Справа № 2513/1504/12 (2а/2513/30/12)
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м.
Київ К/9991/67776/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області, третя особа Управління праці
та соціального захисту населення
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації про визнання
незаконними дій та скасування
постанови, касаційне провадження в
якій відкрито за касаційною скаргою
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області на постанову
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 30 липня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області, третя особа Управління праці
та соціального захисту населення
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації про визнання
незаконними дій та скасування
постанови.

Постановою Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 30 липня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року, позов задоволено. Визнано
незаконними дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області Курилець Володимира Івановича
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 08 червня 2012 року; постанову від 08
червня 2012 року про закінчення
виконавчого провадження (ВП №3252557)
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області Курилець
Володимира Івановича -скасовано.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Відділ примусового виконання
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до
постанови Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області у
справі №2-а-4438/11 Управління праці та
соціального захисту населення
Новгород-Сіверської районної
державної адміністрації зобов'язано
нарахувати та виплатити ОСОБА_3 як
особі яка має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни-інвалідів війни 2
групи разову грошову допомогу до дня
п'ятого травня 2011 року відповідно до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком, встановлених
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Виконавчий лист видано 10
квітня 2012 року.

Постановою старшого державного
виконавця Сенченко М.В. відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області від 11 травня 2012
року було відкрито виконавче
провадження по виконанню
вищевказаного виконавчого листа та
надано боржнику для негайного
добровільного виконання.

Постановою від 08 червня 2012 року
виконавче провадження закінчено на
підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження». Згідно
змісту оскаржуваної постанови
встановлено, що постанову
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області, на підставі
якої було видано виконавчий лист,
неможливо виконати без участі
боржника, також постанова не містить
відомості чи виконана вона в частині.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
і суд апеляційної інстанції, дійшов
висновку, що спірна постанова прийнята
відповідачем без дотримання вимог
чинного законодавства України, а тому
підлягає скасуванню.

Такий висновок судів попередніх
інстанцій відповідає обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
регулюється Законом України від 21
квітня 1999 року, № 606-XIV «Про виконавче
провадження».

Згідно статті 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до статті 2 та статті 4
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Інші органи, установи,
організації і посадові особи
здійснюють виконавчі дії у випадках,
передбачених законом на вимогу чи за
дорученням державного виконавця.

Статтею 11 вище вказаного Закону
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вжити заходів примусового
виконання рішень, встановлених цим
Законом неупереджено, своєчасно,
повно вчиняти виконавчі дії, які
спрямовані на завершення виконавчого
провадження.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження» після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

В силу положень частини 1 статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що
у разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірними висновки судів першої та
апеляційної інстанцій про
передчасність винесення державним
виконавцем Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області спірної постанови з огляду на
невжиття ним всіх передбачених законом
заходів (накладення на боржника штрафу
тощо) для належного виконання судового
рішення.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області відхилити, а постанову
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 30 липня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: