Справа № 825/265/14
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Чернігів
Справа № 825/265/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді -
Кашпур О.В.,

при секретарі -
Пушенко О.І.,

за участі представників позивача -
Меркулова Д.С., Литвинова С.І.,

представника відповідача -
Лисиці О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
"Чернігівський хлібокомбінат" до
Державної податкової інспекції у
м.Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17.01.2014 року звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області і
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 27 листопада 2013 року
повністю та стягнути з відповідача на
його користь судові витрати. Свої
вимоги мотивує тим, що відповідачем
неправомірно, в порушення вимог
чинного податкового законодавства,
донараховано податок на додану
вартість на підставі результатів
проведених перевірок його контрагента
ТОВ «Ферко», які свідчать про
нікчемність укладених між позивачем та
цим суб'єктом господарювання угод.
Позивач наполягає на тому, що між ним та
ТОВ «Ферко» було проведено реальні
товарні господарські операції. Як
свідчать первинні бухгалтерські
документи: договори поставки, акти
прийому-приймання передачі товару,
видаткові накладні, податкові
накладні, платіжні доручення свідчать
про те, що господарські операції дійсно
відбулися, в результаті яких позивач
збільшив свої активи на 110 тон
соняшникової олії та 355 т. соєвих бобів
і набув фінансові зобов'язання на суму 1
177 110,00 грн. та на суму 1 815 825 грн.
відповідно. Договір комісії між ПАТ
«Чернігівський хлібокомбінат» та ТОВ
«Вторметекспорт» було виконано
повністю, позивачем поставлено
контрагенту придбаний у ТОВ «Ферко»
товар - соняшникову олію, соєві боби, що
підтверджують митні декларації. Таким
чином дії позивача були направлені на
здійснення господарських операцій з
наміром отримати прибуток. Відповідно
до положень Податкового Кодексу
України, підставою для зарахування сум
ПДВ, сплачених позивачем у ціні товару,
є податкова накладна. Жодна норма ПКУ
або іншого законодавчого акту не
ставить формування податкового
кредиту суб'єктом господарської
діяльності у залежність від виконання
обов'язків платника податків іншим
суб'єктом господарювання. Суб'єкт
господарювання не може нести
відповідальність за дії свого
контрагента, та відповідає лише за
власні дії. Таким чином, податковий
кредит ПАТ "Чернігівський
хлібокомбінат" сформовано на підставі
податкових накладних, які відповідають
по формі і змісту Податковому Кодексу
України та є єдиною підставою для
такого формування. Враховуючи
наведене, позивач просить задовольнити
його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити, пояснив, що до
ДПІ у м. Чернігові надійшли матеріали
перевірок ДПІ в Шевченківському
районі м. Києва, згідно яких
встановлено відсутність у контрагента
позивача - ТОВ «Ферко» необхідних умов
для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг). Зазначене свідчить про
відсутність реальних господарських
операцій між сторонами та договори між
контрагентами не були спрямовані на
настання реальних правових наслідків.
Підставою для включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ є реальна
їх сплата в зв'язку із здійсненням
реальних господарських операцій.
Враховуючи зазначене, ДПІ в м.
Чернігові просить відмовити позивачу в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Встановлено, що працівниками ДПІ у м.
Чернігові була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка Публічного акціонерного
товариства «Чернігівський
хлібокомбінат» з питань достовірності,
повноти нарахування податку на додану
вартість по податкові декларації з
податку на додану вартість за січень,
квітень 2013 року у складі податкового
кредиту операцій з ТОВ «Ферко». За
результатами перевірки складено акт №
628/22/05517558 від 28.10.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
товариством:

п. 198.2, 198.6 ст.198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» занижено суму податку
на додану вартість, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет на
загальну суму 498823,00 грн., у тому числі:
за січень 2013 року на суму 196185,00 грн., за
квітень 2013 року в сумі 302638,00 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ в м.
Чернігові було винесено податкове
повідомлення-рішення № від 27.11.2013
року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 748235,00 грн., в
тому числі основного платежу 498823,00 грн.
та 249412,00 грн. штрафної санкції.

ПАТ «Чернігівський хлібокомбінат»
було оскаржено повідомлення-рішення до
ГУ Міндоходів Чернігівській області.
Рішенням від 23.12.2013 р. № 2560/25-01-10-05-15 ГУ
Міндоходів в Чернігівській області
було продовжено строк розгляду скарги
позивача від 03.12.2013 року до 01.02.2014 року
включно.

В ході проведеної перевірки ДПІ в м.
Чернігові було встановлено, що 25 січня
2013 року між позивачем та ТОВ «Ферко»
був укладений договір поставки № 25011
(а.с. 56-57). За цим договором постачальник
- ТОВ «Ферко» зобов'язувався передати у
власність покупця - ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» товар, а покупець
зобов'язувався прийняти та оплатити
його. Відповідно до п. 1.2 договору
кількість, асортимент, ціна товару,
терміни його передачі й оплати
визначаються додатками до договору,
які є невід'ємними його частинами.

Відповідно до вищевказаного договору
та додатку № 1 від 25.01.2013р. (а.с. 58) ПАТ
«Чернігівський хлібокомбінат» отримав
від ТОВ «Ферко» партію олії
соняшникової нерафінованої,
українського походження, врожаю 2012
року в кількості 110 тон загальною
вартістю 1 177 110,00 грн., в тому числі ПДВ
196185,00 грн. Факт передачі товару
підтверджується актом
прийому-передачі товару № 1 від 25.01.2013
року (а.с. 59). ТОВ «Ферко» оформило
видаткову накладну № 2359 від 25 січня 2013
р. та податкову накладну № 134 від 25.01.2013
року (а.с. 62, 64).

Також перевіркою було встановлено, що
відповідно до договору поставки № 25011
та 5одатку № 5 від 29.04.2013р. (а.с. 60) позивач
отримав від ТОВ «Ферко» партію соєвих
бобів (для технічних потреб)
українського походження врожаю 2012 року
в кількості 355 т загальною вартістю 1 815
825,00 грн., у тому числі ПДВ 302 637.50 грн.

Згідно акту прийому-передачі товару № 1
від 29 квітня 2013 року (а.с. 61) ТОВ «Ферко»
передав, а ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» прийняв у власність
зазначений вище товар на обумовлену в
Додатку № 5 суму. Крім того, ТОВ «Ферко»
оформило видаткову накладну № 3400 від
29.04.2013р. та податкову накладну № 287 від
29.04.2013 року (а.с. 63, 65).

ДПІ в м. Чернігові в акті перевірки
зазначено, що розрахунки між сторонами
проводились згідно платіжних доручень
№ 2268 від 26.03.2013 року, № 2309 від 26.03.2013
року, № 2329 від 27.03.2013 року, № 2379 від
28.03.2013 року, № 2397 від 29.03.2013 року, № 2465
від 01.04.2013 року, № 2503 від 02.04.2013 року, №
2569 від 03.04.2013 року, № 2629 від 05.04.2013 року,
№ 2673 від 08.04.2013 року, № 2708 від 09.04.2013
року, № 2792 від 10.04.2013 року, № 2813 від
11.04.2013 року, № 2838 від 12.04.2013 року, № 2888
від 15.04.2013 року, № 2936 від 16.04.2013 року, №
3623 від 13.05.2013 року, № 3624 від 13.05.2013 року,
№ 3690 від 14.05.2013 року, № 3729 від 15.05.2013
року, № 3774 від 16.05.2013 року, № 3816 від
17.05.2013 року, № 3857 від 20.05.2013 року, № 3886
від 21.05.2013 року, № 3956 від 22.05.2013 року, №
4008 від 23.05.2013 року, № 4027 від 24.05.2013 року,
№ 4057 від 27.05.2013 року, № 4084 від 28.05.2013
року, № 4170 від 29.05.2013 року, № 4213 від
30.05.2013 року, № 4235 від 31.05.2013 року, № 4266
від 03.06.2013 року. В матеріалах справи
також містяться копії платіжних
доручень, що підтверджують
перерахування коштів позивачем на
рахунок ТОВ «Ферко» № 6349 від 12.08.2013
року, № 6375 від 13.08.2013 року, № 6442 від
14.08.2013 року, № 6476 від 15.08.2013 року, № 6545
від 19.08.2013 року, № 6592 від 20.08.2013 року, №
6815 від 28.08.2013 року, № 6850 від 29.08.2013 року,
№ 6882 від 30.08.2013 року, № 6925 від 02.09.2013
року, № 6958 від 03.09.2013 року, № 7025 від
04.09.2013 року, № 7061 від 05.09.2013 року, № 7090
від 06.09.2013 року, № 9767 від 04.12.2013 року, №
9903 від 09.12.2013 року (а.с. 66-71).

В ході проведеної перевірки ПАТ
«Чернігівський хлібокомбінат»
встановлено, що товар придбаний у ТОВ
«Ферко» у січні, квітні 2013р. частково
експортований у липні 2013р. згідно
договору комісії від 25.01.2013р. №К01251,
укладений між позивачем та ТОВ
«ВТОРМЕТЕКСПОРТ» (а.с. 72-74).

Відповідно до умов цього договору
комітент - ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» доручає, а комісіонер -
ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» зобов'язується за
дорученням комітента за плату
здійснити від свого імені та за рахунок
комітента наступні юридично значимі
дії, зокрема здійснювати реалізацію на
експорт з України товару, що належить
комітенту, найменування товару,
асортимент, кількість, ціна товару
визначається в додатках до договору.

Товар найменування, асортимент,
кількість та ціна, якого визначена в
додатках № 1 від 25.01.2013 року, № 5 від
29.04.2013 року, № 6 від 17.05.2013 року,
передавався від ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» до ТОВ
«ВТОРМЕТЕКСПОРТ» згідно актів
прийому-передачі № 1 від 25.01.2013 року, № 1
від 29.04.2013 року, № 1 від 30.05.2013 року, № 1
від 30.05.2013 року. Терміни відвантаження
товару на експорт було визначено
сторонами договору комісії в
додаткових угодах № 1 від 28.02.2013 року, №
1 від 17.05.2013 року, № 2 від 27.06.2013 року, № 1
від 31.07.2013 року, № 3 від 30.08.2013 року, № 2
від 31.10.2013 року (а.с. 75-87).

Факт експорту товару підтверджується
вантажними митними деклараціями: № 003114
та № 003117 від 02.07.2013 року (експортовано
товар, отриманий в квітні 2013 року); та №
006237 від 21.10.2013 року (експортовано товар,
отриманий в січні 2013 року) (а.с. 88-89, 99-100,
106-107).

Розрахунки між позивачем та ТОВ
«ВТОРМЕТЕКСПОРТ» здійснювались згідно
платіжних доручень № 1052 від 12.08.2013 року,
№ 482573 від 13.08.2013 року, № 1088 від 14.08.2013
року, № 1099 від 15.08.2013 року, № 1124 від
19.08.2013 року, № 1134 від 20.08.2013 року, № 1977
від 04.12.2013 року, № 2027 від 09.12.2013 року (а.с.
110-117). Між сторонами також було складено
акти надання послуг № 875 від 07.07.2013 року,
№ 1972 від 25.11.2013 року, комісіонером
надано позивачу звіти про виконання
робіт № 1 від 07.07.2013 року та від 25.11.2013
року, також виписано податкові
накладні № 198 від 07.07.2013 року, № 77 від
25.11.2013 року (а.с. 118-123).

