Справа № 0602/2393/2012
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"30" січня 2014 р.
Справа № 0602/2393/2012

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Баранівського районного
суду Житомирської області від "25"
грудня 2013 р. у справі за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області до
ОСОБА_3 про стягнення тимчасової
державної допомоги ,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року управління праці
та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради
Донецької області звернулося до суду з
вказаним позовом та просило стягнути
із ОСОБА_3 3808 грн. 90 коп., які з 01 січня 2011
року по 31 березня 2012 року були
виплачені, як тимчасова державна
допомога ОСОБА_4 відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 22 лютого 2006 року № 189, якою
затверджено Порядок призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме.

Постановою Баранівського районного
суду Житомирської області від 25 грудня
2013 року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь
управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області
тимчасову державну допомогу, сплачену
за період з січня 2011 року по лютий 2012
року включно, в розмірі 3540 грн. 60 коп.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить судове рішення скасувати та
прийняти нове-про відмову у
задоволенні позову. Зокрема, апелянт
посилається на те, що суд першої
інстанції при винесенні рішення не
врахував тих обставин, що ним в жовтні
2010 року сплачено 300 грн., в лютому 2012
року - 200 грн., в березні 2012 року - 200 грн. ,
однак, стягувачка не повідомила
управління праці та соціального
захисту населення про вказані
обставини, а тому, на думку апелянта,
саме стягував має повернути позивачу
вказану суму коштів.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що
відповідно до рішення
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 19 жовтня 2007 р., із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто
аліменти на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку, щомісячно, до
повноліття дитини, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку (а.с.5). Виконавчий
лист перебував на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Красноарміського міськрайонного
управління юстиції Донецької області.

Зі змісту довідки відділу ДВС
Красноармійського міськрайонного
управління юстиції від 12.01.2011 р. № 1-1060
стягувач ОСОБА_4 аліменти за період з
01.07.2010 року по 31.12.2010 року не отримувала,
у зв'язку з тим, що боржник ніде не
працював, матеріальної допомоги на
утримання дитини не надавав та умисно
ухилявся від сплати аліментів (а.с.6).

Відповідно до п. 2 Порядку призначення
та виплати тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання їх невідоме, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.02.2006 року № 189 передбачено, що
тимчасова допомога призначається у
разі, коли: рішення суду про стягнення
аліментів з одного з батьків не
виконується у зв'язку з ухилення від
сплати аліментів або відсутністю у
боржника коштів та іншого майна, на які
за законом може бути звернуто
стягнення; стосовно одного із
батьків здійснюється кримінальне
провадження або він перебуває на
примусовому лікуванні, у місцях
позбавлення волі, якого визнано в
установленому порядку недієздатним,
а також, перебуває на строковій
військовій службі; місце проживання
(перебування) одного з батьків не
встановлено.

Саме у зв"язку з тим, що ОСОБА_3 умисно
ухилявся від сплати аліментів, ОСОБА_4 в
період 2011-2012 років зверталася до
управління праці та соціального
захисту населення Красноармійської
міської ради Донецької області із
заявами про призначення тимчасової
державної допомоги на дитину,
передбаченої Порядком №189 від 22.06.2006
року.

На підставі рішення управління праці
та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради
Донецької області ОСОБА_4 було
призначено та виплачено зазначену
допомогу з 01.01.2011 р. по 31.03.2012 року
включно у розмірі 3808 грн. 50 коп. (а.с. 7-13,
15 ).

Згідно протоколу від 21.03.2012 року
виплату допомоги було припинено на
підставі п. 10 Порядком №189 від 22.06.2006
року, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 надала
відомості про те, що ОСОБА_3 має
можливість сплачувати аліментів на
утримання дитини ( а.с. 14).

За змістом п. 12 Порядку, якщо виникла
можливість стягнення аліментів з
одного з батьків, виявлено, що один з
батьків може утримувати дитину або
місце проживання (перебування) одного з
батьків встановлено, у зв'язку з чим
можливе стягнення з нього коштів на
утримання дитини, орган праці та
соціального захисту населення
звертається до суду із заявою про
стягнення суми сплаченої тимчасової
допомоги. Стягнуті кошти зараховуються
до державного бюджету.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що відповідач повинен
відшкодувати зазначені кошти, однак, з
урахуванням слати аліментів у лютому
2010 року, така сума складає 3 540грн. 60коп.
(3808 грн. 50 коп. - 267, 90 грн. за березень
2012 року ) .

Так, судом першої інстанції
встановлено, що рішенням
Красноармійського міськрайонного
суду Донецької області від 19 квітня
2013 року встановлено, що ОСОБА_3 у
лютому 2012 року сплатив аліменти в
сумі 200 грн. ( а.с. 86), а тому відповідно
до п. 12 Порядку №189 від 22.06.2006 року
виплата тимчасової допомоги
повинна бути припинена з першого
числа місяця, що настає за місяцем, у
якому виникла дана обставина, тобто
з 01.03.2012 року, а обов"язок повідомити
про отримання аліментів лежить
саме на стягувачу, а не на
відповідачу, як боржнику.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції не врахував сплату ним
аліментів у жовтні 2010 року в сумі 300
грн. та у березні 2012 року в сумі 200
грн.( а.с. 86) є безпідставними,
оскільки з матеріалів справи
убачається, що тимчасова державна
допомога на дитину була призначена
ОСОБА_4 з 01.01.2011 року та по 31.03.2012 року.
Окрім того, суд першої інстанції визнав
безпідставною виплату допомоги у
березні 2012 року, що і вплинуло на розмір
суми, яка стягується.

Правомірно не враховано судом першої
інстанції і те, що після 31.03.2012 року,
відповідачем погашалася
заборгованість по аліментах, оскільки
зазначені обставини не впливають на
відносини, що виникли за період з 01.01.2011
року та по 31.03.2012 року.

Так само, є безпідставним посилання
апелянта на те, що несплата ним
аліментів викликана у зв"язку з тим, що
він не знав про судове рішення та про
відкриття виконавчого провадження, а
тому не повинен відповідати за даним
позовом.

З матеріалів справи убачається, що
рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 19.04.2013 року, яке набрало законної
сили, встановлено, що починаючи з січня
2008 року по жовтень 2010 року ОСОБА_3
частково сплачувалися аліменти на
утримання сина, в той час, як тимчасова
державна допомога на дитину була
призначена ОСОБА_4 лише з 01.01.2011 року.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Баранівського районного суду
Житомирської області від "25" грудня 2013
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
праці та соціального захисту населення
Красноармійської міської ради
Донецької області вул.
Соціалістична,22,м.Красноармійськ,Донец
ька область,85300

3- відповідачу/відповідачам: ОСОБА_3
вул. АДРЕСА_1

4 представнику відповідача Хохлюк
Ганна Олексіївна, АДРЕСА_2