Справа № 826/20264/13-а
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Федорчука А.Б.
розглянувши адміністративну справу в
письмовому провадженні
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю " СОЛІУС "до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києвіпро
визнання протиправними дії,
зобов'язання вчинити дії
На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
Позивач, в особі Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОЛІУС", звернувся до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними дії СДР1 ДПІ у
Печорському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві Кригана Юрія Михайловича, за
результатами яких складено Акт №
1470/26-55-22-07/37956810 від 03.10.2013 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Соліу», щодо підтвердження
господарських відносин платниками
податків за період з 01.03.13р. по 31.07.13р.;
зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Печорському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві вилучити з
інформаційної бази даних «Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України», інформацію, внесену
на підставі Акта № 1470/26-55-22-07/37956810 від
03.10.2013 року про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Соліус», щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за період з 01.03.13р.
по 31.07.13р.; скасувати висновки Акта
№1470/26-55-22-07/37956810 від 03.10.2013 року про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Соліус», щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за період з 01.03.13р.
В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначає, що перевірка проводилася
відповідачем з порушенням вимог
чинного законодавства та Відповідачем
протиправно внесено в базу даних
інформацію щодо зменшенню
задекларованих податкових зобов'язань.
Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з підстав викладених в
запереченнях на позовну заяву.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що Співробітниками
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
здійснено заходи з метою проведення
зустрічної звірки ТОВ "СОЛІУС" за
період 01.03.13р. по 31.07.13р. щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків. За результатом
зустрічної звірки було складено акт
від 03.10.2013 року №1470/26-55-22-07/37956810 "Про
неможливість проведення зустрічної
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період 01.03.13р. по 31.07.13р " (далі по тексту -
Акт про неможливість проведення
В Акті про неможливість проведення
зустрічної звірки зазначено наступні
порушення вимог законодавства: п.187.1
ст.187, п.198.1 статті 198. п.198.2. 198.3 та п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-УІ із змінами га
доповненнями, що призвело до завищення
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період з
01.03.2013-31.07.2013року та завищення
податкового кредиту з податку на
додану вартість за період з
01.03.2013-31.07.2013року.
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України (далі -
Кодекс), він, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Згідно пп.20.1.6. п.20.1. ст.20 Кодексу, органи
державної податкової служби мають
право, крім іншого, для здійснення
функцій, визначених податковим
законодавством, отримувати безоплатно
від платників податків, у тому числі
благодійних та інших неприбуткових
організацій, у порядку, визначеному цим
Кодексом, інформацію, довідки, копії
документів (засвідчені підписом
платника податків або його посадовою
особою та скріплені печаткою (за
наявності) про фінансово-господарську
діяльність, отримувані доходи, видатки
платників податків та іншу інформацію,
пов'язану з обчисленням та сплатою
податків, дотриманням вимог іншого
законодавства, здійснення контролю за
яким покладено на органи державної
податкової служби, а також фінансову та
статистичну звітність, в порядку та на
підставах, визначених цим Кодексом.
Пунктом 73.5 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.
Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
Механізм проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок визначає Порядок
проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№1232 (далі по тексту - Порядок).
Відповідно до пунктів 2-4 Порядку
зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.
З метою проведення зустрічної звірки
орган державної податкової служби
(ініціатор) надсилає органу державної
податкової служби (виконавцю), на
обліку в якому перебуває суб'єкт
господарювання, запит про проведення
зустрічної звірки для підтвердження
отриманих від платника податків та
Зустрічна звірка може бути проведена
органом державної податкової служби
(ініціатором) самостійно у разі, коли
суб'єкт господарювання перебуває на
обліку в тому ж органі державної
податкової служби, в якому перебуває
платник податків, або в межах одного
Орган державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.
Згідно з пунктом 6 Порядку визначено, що
у разі отримання від суб'єкта
господарювання інформації, визначеної
у запиті, та її документального
підтвердження (протягом одного місяця
з дня, що настає за днем надходження
суб'єкту господарювання запиту) орган
державної податкової служби проводить
Відповідно до пункту 7 Порядку
визначено, що за результатами
проведеної зустрічної звірки
складається довідка, яка підписується
суб'єктом господарювання (законним чи
уповноваженим представником) і
посадовими особами органу державної
податкової служби та особисто
вручається суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку або
надсилається суб'єкту господарювання
за його адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) рекомендованим
листом із повідомленням про вручення.
З огляду на вказані правові норми
вбачається, що проведення звірки - це
дії по співставленню даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, за
результатами здійснення яких
складається довідка.
При цьому заходи, спрямовані на
проведення зустрічної звірки, тобто,
спрямовані на вчинення дій щодо
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, однак без
фактичного здійснення таких дій, не
можуть вважатись діями по проведенню
Разом з тим, у межах спірних
правовідносин ДПІ у Печерському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві зустрічної
звірки ТОВ "СОЛІУС" не проведено, дії по
співставленню даних первинних
бухгалтерських та інших документів
позивача не здійснено, відповідної
довідки не складено, про що свідчить й
сам Акт про неможливість проведення
На переконання суду, незгода з
висновками, викладеними в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки не є підставою для визнання
протиправними дій, факт вчинення яких
відсутній; відсутність дій сама по собі
виключає їх протиправність.
Податковим органом на підставі акту
про неможливість проведення
зустрічної звірки податкові
повідомлення-рішення не приймались.
Акт звірки органу державної податкової
служби не є рішенням (актом
індивідуальної дії) в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України, він не є обов'язковим до
виконання, сам по собі не тягне для
позивача ніяких правових наслідків
Враховуючи викладене, судом не
встановлено, а позивачем не доведено,
що відповідачем вчинено протиправні
дії по проведенню зустрічної звірки
ТОВ "СОЛІУС", відтак, у задоволенні
позовних вимог в частині щодо визнання
протиправними дії ДПІ у Печорському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві Кригана
Юрія Михайловича, за результатами яких
складено Акт № 1470/26-55-22-07/37956810 від 03.10.2013
року про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Соліу», щодо
підтвердження господарських відносин
платниками податків за період з 01.03.13р.
по 31.07.13р. не підлягають задоволенню.
Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 20 червня 2013 р. по
справі К/800/9399/13
Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача вилучити з інформаційної
бази даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформацію, внесену на підставі актів,
суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Враховуючи те, що відповідно до
положень чинного законодавства акт
суб'єкта господарювання може
засвідчувати лише факт неможливості її
проведення без встановлення висновків
стосовно відсутності факту
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, підтвердження
відносин, виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснюються між ними, з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку платника податків, то на
підставі нього не можуть бути внесені
відомості, які б мали вплив на дані
задекларовані платником податків.

