Справа № 2а-3768/12/1470
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

29 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-3768/12/1470

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Малих О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції про визнання протиправною та
скасування рішення - постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом про визнання
протиправною та скасування рішення -
постанови від 19.03.2012 року про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що дана постанова
прийнята з порушенням закону, оскільки
стягнення на майно боржника
звертається в розмірах і обсягах,
необхідних для виконання за виконавчим
документом з урахуванням витрат на
виконання та стягнення виконавчого
збору.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2012
року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
постанову державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Козаченко
А.В. від 19.03.2012 року (ВП 31541038) про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Не погоджуючись з даною постановою
суду Центральний відділ Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції подав
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить його скасувати
та ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
у позивача ОСОБА_1 на підставі
постанови Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Миколаївській
області від 13.11.2010р. № 258270 виникла
заборгованість перед Державною
автомобільною інспекцією УМВС України
в Миколаївській області зі сплати
штрафу на суму 520,00 грн.

У зв'язку з невиконанням позивачем у
добровільному порядку, постанови
Державної автомобільної інспекції
УМВС України в Миколаївській області
від 13.11.2010р. № 258270, Центральний відділ
ДВС Миколаївського міського
управління юстиції 05 березня 2012 року
відкрив виконавче провадження.

19 березня 2012 року державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Козаченко
А.В. прийнята постанова про розшук
майна боржника, а саме:

- автомобіль SKODA OCTAVIA А5 АМВ (2007) бежевий
№ двиг. НОМЕР_1 №ШАС.НОМЕР_6 №
куз.НОМЕР_2 ДНЗ НОМЕР_3 від 06.11.2007 року,

- автомобіль MAZDA 626 2.0 (1991) Сірий №
двиг.НОМЕР_4 № ШАС.НОМЕР_6 № куз. НОМЕР_5
ДНЗ НОМЕР_7 від31.08.2006 року.

19 березня 2012 року державним виконавцем
Центрального відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції Козаченко
А.В. прийнята постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

За змістом вказаної постанови було
накладено арешт на:

- автомобіль SKODA OCTAVIA А5 АМВ (2007) бежевий
№ двиг. НОМЕР_1 №ШАС.НОМЕР_6 №
куз.НОМЕР_2 ДНЗ НОМЕР_3 від 06.11.2007 року,

- автомобіль MAZDA 626 2.0 (1991) Сірий №
двиг.НОМЕР_4 № ШАС.НОМЕР_6 № куз. НОМЕР_5
ДНЗ НОМЕР_7 від31.08.2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
розмір арештованого майна значно
перевищував суму, що була необхідна для
здійснення примусового виконання
постанови Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Миколаївській
області від 13.11.2010 р. № 258270.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71, 72 КАС України, Закону України «Про
виконавче провадження».

За змістом ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

На підставі ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
обов'язки і права державних виконавців
відповідно до яких виконавець має
право одержувати пояснення,
безперешкодно входити до приміщень, в
житло, накладати арешт на майно
боржника, його грошові кошти, викликати
громадян та посадових осіб приводу
виконавчих документів, а у разі їх
неявки виносити постанови про їх
привід, накладати стягнення у вигляді
штрафів. Основним обов'язком
державного виконавця визначено
здійснення необхідних заходів щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення у спосіб і
порядок визначені виконавчим
документом.

У відповідності до ч. 2 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній
валюті, інші цінності, у тому числі
кошти на рахунках і вкладах боржника
у банках та інших фінансових установах,
на рахунки в цінних паперах у
депозитаріях цінних паперів.

Згідно з ч. 5 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що У
разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

За змістом ч. 6 ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
майно боржника звертається в розмірі
і обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження.

На підставі ч. 3 ст. 57 Закону України
«Про виконавче провадження»
постановами, може бути накладений
арешт у розмірі суми стягнення з
урахуванням виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів, на все майно боржника або на
окремі предмети.

В контексті зазначених правових
приписів суд першої інстанції вірно
дійшов висновку, що відповідач під час
виконання постанови Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Миколаївській області від 13.11.2010р. №
258270 щодо стягнення штрафу на суму 520,00
грн. діяв з порушенням законодавства,
упереджено, не добросовісно,
зловживаючи своїми повноваженнями, без
дотримання необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких, спрямовані
ці рішення, а також без врахування
права особи на участь у прийнятті
рішень, тобто всупереч ч.3 ст.2 КАС
України.

Згідно до ч.3 ст.57 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення на
майно боржника звертається у розмірі
суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Між тим з матеріалів справи вбачається,
що розмір арештованого майна значно
перевищував суму, що була необхідна для
здійснення примусового виконання
постанови Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Миколаївській
області від 13.11.2010 р. № 258270.

Водночас всупереч вимогам ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем не було
запропоновано боржнику самому вказати
види майна чи предмети, на які можливо
звернути стягнення, боржник не
запрошувався до участі у проведенні
виконавчих дій.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального
відділу Державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 липня 2012
року у справі № 2а-3768/12/1470 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян