декларацій з
ПДВ за липень 2013р.
ТОВ «Ювімет» для підтвердження
придбання реалізованого товару на
адресу ТОВ «Модерн-ХХІ» надано
завірені копії видаткових та
податкових накладних по
взаємовідносинам з ТОВ «Ка-промбуд», що
зазначено в акті перевірки.
«НВП «Агропромкомплект» () був укладений договір №DDU-ФО-325/l
від 28.05.2013 року.
Нa виконання умов вищезазначеного
договору ТОВ «Ювімет» поставлено
товари (роботи, послуги) замовнику ТОВ
«НВП «Агропромкомплект», виписано
(оформлено) накладні (акти виконаних
робіт, тощо) та податкові накладні: № 583
від 15.07.2013 року, № 495 від 04.07.2013 року,
№ 585 від 17.07.2013 року, № 586 від 19.07.2013 року,
№ 496 від 05.07.2013 року, № 584 від 17.07.2013
року, № 155 від 15.07.2013 року, № 66
від 04.07.2013 року, № 157 від 17.07.2013 року,
№ 158 від 19.07.2013 року, №67 від
05.07.2013 року, № 156 від 17.07.2013 року.
Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
включено до податкових зобов'язань
відповідного періоду, відображених у
реєстрі виданих податкових накладних,
які відповідають даним дод.5
розшифровки податкового кредиту до
податкової декларації з податку на
додану вартість та даним декларацій з
ПДВ за липень 2013р.
Товар був відвантажений по наступним
№ 227 від 15.07.2013р., видано ОСОБА_3;
№ 211 від 01.07.2013р., видано ОСОБА_3;
№ 227 від 15.07.2013р. видано ОСОБА_3.
ТОВ «Ювімет» для підтвердження
придбання реалізованого товару на
адресу ТОВ «НВП «Агропромкомплект»
надано завірені копі видаткових та
податкових накладних по
взаємовідносинам з ТОВ "ФЬОСТМАРІН", що
зазначено в акті перевірки.
Як вбачається з акту перевірки,
підставою для встановлення порушень з
боку позивача стало те, що Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області при перевірці
використано наступну інформацію, а
- отримано від Державної податкової
інспекції Голосіївського району
Головного управління Міндоходів у м.
Києві акт перевірки від № 1305/26-59-22-07 від
14.10.2013 року, яким встановлено порушення
ч.1 ст.203, ч. 1 ст.207, ст.215 , п.1 ст.216, ст.228, ЦК
України, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 №2755 -VI із змінами та
доповненнями в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах, здійснених ТОВ "КА- ПРОМБУД"
з постачальниками та покупцями;
- отримано від ДПІ у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві акт перевірки
від 22.10.2013р. № 1019/26-58-22-0-17/38674530, яким
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування по операціях з придбання
підприємств-постачальників та
покупців та по операціях з продажу цих
підприємствам-покупцям за червень 2013
року, в розумінні ст.22, 135, 138, 185, 188
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. за № 2756-VI.
Стаття 19 Конституції України
регламентує, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування, платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких, передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів, як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких, є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі, коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV),
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Отже, господарська
операція повинна спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV,
бухгалтерський облік, є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій, є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV,
передбачені обов'язкові реквізити, які
мають містити первинні та зведені
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88 (далі -
Положення), первинні документи
підлягають обов'язковій перевірці
працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документі обов'язкових реквізитів та
відповідність господарської операції
чинному законодавству, логічна ув'язка
окремих показників. Забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких,
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, суми податку підтверджені
належними документами, складені
відповідно до вимог чинного
податкового законодавства.

Правова позиція Верховного Суду
України у розглядуваній категорії
спорів, відображена, зокрема, у
постанові від 31.01.2011 року № 14/11 у справі
за позовом закритого акціонерного
товариства «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Закарпатській області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення. Так, за тотожних
обставин та на підставі вказаних норм
Закону Верховний Суд України дійшов
висновку про те, що «чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, зокрема, тим, який не
був постачальником товарів (послуг), на
вартість яких, нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту.

Верховний Суд України у вказаному
рішенні, також наголосив, що такий
висновок «узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності».

Отже, відповідач без достатніх на то
підстав, прийшов до висновків щодо
порушення позивачем податкового
законодавства.

Крім того, перелік інформаційних баз, а
також, форми і методи опрацювання
інформації, визначаються центральним
органом державної податкової служби.
Зібрана податкова інформація та
результати її опрацювання
використовуються для виконання
покладених на органи державної
податкової служби функцій та завдань
(ч. 74.2 ст. 74 ПК України).

Податкова інформація, є різновидом
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби (п. 62.1.2 ПК
України), який, у свою чергу, є способом
здійснення податкового контролю.
Відповідно до ч. 61.1 ст. 61 ПК України,
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також,
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого, покладено на контролюючі органи.

"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України", як
спосіб податкового контролю, введена в
дію ДПА України з метою проведення
перевірок податкових декларацій з
податку на додану вартість, в якій по
податковим періодам відображаються
показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань платників
податків у розрізі контрагентів на
підставі поданої платниками податків
податкової звітності з ПДВ, тобто,
податкових декларації з податку на
додану вартість з додатком № 5.
Прийняття податкової декларації, є
обов'язком контролюючого органу.
Водночас, обов'язок платника податків
подати декларацію з ПДВ узгоджується з
обов'язком податкового органу прийняти
таку декларацію та, при відсутності
зауважень до її оформлення,
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності, а показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в базі співставлення,
формуються на підставі показників
поданих таким платником податків
податкових декларацій з ПДВ із
додатком № 5, і повинні їм відповідати.

Відповідно до ст. 74 ПК України,
податкова інформація, є власністю
держави і може використовуватись лише
для визначених Податковим кодексом
цілей. Для інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності державної
податкової служби створюються
відповідні інформаційні бази, перелік
яких, визначається Державною
податковою адміністрацією України.
Персональна інформація про платників
податків, яка знаходиться в
інформаційних базах даних
контролюючих органів, не може бути
розголошена. Порушення законодавства
України про інформацію тягне за собою
дисциплінарну, цивільно-правову,
адміністративну або кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством України.

Відповідальність за порушення
законодавства про інформацію несуть
особи, винні у вчиненні таких порушень,
як: необґрунтована відмова від надання
відповідної інформації; надання
інформації, що не відповідає дійсності;
поширення відомостей, що не
відповідають дійсності. Викладене
свідчить, що "Деталізована інформація
по платнику ПДВ щодо результатів
автоматичного співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України", є одним із
різновидів податкового контролю, а
відтак, ураховуючи приписи Закону
України "Про інформацію", вказана
офіційна інформація державних органів
повинна відповідати дійсності.

Виходячи із змісту положень п. 1.1
Методичних рекомендацій, інформація,
викладена в базі "Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" може
бути використана при перевірці ДПІ
контрагента постачальника платника
податку.

При цьому, суд зазначає, що нормами
матеріального права не передбачено
право податкового органу проводити
коригування задекларованих платником
податків показників, на підставі
висновків акту перевірки без винесення
податкових повідомлень-рішень.

Податок на додану вартість за своєю
економічною суттю, відноситься до
непрямих податків, тобто, його сума
включається у вартість товарів, що
поставляються продавцем. Одна операція
з продажу товару, викликає відповідні
податкові наслідки у обох сторін такої
операції, які є платниками ПДВ, у
продавця - податкові зобов'язання, у
покупця - податковий кредит. Тобто, якщо
у продавця товару податкові
зобов'язання рівні нулю, то і покупця
товару податковий кредит більший бути
не може. За таких обставин, у разі зміни
в базі "Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України", податкового
зобов'язання з ПДВ у платника податку,
автоматично виникає питання щодо зміни
податкового кредиту і у контрагента -
постачальника.

Самостійна зміна ДПІ в базі
"Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань позивача без
зміни цих показників самим позивачем
шляхом подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), буде порушувати його
права та інтереси, оскільки позивач, як
платник податків, має право
розраховувати на те, що задекларовані
ним в податкових деклараціях показники
податкового кредиту та податкових
зобов'язань відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності. Така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, як то: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем, з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій,
позивач, як платник податків, має право
розраховувати на те, що задекларовані
ним в податкових деклараціях показники
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, відповідають показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності, тощо.

Суд зауважує, що невідповідність
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань, задекларованих
позивачем у деклараціях з ПДВ,
показникам відображеним в електронній
базі, може мати негативні наслідки, як
для самого платника податків, так і для
його контрагентів.

Факт здійснення корегування відносно
позивача, підтверджується
відповідними копіями довідок з
електронної бази даних, які містяться в
матеріалах справи (а.с. 62-64).

Відповідно до п.54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно з п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України, прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Тобто, обов'язок платника податків
подавати декларацію з податку на
додану вартість узгоджується з
обов'язком податкового органу прийняти
таку декларацію та, при відсутності
зауважень до її оформлення,
відобразити показники цієї декларації
у відповідних базах податкової
звітності.

