Справа № 826/35/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2014 року № 826/35/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» до
Головного управління Державної
казначейської служби України в м.
Києві, Управління Державного
казначейства у м. Харкові про визнання
дій протиправними, зобов'язання
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (далі
по тексту також - позивач) з позовом до
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
(надалі також - відповідач1), Управління
Державного казначейства у м. Харкові
(надалі також - відповідач2), в якому
- визнати дії Головного управління
Державного казначейства в м. Київ та
Управління Державного казначейства у
м. Харків, які полягають у поверненні
виконавчого листа без виконання,
виданого Окружним адміністративним
судом міста Києва 14.08.2013р. -
- зобов'язати Головне управління
Державного казначейства в м. Київ та
Управління Державного казначейства у
м. Харків виконати виконавчий лист по
справі № 826/2939/13-а, виданий Окружним
адміністративним судом міста Києва -
В обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що відповідачами
протиправно ігноруються вимоги
чинного законодавства, що полягає у
поверненні виконавчого листа без
виконання. Позов просив задовольнити.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.
30.01.2014р. в судовому засіданні за згодою
сторін ухвалено про продовження
вирішення справи у письмовому
провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.
Матеріалами справи встановлено,
що 04.04.2013р. Окружним адміністративним
судом міста Києва у справі №826/2939/13-а
постановлено постанову, якою
зобов'язано відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України стягнути судові витрати в сумі
2294,00 грн. на користь ПАТ
«Промінвестбанк» за рахунок
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
Основянської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області ДПС за рахунок
бюджетних асигнувань.
10.07.2013р. Київський апеляційний
адміністративний суд постановив
ухвалу, якою апеляційну скаргу
Основянської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби залишив без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04.04.2013р. - без змін.
На виконання вимог постанови суду
у справі №826/2939/13-а, яка набрала
законної сили позивачу 14.08.2013р. видано
виконавчий лист, в якому зазначено
вимогу, яка підлягає виконанню по
вказаному виконавчому документу, а
саме: «зобов'язати відповідний
підрозділ Державної казначейської
служби України стягнути судові витрати
в сумі 2294,00 грн. на користь ПАТ
«Промінвестбанк» за рахунок
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
Основянської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області ДПС за рахунок
бюджетних асигнувань».
14.08.2013р. представником банку
подано заяву до Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Київ про виконання
виконавчого листа у справі №826/2939/13-а.
Листом Головного управління
Державної казначейської служби
виконавчий лист позивачу повернуто з
підстав відсутності на обслуговуванні
у відповідача1 Основянської
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Харкова Харківської
15.11.2013р. позивачем скеровано виконавчий
лист у справі №826/2939/13-а за належністю
та для виконання до Управління
Державного казначейства у м. Харкові.
Листом Управління Державного
казначейства у м. Харкові від 20.11.2013р.
виконавчий документ у зв'язку з
невідповідністю визначеного
виконавчим листом боржника змісту
резолютивної частини та відсутності
відомостей щодо рахунків, на які були
зараховані кошти про стягнення яких
Позивач вважає такі дії відповідачів
неправомірними та такими, що
призводять до порушення його прав та
інтересів у зв'язку з чим звернувся з
даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
Згідно із статтею 6 і частиною 2 статті 19
Конституцією України органи державної
влади зобов'язані діяти у межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституціями і законами України.
Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як встановлено частинами 1, 2 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу» (далі -
державні виконавці).

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
такі виконавчі документи, як виконавчі
листи, що видаються судами.

Вимоги до виконавчого документу
визначено в статті 18 Закону України
«Про виконавче провадження». Так, у
виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали;

2) дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної)
сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.

Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Судом встановлено, що згідно із п. 15
Положення про Головне управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві, затвердженого
Наказом Державної казначейської
служби України від 21.11.2011р. № 104 (надалі -
Положення), Головне управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві є юридичною
особою публічного права, має печатку із
зображенням Державного герба України
та своїм найменуванням, власні бланки,
рахунки в установах Державної
казначейської служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями.