Позивачем не було надано суду доказів
на підтвердження факту внесення до
інформаційної бази даних "Система
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" інформації на
підставі акту.

Отже, у суду відсутні підстави для
висновку про те, що відповідачем була
внесена до інформаційної бази даних
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформація на підставі акту звірки, а
тому і підстав для зобов'язання
відповідача вилучити зазначену
інформацію відсутні.

З аналізу матеріалів справи та норм
законів, Суд приходить до висновку, що
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача вилучити з інформаційної
бази даних "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
інформацію, внесену на підставі актів є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України предметом розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Виходячи із загальних засад
адміністративного судочинства
задоволенню підлягають ті вимоги, які
фактично відновлюють порушене право
особи у взаємовідносинах з суб'єктом
владних повноважень.

Висновки, викладені в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки, не є предметом оскарження в
адміністративному суді, оскільки не є
обов'язковими ані для платника
податків ані для керівника
контролюючого органу.

Разом з тим, висновки, викладені в акті
звірки, є лише відображенням фактичних
дій податкових інспекторів-ревізорів
щодо співставлення даних первинного
бухгалтерського обліку та інших
документів.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що
вказані висновки акту зустрічної
звірки напряму конкретно не впливають
на права позивача, але можуть бути
використані податковим органом при
здійснення контрольного заходу щодо
його контрагентів.

За таких обставин, для захисту прав та
інтересів має право звернення до суду з
позовом саме особа, права якої реально
порушені у сфері публічно-правових
відносин.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 05 грудня 2013 р. по
справі К/800/29234/13.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, що в
свою чергу свідчить про те, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений чинним законодавством,
обґрунтовано, з урахуванням всіх
обставин, а тому, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук