Справа № 819/31/14-а
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/31/14-a

03 лютого 2014 року
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В., при
секретарі Костецькій Н.Т.

за участю:

представника позивача - Гонти М.С.;

представників відповідача - Ямнюка І.В.
та Баранюк І.Г..;

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Тернополі адміністративну справу

за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова група «АРС -
Кераміка»

до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України в
Тернопільській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 31 грудня 2013
року №, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгова група «АРС -
Кераміка» (далі - позивач або ТОВ «ТГ
«АРС - Кераміка») звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів України в
Тернопільській області (далі -
відповідач або Тернопільська ОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
31 грудня 2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що позивачем було
представлено для перевірки усі
необхідні первинні бухгалтерські
документи та документи податкового
обліку, які підтверджували реальність
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Євро-Трейд ЛТД», а тому вважає
безпідставними висновки податкового
органу викладені в акті перевірки щодо
нереальності здійснення господарської
операції.

Крім того, представник позивача
зазначив, що ТОВ «ТГ «АРС - Кераміка» не
може нести відповідальності за можливі
порушення податкового чи іншого
законодавства зі сторони його
контрагента, оскільки зі своєї сторони
позивач виконав всі необхідні дії для
підтвердження свого права на
податковий кредит, а тому притягнення
його до відповідальності є
необґрунтованим.

З врахуванням вищенаведеного,
представник позивача просив скасувати
оспорюване податкове
повідомлення-рішення.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечили, з мотивів викладених в
письмових запереченнях проти позову.

Представники податкового органу,
зокрема, зазначили, що в ході перевірки
було встановлено, що господарські
операції позивача із ТОВ «Євро-Трейд
ЛТД» не несуть економічного змісту та
не мають реальних наслідків, що
свідчить про фіктивний характер
вказаних операцій та їх спрямування на
неправомірне отримання податкової
вигоди, а тому дані операції з
вищевказаним контрагентом були
спрямовані на отримання податкової
вигоди з метою штучного формування
податкового кредиту. До таких
висновків представники відповідача
прийшли у зв'язку з тим, що перевіркою
не виявлено, а підприємством не було
надано акти приймання-передачі товару
та товарно-транспортні накладні які б
були належним чином оформлені мали всі
необхідні реквізити, а інші документи,
які були надані для перевірки. на думку
представників ТОДПІ не підтверджують
походження та реальність поставки
товару ТОВ «ТГ АРС Кераміка».

З врахуванням викладеного,
представники позивача вважають, що
Тернопільська ОДПІ провела перевірку з
дотриманням норм чинного
законодавства та прийняла правомірне
податкове повідомлення - рішення,
вимоги позивача є безпідставними, а
тому просять відмовити в задоволенні
позову.

Крім пояснень представників
сторін, судом досліджені письмові
докази, наявні у матеріалах справи, які
подані представниками позивача та
відповідача, а також витребувані з
ініціативи суду.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Тернопільською
ОДПІ було проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку ТОВ
"ТГ АРС-Кераміка" з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства по взаємовідносинах з
контрагентом ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» за
період з 1 серпня 2013 року по 31 серпня 2013
року.

За результатами перевірки складено Акт
№ 3023/22-01/32549732 від 18 грудня 2013 року
(а.с.9-16).

Перевіркою встановлено, що в порушення
п. 198.1, .198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ
(надалі по тексту - ПК України) в
результаті чого ТОВ «ТГ АРС-Кераміка»
завищено податковий кредит за вересень
2013 року в сумі 61 468, 13 грн.

За наслідками розгляду акта перевірки
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією прийнято
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» від 31 грудня 2013 року № яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 92202 грн., в
тому числі основний платіж 61468 грн. та
штрафні санкції 30734 грн., застосованих з
посиланням на пункт 123.1 статті 123
Податкового кодексу України (а.с.17).

Висновки про порушення позивачем вимог
податкового законодавства податковий
орган робить на підставі аналізу
господарських операцій позивача з
«Євро-Трейд ЛТД» за період з 01.08.2013р. по
31.08.2013р. , які на його думку не
підтверджують походження та
реальність поставки товару ТОВ
"Торгова-група "Арс- кераміка". В Акті
перевірки відповідач зокрема зазначає,
що "...у відповідь на запит
Тернопільської ОДПІ ТУ Міндоходів у
Тернопільській області від 22.10.2013р. №
10120/7/22-01 «Про проведення зустрічної
звірки», ДПІ у Печерському районі ТУ
Міндоходів у м. Києві надіслано акт від
04.11.2013 № 2095/26- 55-22-03/37507739 «Про
неможливість проведення перевірки
контрагента ТОВ «Євро - Трейд ЛТД» () щодо підтвердження
господарських відносин із ТОВ «ТГ «Аре
- Кераміка» (код 32549732)» у зв'язку із
невстановленням за місцезнаходженням
за податковою адресою." Крім того,
податкова інспекція зазначає, що
перевіркою не виявлено, а
підприємством не було надано для
перевірки акти приймання-передачі
товару та товарно-транспортні накладні
які б були належним чином оформлені
мали всі необхідні реквізити, а інші
документи, які були надані для
перевірки. на думку представників
ТОДПІ не підтверджують походження та
реальність поставки товару ТОВ «ТГ АРС
Кераміка»

З такими висновками податкового органу
суд не погоджується та вважає їх
безпідставними виходячи з наступного:

Відповідно до чинного законодавства
ТОВ "Торгова-група "Арс-кераміка""
зареєстроване як суб'єкт господарської
діяльності. Основним видом
господарської діяльності товариства
відповідно КВЕД 2010 є роздрібна
торгівля залізними виробами,
будівельними матеріалами та
санітарно-технічними виробами і
спеціалізованих магазинах.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем для перевірки було надано
ряд документів на підтвердження
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Євро-Трейд ЛТД», а саме: договір
поставки № ЄЛ-12 від 09.01.2013р.; журнал -
ордер по рахунку 631 по контрагенту; акт
взаєморозрахунків за серпень 2013 р. по
контрагентах; товарно-транспортні
накладні; прихідні накладні; податкові
накладні; сертифікат відповідності;
платіжні доручення (а.с.30-94).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підтвердженням здійснення
господарської операції є належним
чином оформлені первинні документи, що
містять дані про зміст господарських
операцій.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної-) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до п. «а» ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Таким чином, податкова накладна є
документом, який є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Жодних зауважень до форми та змісту
наданих податкових накладних, їх
дійсності при проведенні перевірки не
було.

Між ТОВ "Торгова-група "Арс-кераміка"" і
ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» укладено договір
поставки № ЄЛ-12 від 09.01.2013 р.(а.с.30).

Аналізуючи договір, відповідач
належним чином не дослідив його умови,
свідченням цьому є те, що в п.4.1.
Договору вказано: «Поставка Товару
здійснюється згідно із заявкою Покупця
зі складу Постачальника, шляхом
самовивозу або за домовленістю Сторін".
Згідно домовленості сторін, поставку
товару здійснював постачальник із
залученням третіх осіб, що
підтверджується листом постачальника
(а.с.95). Згідно п. 5.1 договору - "Приймання
- передача товару здійснюється в пункті
поставки та оформлюється відповідною
видатковою накладною. Приймання товару
на відповідність його кількості та
якості здійснюється Покупцем в місці
отримання останнім Товару. При цьому,
ретельно перевіряється на
відповідність кількість, якість та
асортимент поставленого Товару".

Жодних посилань щодо використання
Інструкцій П-6, П-7 під час прийняття
товару в договорі немає, а тому суд
вважає безпідставним посилання
Тернопільської ОДПІ в акті перевірки
на недотримання позивачем вимог
Інструкцій П-6, П-7.

Як зазначалось вище, здійснення
господарської операції по поставці
товарів зафіксовано первинними
документами, оформленими згідно вимог
п.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» №996-ХІУ від 16.07.1999
р.: договір поставки № ЄЛ-12 від 09.01,2013р.;
прихідні накладні; податкові накладні.
На кожну партію товару є документи, що
підтверджують його походження та
доставку: сертифікати відповідності,
товарно-транспортні накладні. Факт
реальної поставки товарів
підтверджується також Актами
прийняття товарів на склад покупця та
їх переміщення для реалізації в
магазини. Окрім цього, за поставлені
товари здійснювалася оплата, яка
відображена у платіжних дорученнях, як
наслідок відбулися зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі товариства.

З досліджених в судовому засіданні
документів, суд робить висновок, що
дана господарська операція спричинила
реальні зміни майнового стану платника
податків, а тому вважає що вона має всі
ознаки реальності.

На момент вчинення господарських
правовідносин з ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» і
на момент фактичного виконання даних
господарських відносин, контрагент, як
юридична особа був внесений в Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців та був
зареєстрований платником податку на
додану вартість. Треті особи, яких
залучало ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» до
поставки товарів, такі, як ПП
"Анрі-Маркет", ТОВ "Д-Транс" також
внесені в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців, в стані припинення не
перебувають (а.с.21-29).

ТОВ «Євро-Трейд ЛТД», як постачальнику,
який не є безпосереднім імпортером чи
виробником товарів, не обов'язково мати
власні склади та автотранспорт.
Постачальник вправі здійснювати
відвантаження як із заводських
потужностей, так і від інших великих
гравців на ринку таких товарів.

Судом не приймаються до уваги
твердження податкового органу, що
одним із доказів, що спростовує
реальність господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» є Акт
про неможливість проведення перевірки
контрагента ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» від 4
листопада 2013 року (а.с.140), оскільки
відсутність контрагента позивача за
його місцезнаходженням спростовується
листом ТОВ «Євро-Трейд ЛТД» (а.с.96). Крім
того, даний акт перевірки жодним чином
не може доводити відсутність чи
нереальність здіснення господарської
операції.

Щодо посилання відповідача в Акті на
недоліки в реквізитах
товарно-транспортних накладних на
транспортне перевезення обумовленого
вказаним договором товару, суд вважає
за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р.
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку валових витрат
платників податку, а лише встановлюють
права, обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей

За умови допущення попередніми
постачальниками у ланцюгу постачання
товару/надання послуг певних порушень
податкового законодавства, дані
обставини тягнуть негативні наслідки
саме для таких постачальників та не
впливають на право позивача (як
добросовісного платника податку) на
віднесення відповідних сум до складу
податкового кредиту та витрат, а зміни
в бухгалтерському обліку, за
наслідками взаємовідносин з
контрагентом, підтверджуються
журналом-ордером по рахунку 631
"розрахунки з вітчизняними
постачальниками."

Отже, відповідно до Закону "Про
автомобільний транспорт" та Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні обов'язок щодо
наявності товарно-транспортної
накладної покладено на перевізника та
його водія. Позивач же до зазначеної
категорії суб'єктів не відноситься.

Таким чином, суд вважає, що відсутність
товарно-транспортних накладних може
свідчити лише про факт і порушення
правил перевезень автомобільним
транспортом, що не пов'язане з
дотриманням вимог податкового
законодавства.

Безпідставними на думку суду є
твердження податкового органу
зазначені в акті перевірки та
письмових запереченнях, з приводу того,
що посередником у господарській
операції по поставці товару між ТОВ «ТГ
АРС «Кераміка» та ТОВ «Євро-Трейд ЛТД»
є ПП «Анрі-Маркет». Такі твердження
спростовуються листом ПП «Анрі-Маркет»
від 10 січня 2014 року (а.с.145), зі змісту
якого вбачається, що між ним та ТОВ
«Євро-Трейд ЛТД» було укладено договір
про надання логістичних послуг. Таким
чином, ПП «Анрі-Маркет» надавало
послуги з організації перевезення
вантажу для ТОВ «Євро-Трейд ЛТД», а не
було посередником в договорі поставки
товару.

Також суд вважає, що на реальність
здійснення господарських операцій не
впливає (можливе в даній справі)
невиконання контрагентом - ТОВ
«Євро-Трейд ЛТД» своїх зобов'язань.

Так, Постановою Верховного Суду
України від 1 червня 2010 р. № 10/82
визначено, що «якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання щодо сплати
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
стосовно отримання такого
відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту».

Позиція Верховного суду в даному
випадку повністю узгоджується з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню.

В даному випадку з врахуванням
вищенаведеного рішення Європейського
суду з прав людини та керуючись ч.2 ст.8
КАС України суд при вирішення спору в
вищенаведеній частині застосовує
принцип верховенства права.

Верховним Судом України та Вищим
адміністративним судом України
неодноразово наголошено на тому, що у
чинному законодавстві України
відсутнє визначення поняття
«добросовісний платник податків». Так
само законодавство не містить певних
критеріїв добросовісності платника
податків. Разом з тим, слід визнати
обґрунтованим застосування такого
підходу на практиці, оскільки подібне
розмежування дозволяє
індивідуалізувати юридичну
відповідальність особи та забезпечити
дотримання правопорядку у галузі
оподаткування навіть за наявності
певних прогалин у законодавстві.

Так, у разі, якщо дії платника податків
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції, не
викликають сумніву у їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
09.08.2008 року та ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
06.05.2010 року №К-13115/10, від 25.05.2010 року №
К-4867/07.

Суд при вирішенні даного спору,
враховує те, що податковим органом не
доведено недобросовісності ТОВ «ТГ
АРС-Кераміка», а вчиненні ним
господарські операції з ТОВ
«Євро-Трейд ЛТД» не викликають сумніву
у їх реальності та відповідності
дійсному економічному змісту.

Згідно приписів частини 2 статті 71 КАСУ,
яка регулює порядок доказування в
адміністративному суді, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно
обов'язок щодо доказування
правомірності рішення суб'єкта владних
повноважень покладається на
останнього і у справах про визнання
його правового акта протиправним і
його скасування.

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 31
грудня 2013 року є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства, не спростовані належним
чином відповідачем, а отже підлягають
до задоволення.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати понесені позивачем підлягають
відшкодуванню з державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Тернопільській області від 31 грудня 2013
року №.

Повернути з державного бюджету на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова група
"АРС-Кераміка" 184, 41 грн. сплаченого
судового збору.

Постанова суду може бути оскаржена
до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної
сили в порядку, визначеному ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 8 лютого 2014 року.

Суддя
Осташ А. В.

копія вірна

Суддя
Осташ А. В.