Пунктом 19 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ від 03 серпня 2011 р. № 845
встановлено, що безспірне списання
коштів державного та місцевих бюджетів
і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Пунктом 24 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ від 03 серпня 2011 р. № 845
встановлено що стягувачі, на користь
яких прийняті судові рішення про
стягнення коштів з рахунків боржника,
подають до органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, документи,
зазначені у пункті 6 цього Порядку, а
саме: - заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; - оригінал
виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у
разі наявності); - оригінал або копію
розрахункового документа (платіжного
доручення, квитанції тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету.

До заяви можуть додаватися інші
документи, які містять відомості, що
сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

Разом з тим, виконавчим листом
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14.08.2013 року у
адміністративній справі №826/2939/13-а
чітко визначений порядок стягнення
коштів, а саме: «Зобов'язати
відповідний підрозділ Державної
казначейської служби України стягнути
судові витрати в сумі 2 294, 00 грн. на
користь публічного акціонерного
товариства « Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» за
рахунок Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунків Основянської міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Харкова Харківської області ДПС за
рахунок бюджетних асигнувань».

В ході судового розгляду справи
встановлено, що Основянська міжрайонна
державна податкова інспекція м.
Харкова Харківської області відсутня
на обслуговуванні у ГУ ДКСУ у м. Києві
та Управліннях Державної
казначейської служби України, ГУ ДКСУ у
м. Києві відповідачем1 правомірно
повернуто без виконання виконавчий
документ для спрямування його до
відповідного органу Державної
казначейської служби України.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині визнання протиправними дій
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
є необґрунтованими та безпідставними,
що свідчить про відсутність правових
підстав для їх задоволення.

При вирішенні питання щодо
правомірності дій Управління
Державного казначейства у м. Харкові
при розгляді заяви позивача, суд
звертає увагу на наступне.

Оскільки у виданому 14.08.2013 року на
виконання постанови суду у справі
№826/2939/13-а боржником вказана є Державна
казначейська служба України, а не
Основ'янська міжрайонна державна
податкова інспекція м. Харкова
Харківської області ДПС України, що не
узгоджується з резолютивною частиною
судового рішення та відповідно
унеможливило встановлення боржника за
виконавчим листом.

Разом з тим, відповідно
платіжного доручення № 11272 від 05.02.13 р.,
поданого позивачем, отримувачем
коштів, які він просить повернути, є
Управління Державної казначейської
служби України у Печерському районі м.
Києва.

Відповідно до пунктам 17 та 19 «Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевого бюджетів або
боржників», який затверджений
постановою Кабінетів Міністрів
України від 03.08.2011р. № 845 (із змінами)
стягувачі, на користь яких прийняті
судові рішення про стягнення
надходжень бюджету, подають до органу
Казначейства, на рахунки в якому
зараховані надходження бюджету,
документи, зазначені у пункті 6 цього
Порядку, крім випадків, передбачених
пунктом 23 цього Порядку. Безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету або у
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Тобто повернення коштів повинно
відбуватись через Управління
Державної казначейської служби
України у Печерському районі м. Києва з
відповідного рахунку, на який вони були
зараховані.

За таких обставин суд не вбачає у діях
відповідача2 порушень вимог чинного
законодавства, що свідчить про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Виходячи із системного законодавства
України, суд прийшов до висновку про те,
що позивачем обрано невірний спосіб
захисту його порушеного права,
оскільки невиконання виконавчого
листа зумовлено не наявністю у діях
відповідачів порушень чинного
законодавства України, а саме
наявністю неточностей у самому
виконавчому листі.

Разом з тим суд звертає увагу, в межах
розгляду даної справи не досліджуються
питання, ким з має виконуватись
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.04.2013р., та з яких
рахунків підлягають стягненню на
користь позивача судові витрати у
розмірі 2294,00 грн., право на повернення
яких він має в силу приписів чинного
законодавства, оскільки вказані
обставини не є предметом даного спору
та виходять за межі доказування у даній
справі.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами як суб'єктами владних
повноважень доведено правомірність
оспорюваних дій.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України

Суддя
І.А. Качур