В акті перевірки ДПІ в м. Чернігові
зазначено, що станом на 28.10.2013 року
згідно ІС «Податковий блок» відсутні
розбіжності по податковим
зобов'язанням між ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» та ТОВ
«ВТОРМЕТЕКСПОРТ» за березень, квітень,
липень.

Згідно ст.. 4 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік та фінансова звітність
ґрунтуються на таких основних
принципах, зокрема превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, які брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Отже, на підтвердження включення
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту необхідні
документи, оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88,
зокрема: документи, що підтверджують
факт отримання товару від іншої особи
та документи, що підтверджують зв'язок
понесених витрат з господарською
діяльністю платника податку.

Всі зазначені вище первинні
бухгалтерські документи оформлені у
відповідності до ст.. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та п. 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та
повністю відображають реальність
проведених господарських операцій між
ПАТ «Чернігівський хлібокомбінат» та
ТОВ «Ферко» та ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ».
Зазначеними документами підтверджено
поставку від ТОВ «Ферко» товару на
користь позивача, також підтверджено
наступний експорт зазначеного товару
за кордон за допомогою використання
послуг комісіонера, крім того
податковим органом не встановлено
розбіжностей даних податкового обліку
позивача та ТОВ «ВТОРМЕТЕКСПОРТ» -
комісіонера, що підтверджує факт
переміщення товару через державний
кордон України.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу податковий кредит
- сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу;

Згідно із п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України); ї)
номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Отже, із положень зазначених норм
законодавства вбачається, що
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
допускається за умови підтвердження
відповідних сум належним чином
оформленими документами. Такими
документами Податковий кодекс України
визначає податкові накладні. Наявність
таких податкових накладних, які
відповідають вимогам Податкового
кодексу України була встановлена і під
час проведення перевірки і в судовому
засіданні, тому у позивача були законні
підстави для формування податкового
кредиту з податку на додану вартість.

В судовому засіданні було встановлено,
що ДПІ в м. Чернігові зробила висновки
про відсутність здійснення реальних
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами на підставі
висновків актів ДПІ в Шевченківському
районі м. Києва:

«Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"ФЕРКО" з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ "К-В-С" та
подальшої реалізації придбаних у ТОВ
"К-В-С" товарно-матеріальних цінностей
за період з 01Л 1.2012 р. по 31.07.2013 р.; з ТОВ
"ВЕРНОН ШИППІНГ» та подальшої
реалізації придбаних у ТОВ "ВЕРНОН
ШИППІНГ» товарно-матеріальних
цінностей за період з 01.01.2012р. по
31.07.2013р.» №950/22.8-15/3 1681342 від 13.09.2013р.;

«Про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Ферко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Альянс
Сістемс», ТОВ «Южтехмонтаж», ПП
«Агротехмонтаж», ТОВ «Центр Кровлі»,
ТОВ «Крок-Плюс», ТОВ «Фірма
Інтер-Проект», ТОВ «Честерхауз», СК ім.
Шевченка, ТОВ «Укрформ» та подальшої
реалізації придбаних у ТОВ «Альянс
Сістемс», ТОВ «Южтехмонтаж», ПП
«Агротехмонтаж», ТОВ «Центр Кровлі»,
ТОВ «Крок-Плюс», ТОВ «Фірма
Інтер-Проект», ТОВ «Честерхауз», СК ім.
Шевченка, ТОВ «Укрформ»
товарно-матеріальних цінностей за
період: серпень-вересень 2012, січень,
квітень - червень 2013 року» №952/22- 01/31681342
від 13.09.2013р.

Зазначеними актами встановлено
відсутність можливості у контрагента
позивача ТОВ «Ферко» здійснювати
реальну господарську діяльність,
направлену на отримання економічної
вигоди.