Згідно із п. 58.1 ст.58 та п. 86.8 ст.86
Податкового кодексу України, на
підставі акта перевірки податковим
органом приймається податкове
повідомлення-рішення.

Таким чином, відповідачем на підставі
акта перевірки у відношенні позивача
податкове повідомлення-рішення не
приймалось та, відповідно, податкові
зобов'язання не узгоджувались, то
податковим органом безпідставно було
виключено показники відповідної
податкової звітності ТОВ «Ювімет» з
податку на додану вартість за липень 2013
року та безпідставно внесено зміни до
«Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України «Податковий
блок» та інших електронних баз даних
щодо задекларованих позивачем
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з ПДВ.

Таким чином, суд приходить до висновку
щодо задоволення пунктів 2 та 3 позовних
вимог.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області щодо проведення перевірки ТОВ
«Ювімет» () в результаті
якої було складено акт №389/2200/33272767 від
31.10.2013р. про результати проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки ТОВ «Ювімет» () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПМ ПН ВФ «Кіт» (), з ТОВ
«Модерн-ХХІ» (), з ТОВ
«НВП «Агропромкомплект» () за період липень 2013 року, суд
зазначає наступне.

Стаття 1 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
завданням адміністративного
судочинства, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Водночас, суд зазначає, що заявляючи
вказані позовні вимоги в такий спосіб,
позивач фактично просить визнати
протиправними доводи (позицію)
податкового органу з приводу аналізу
встановлених результатів перевірки.
При цьому, суд звертає увагу, що захисту
підлягають, в силу ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, порушені або оспорюванні
права особи. Між тим, самі висновки
перевіряючих осіб, які викладено в акті
перевірки, не призводять та не можуть
призвести до порушення прав та
охоронюваних інтересів особи. Зроблені
в акті перевірки висновки можуть, в
подальшому, стати підставою для
прийняття рішення (вчинення дій)
податковим органом, які, в свою чергу, і
можуть бути предметом оскарження, і
саме під час встановлення
правомірності та обґрунтованості
такого рішення (вчиненої дії) має бути
надано правову оцінку тим висновкам
(доводам), які стали підставою для
прийняття рішення (вчинення дій)
суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 п. 1 ст. 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

В судовому засіданні встановлено, що за
результатами проведеної перевірки
відповідачем по вказаним висновкам не
приймалися будь-які рішення, зокрема,
податкові повідомлення-рішення про
визначення податкових (грошових)
зобов'язань, та не вчинялися будь-які
дії, зокрема, внесення до облікових
даних платника податків відомостей про
його податкові зобов'язання,
враховуючи висновки, які зроблено в
акті перевірки.

Таким чином, суд зазначає, що акт
перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні ст. 17
КАС України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялися,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору. Відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
захисту. Акт перевірки, є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого, приймаються відповідне
рішення контрольного органу, а тому,
оцінка акта, в тому числі й оцінка дій
службових осіб контрольного органу
щодо його складання, викладення в ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.

Правова позиція Верховного Суду
України у розглядуваній категорії
спорів, відображена, зокрема, у
постанові від 10 вересня 2013 року №
21-237а13.

З огляду на вказане, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві, є будь-які фактичні дані,
на підставі яких, суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд зазначає, наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких,
позивачеві відмовлено.

У зв'язку з чим, стягнути з Державного
бюджету України на користь ТОВ "Ювімет"
судовий збір в розмірі 36,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України,
при вирішені справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю, або
частково.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку щодо часткового задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ювімет" до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області щодо виключення (коригування),
на підставі акту № 389/2200/33272767 від
31.10.2013р. про результати проведення
позапланової документальної виїзної
перевірки ТОВ "Ювімет" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПМ ПН ВФ "Кіт" (), з
ТОВ "Модерн-XXI" (),
з ТОВ "НВП "Агропромкомплект"
() за період липень 2013
року, з електронної бази даних
"Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України "Податковий
блок" та інших електронних баз даних
суми податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені
ТОВ "Ювімет" у податкових деклараціях.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Заводському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
відновити в електронній базі даних
"Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України "Податковий
блок" показники податкової звітності
ТОВ "Ювімет" (),
зазначених останнім в податкових
деклараціях за квітень, червень, липень
2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Ювімет" судовий збір в
розмірі 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя З
оригіналом згідно Постанова не набрала
законної сили 27.01.14 Суддя
І.О.
Лозицька І.О.
Лозицька