Справа № 821/2422/13-а
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2014 р. Справа № 821/2422/13-а

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Полякової А.Л. розглянувши
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області про
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Херсонській області (надалі -
відповідач) у якому просить визнати
дії державного виконавця
протиправними та зобов'язати
відповідача виконати рішення
Новокаховського міського суду від 12
липня 2001 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Головне управління
Державної казначейської служби
України у Херсонській області не
виконує виконавчий лист по справі №
2-1094 від 13.08.2001 р., що виданий
Новокаховським міським місцевим судом
Херсонської області по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,
відповідно до якого на користь
позивача стягнуто 28 615,06 грн. Однак,
відповідачем кошти на користь ОСОБА_1
перераховано не було, в зв'язку з чим,
позивач звернулася до суду за захистом
порушених прав та інтересів.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.
Заперечення обґрунтовані тим, що шкода
повинна відшкодовуватися за рахунок
Державної виконавчої служби , тобто за
рахунок бюджету, передбаченого для
цього органу та вказує, що Державна
казначейська служба України здійснює
розрахунково - касове обслуговування
розпорядників і одержувачів бюджетних
коштів, а також клієнтів. Отже,
відповідач діяв в межах та у спосіб,
який передбачений законом.

Розглянувши подані документи,
врахувавши позицію позивача,
представника відповідача,
адміністративний позов та документи
покладені в його основу, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті, суд приходить
до наступного: 20.08.2001 року за заявою
ОСОБА_1 державним виконавцем відділу
Державної виконавчої служби
Новокаховського управління юстиції
відкрито виконавче провадження за
виконавчим листом № 2-1094/2001, виданим
13.08.2001 року Новокаховським міським
місцевим судом Херсонської області на
підставі рішення суду від 12 липня 2001
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, відповідно до якого з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 28 615,06
грн.

24 квітня 2008 року державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу з
причини відсутності у боржника майна,
яке підлягає опису й арешту.

Згідно Положення "Про Державну
казначейську службу України"
затвердженого Указом Президент
України № 460/2011 від 13.04.2011 року Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України.
Казначейство України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.
Основними завданнями Казначейства
України серед іншого є: реалізація
державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів. Казначейство України
відповідно до покладених завдань серед
іншого: здійснює через систему
електронних платежів Національного
банку України розрахунково-касове
обслуговування розпорядників,
одержувачів бюджетних коштів та інших
клієнтів, операцій з коштами бюджетів,
спільних із міжнародними фінансовими
організаціями проектів; здійснює
безспірне списання коштів державного
бюджету та місцевих бюджетів на
підставі рішення суду.

Отже, Державна казначейська служба
України здійснює через систему
електронних платежів Національного
банку України розрахунково-касове
обслуговування розпорядників,
одержувачів бюджетних коштів та
клієнтів, операцій з коштами бюджетів
та безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного
кодексу України центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Головне управління Казначейства у
межах своїх повноважень здійснює
списання коштів за рішеннями суду у
відповідності до Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845 (зі змінами затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №
45) (надалі - Порядок), тільки з рахунків
бюджетних установ, які обслуговуються
в Головному управлінні.

Згідно з п. 22 вказаного Порядку,
стягувач, на користь якого прийняті
судові рішення про стягнення коштів,
зарахованих до державного бюджету в
іноземній валюті, подає документи,
зазначені у пункті 6 цього Порядку, до
Казначейства.

Казначейство здійснює перерахування
коштів з валютних рахунків, відкритих
на його ім'я в банках, на банківський
рахунок стягувача або через банк у
готівковій формі в іноземній валюті, в
якій здійснювалося зарахування до
державного бюджету, чи національній
валюті за офіційним курсом,
установленим Національним банком на
дату здійснення безспірного списання
коштів державного бюджету.

Судом встановлено, що позивачем не
подано до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Херсонській області рішення
суду про стягнення грошових коштів для
примусового його виконання.

Частинами 1, 2 статті Закону України №
606-XIV (далі по тексту - Закон України
№606-XIV) встановлено, що сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

З виконавчого листа, який виданий
Новокаховським міським місцевим судом
Херсонської області 13.08.2001 року,
вбачається, що стягувачем є фізична
особа ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень" № 4901-VI від 05.06.2012 року
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Відповідно до п. 35 Порядку,
територіальні органи Державної
казначейської служби України не
наділені повноваженнями здійснювати
виконання рішень про відшкодування
шкоди за рахунок Державного бюджету
України, яке проводиться Державною
казначейською службою України.

Отже, відповідач виконує рішення суду,
які стосуються лише розпорядників та
одержувачів бюджетних коштів.

Згідно із положенням статті 2 Закону
України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України .

Відповідно до ст. 17 Закону України
№606-XIV, примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Пунктом 1 статті 25 Закону України №606-XIV
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання
до відповідного органу державної
виконавчої служби.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, суд вважає, що в даному випадку
відповідачем надано достатньо
належних, допустимих доказів
правомірності своїх дій.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевказане, суд приходить
до висновку, що Головним управління
Державної казначейської служби в
Херсонській області не порушено права
та інтереси позивача.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,19, 158, 159, 160-163, 167
Кодексу Адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 10 лютого 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 11.5