Суд вважає, що висновки ДПІ в м.
Чернігові про відсутність здійснення
реальних правочинів між ПАТ
«Чернігівський хлібокомбінат» та ТОВ
«Ферко» є необґрунтованими, оскільки в
судовому засіданні встановлено
реальність цих відносин, підтверджених
необхідними бухгалтерськими
документами, які відображають
виконання сторонами договору своїх
зобов'язань в натуральній формі, крім
того, суд вважає, що позивач не може
нести відповідальності за дії свого
контрагента, актами перевірки
контрагента позивача, що складені ДПІ в
Шевченківському районі м. Києва
досліджувались правовідносини ТОВ
«Ферко» з іншими суб'єктами
господарювання, господарська
діяльність позивача та ТОВ «Ферко» не
була предметом дослідження при
проведенні перевірок ДПІ в
Шевченківському районі, не
досліджувались та не давалась оцінка
первинним бухгалтерським документам,
що підтверджують виконання своїх
договірних зобов'язань як з боку ПАТ
«Чернігівській хлібокомбінат» так і з
боку ТОВ «Ферко». Позивачем було
оплачено вартість поставленого товару,
про що свідчать надані в судове
засідання копії платіжних доручень, що
засвідчує направленість господарських
операцій на отримання економічної
вигоди з боку контрагентів позивача та
використання ПАТ «Чернігівській
хлібокомбінат» результатів правочинів
у власній господарській діяльності.

Крім того, чинним податковим
законодавством не передбачено право
ДПІ у м. Чернігові ДПС при складанні
акту перевірки одного платника
податків приймати за основу акт
перевірки іншого платника податків, як
підставу для висновку про наявність
порушень з боку першого.

Згідно з рішенням Європейського суду з
прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС"
АД проти Болгарії" (заява № 3991/03)
зазначено, що у разі якщо національні
органи за відсутності будь-яких
вказівок на безпосередню участь
фізичної або юридичної особи у
зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ,
який нараховується у ланцюгу поставок,
або будь-яких вказівок на обізнаність
про таке оподатковуваної ПДВ поставки,
який повністю виконав свої
зобов'язання, за дії або бездіяльність
постачальника, який перебував поза
межами контролю отримувача і у
відношенні якого у нього не було
засобів перевірки та забезпечення його
виконання, то такі владні органи
порушують справедливий баланс, який
має підтримуватися між вимогами
суспільних інтересів та вимогами
захисту права власності.

Підпункт 4.1.4 Податкового кодексу
України встановлює презумпцію
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

За змістом вказаної норми податковий
кредит вважається сформованим
платником податків правомірно, однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На думку суду позивачем доведено ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, а відповідачем
не доказана правомірність своїх дій.

Отже, враховуючи те, що в судовому
засіданні було встановлено наявність
всіх підтверджуючих проведення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентом первинних
бухгалтерських документів, суд вважає,
що позивачем доведено, що правочин,
укладений між ним та ТОВ «Ферко»
спричинили реальні юридичні наслідки
для ПАТ «Чернігівський хлібокомбінат»,
в судовому засіданні встановлено факт
оплати позивачем поставленого товару,
що підтверджує використання отриманих
послуг позивачем у власній
господарській діяльності, позивачем на
виконання вимог Податкового кодексу
України отримано належним чином
оформлені податкові накладні, які є
підставою для зарахування сум ПДВ до
складу податкового кредиту, а
відповідачем не доказана
правомірність своїх дій. Таким чином,
суд приходить до висновку про те, що ДПІ
в м. Чернігові неправомірно
донарахувала ПАТ «Чернігівський
хлібокомбінат» податок на додану
вартість, а тому позовні вимоги про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 27.11.2013
року, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Чернігові Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області №
від 27.11.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
458 грн. 80 коп. судових витрат на користь
Публічного акціонерного товариства
"Чернігівський хлібокомбінат". .

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя підпис
О.В. Кашпур

З оригіналом згідно.

Постанова суду від 29.01.2014 року не
набрала законної сили.

Суддя
О.В. Кашпур