Справа № 2а-12296/10/0570
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 січня 2014 року м. Київ
В/800/182/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді
Ситникова О.Ф.,

суддів: Білуги
С.В.,

Бутенка В.І.,

Весельської
Т.Ф.,

Гаманка О.І.,

перевіривши подану заяву ОСОБА_4 про
допуск до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Донецької області, треті
особи Заступник начальника Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької
області -Андрющенко Петро Павлович,
Начальник юридичного управління
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Донецької області Рєпіна Катерина
Володимирівна, Державна податкова
адміністрація в Донецькій області про
визнання дій протиправними, поновлення
на посаді та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 16 листопада 2007 року звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції в м. Маріуполі,
треті особи - заступник начальника
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Андрющенко Петро Павлович, начальник
юридичного управління Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Рєпіна Катерина
Володимирівна, Державна податкова
адміністрація у Донецькій області про
визнання дій протиправними, поновлення
на посаді та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу,
протиправним призначення на посаду
заступника начальника інспекції
Андрющенка Петра Павловича і на посаду
начальника юридичного управління
Рєпіну Катерину Володимирівну,
визнання незаконним пункту 4 наказу №
1056 від 23 липня 2007 року у частині
позбавлення позивача премії за червень
2007 року, визнання незаконними дії
атестаційної комісії щодо проведення
атестації у відношенні позивача.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2010
року позов ОСОБА_4 до Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя, третіх осіб, що
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору заступника начальника
Жовтневої МДПІ м. Маріуполя Андрющенка
Петра Павловича, начальника юридичного
управління Жовтневої МДПІ м. Маріуполя
Рєпіної Катерини Володимирівни,
Державної податкової адміністрації в
Донецькій області про визнання дій
протиправними, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу задоволено
частково; визнано протиправним та
скасовано наказ Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя № 4-О від 14 січня 2008 року в
частині звільнення ОСОБА_4 на підставі
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу" - за
порушення Присяги, передбаченої статті
17 цього Закону; у задоволенні іншої
частини вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2010 року у справі № 2а-12296/10/0570 залишено
без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2010
року у справі № 2а-12296/10/0570 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 03 жовтня 213 року рішення
судів попередніх інстанцій залишені
без змін.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище постанови
Вищого адміністративного суду України
заявник порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Заявник посилається на неоднакове
застосування судами Положення «Про
проведення атестації державних
службовців», затверджене Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.2000,
№ 1922 щодо дотримання з боку Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької
області процедури атестації
державного службовця ОСОБА_4, що стало
підставою для його звільнення з роботи
за п.2 ст. 40 КзпП України.

Підставою для відмови у задоволення
позову в цій частині у даній справі
став висновок про те, що позивач,
відповідно до п.2 Положення «Про
проведення атестації державних
службовців» підлягав атестації,
оскільки підлягають державні
службовці усіх рівнів, в тому числі ті,
які внаслідок організаційних змін
обіймають посади менше ніж один рік,
якщо їх посадові обов'язки не
змінилися.

Оскільки за наслідками проведено
атестації, встановлено, що ОСОБА_4 не
відповідає займаній посаді, а також з
урахуванням того, що позивач
відмовився від запропонованих
Жовтневою МДПІ м. Маріуполя посад, його
було звільнено на підставі пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу" за порушення присяги,
згідно статті 17 цього Закону та пункту 2
статті 40 Кодексу законів України про
працю згідно виявленої
невідповідності займаній посаді за
результатами атестації. При цьому
наказ від 14 січня 2008 року № 4-о в частині
звільнення ОСОБА_4 з посади на підставі
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу" за
порушення присяги визнано судами
неправомірним і скасовано.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
відповідач посилається на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 03 липня 2013 року.

Проте, судове рішення, на яке скаржник
посилається не можна вважати таким, що
дає підстави для допуску справи до
провадження та перегляду її Верховним
Судом України, оскільки підставою для
задоволення позову у даній справі та
поновлення позивача на публічній
службі стали висновки суду щодо
обставин по справі, відповідно до яких
встановлено, що в оскаржуваному наказі
та поданні Львівської митниці,
відповідачами не конкретизовано, які
саме дії вчинив позивач порушення
пункту 6 статті 30 Закону України «Про
державну службу», не наведено
конкретних фактів невиконання
позивачем своїх службових обов'язків
та не вказано людних фактів на
підтвердження низького рівня знань
позивача щодо методики контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час митного
оформлення. Крім того, встановлено, що
за результатами проведеної атестації,
щорічними оцінками виконання
посадовою особою митної служби
покладених на нього обов'язків і
завдань та неодноразовими
заохоченнями позивача під час служби в
митних органах, підтверджувався
належний рівень якості виконання
позивачем покладених на нього
обов'язків та завдань.

Порівнявши ухвалу Вищого
адміністративного суду України

від 03 жовтня 2013 року та рішення, на яке
посилається скаржник, колегія суддів
дійшла висновку про наявність різних
обставин справи у наданих суду
рішеннях, що в свою чергу, виключає
можливість допуску справи до
провадження та перегляду її Верховним
Судом України.

Згідно зі статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Установлений статтею 237 КАС України
перелік підстав для подання заяви про
перегляд Верховним Судом України
судових рішень в адміністративних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Відповідно до норми, яка міститься в
пункті 1 частини першої статті 237 КАС
України, заява про перегляд з указаних
мотивів може бути подана за наявності
таких складових: неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права; ухвалення різних
за змістом судових рішень; спірні
питання виникли у подібних
правовідносинах.

Згідно з положеннями постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
"Про судову практику застосування
статей 235-240 Кодексу адміністративного
судочинства України" від 13 грудня 2010
року № 2, подібність правовідносин
означає тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Отже, з наведених судових рішень суду
касаційної інстанції не міститься
аналогічності фактичних обставин, які
досліджувались у зазначених справах,
що не дає можливості встановити
наявність підстав, передбачених ст. 237
КАС України.

На підставі викладеного суд касаційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність факту неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Донецької області, треті
особи Заступник начальника Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької
області -Андрющенко Петро Павлович,
Начальник юридичного управління
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя
Донецької області Рєпіна Катерина
Володимирівна, Державна податкова
адміністрація в Донецькій області про
визнання дій протиправними, поновлення
на посаді та стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Ф. Ситников

судді:
С.В. Білуга

В.І. Бутенко

Т.Ф. Весельська

О.І. Гаманко