Справа № К/9991/3611/12-С
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м.
Київ К/9991/3611/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В., Зайця В.С.,
Леонтович К.Г., розглянувши в
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області на постанову
Іванківського районного суду
Київської області від 09 листопада 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області про перерахунок пенсії,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області, в якому просив: визнати
неправомірними дії відповідача по
відмові в перерахунку додаткової
пенсії з урахуванням мінімальної
пенсії за віком та доплати за
проживання на забрудненій території;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату призначеної
позивачу додаткової пенсії,
встановивши додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, діючого на
момент нарахування пенсії з 01 жовтня 2007
року (з подальшим перерахунком та
виплатою пенсії у зв'язку із
збільшенням мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до чинного
законодавства); стягнути з відповідача
доплати згідно зі статтею 39 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
01 жовтня 2007 року, як непрацюючому
пенсіонеру ,який проживає на території
радіоактивного забруднення; визнати
неправомірними дії відповідача щодо
виплати позивачу коштів, передбачених
Законом України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26 липня 1996 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач здійснює позивачу виплати
пенсії та доплат в розмірі меншому, ніж
передбачено законодавством.

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 09 листопада
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2011
року, позовні вимоги задоволено
частково: визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
і виплаті позивачу додаткової пенсії
та доплат за проживання на
радіоактивно забрудненій території
неправомірними; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 51 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 08 квітня 2010 року
з урахуванням уже виплачених сум;
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу, як
непрацюючому пенсіонеру, проживаючому
на радіоактивно забрудненій території
відповідно до статті 39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру двох мінімальних заробітних
плат щомісяця за період з 08 квітня 2010
року з урахуванням вже виплачених сум;
в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивач є
особою пенсійного віку, віднесений до 2
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суди першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач
неправомірно недоплачує позивачу
кошти на пенсійне забезпечення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 2 категорії
призначається у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Єдиною законодавчою нормою, що
визначає мінімальний розмір пенсії за
віком є стаття 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до положень
якої мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини третьої статті 28
Закону "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком ,а відтак суди попередніх
інстанцій правомірно задовольнили
позов в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіологічного контролю,
проводиться доплата до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку про те, що Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу в порівняні з
постановами Кабінету Міністрів
України, а відтак саме його положення
підлягають застосуванню при вирішенні
спірних відносин.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанції щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
відхилити.

Постанову Іванківського районного
суду Київської області від 09 листопада
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, встановленими
статтями 237, 238, 239-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: (підписи)