Справа № 806/5754/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"29" січня 2014 р.
Справа № 806/5754/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"14" листопада 2013 р. у справі за позовом
Виробничого кооперативу "Аква" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Виробничий кооператив "Аква" звернувся
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі Житомирської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
11.07.2013 року №000024222, мотивуючи тим , що
висновки про порушення зі сторони
позивача п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України та
заниження податку на додану вартість
за грудень 2011 року в сумі 9417,00 грн. по
взаємовідносинах з ТОВ "Лідерком" не
мають жодних обґрунтованих підстав,
усі операції з контрагентом
підтверджені первинними документами
ВК "Аква".

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 14
листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 000024222 від 11.07.2013 року.

Не погоджуючись з даною постановою
податкова інспекція звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити .

Представники сторін в засідання суду
не з'явились, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
сторонам рекомендованою
кореспонденцією судових повісток та
копій ухвал суду.

З врахуванням приписів статей 196,197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судовою колегією в
порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ
"Будівельно-монтажна компанія
2010"(Замовник) та ВК "Аква" (Підрядник) 19
жовтня 2011 року було укладено договір
підряду № МЖ-09. Відповідно до умов
договору Підрядник за завданням
Замовника зобов"язується на свій ризик
власними або залученими за свій
рахунок силами та/або засобами
збудувати і здати Замовникові та КП "
Житомирводоканал" поза майданчикові
мережі напірної каналізації К1н, а
Замовник зобов"язується забезпечити
Підряднику своєчасне фінансування,
надати технічні умови та технічне
завдання на виконання робіт для
виконання Підрядником Робіт за цим
Договором, прийняти закінчені роботи
та оплатити їх на умовах цього
договору. (а.с. 12-17).

Згідно Додатку № 1 до вказаного
договору для виконання Підрядником
робіт, а саме зворотної засипки траншеї
після укладання трубопроводів
передбачалось 590 куб. м. піску (а.с. 19).

Для виконання договору від 19.10.2011року
№ МЖ-09, 12 грудня 2011 року між ТОВ
"Лідерком" (Постачальник) та ВК "Аква"
(Покупець) укладено договір поставки №
44. За умовами вказаного Договору ( п.1.1 )
Постачальник зобов'язується поставити
у власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити на
умовах Договору пісок в кількості 567,3 м3
по ціні 99,60 грн. за 1 м3 ( а.с. 18).

На виконання умов зазначеного договору
12 грудня 2011 року ТОВ "Лідерком"
виписано рахунок фактуру № ЛК-0000012 на
567,3 м.3 піску загальною вартістю 56503,00
грн. (а.с.21) та факт отримання
зазначеного товару засвідчено
видатковою накладною від 12 грудня 2011
року № РН-12-1248, виписаною позивачем (а.с.
22).

12 грудня 2011 року ТОВ "Лідерком" було
виписано ВК "Аква" податкову накладну
№ 304, відповідно до якої було отримано
піску в об'ємі 567,3 м3, вартістю 56503 грн., в
т. ч. ПДВ -9417,18 грн. (а.с. 23).

За відвантажений пісок в грудні 2011
року ВК "Аква" 06 січня 2012 року платіжним
дорученням № 136 були перераховані
кошти на рахунок ТОВ "Лідерком" в сумі
56503,00 грн., про що свідчить виписка банку
( а.с. 35).

Відповідно до акту виконаних робіт,
який підписано сторонами договору №
МЖ-09, роботи по будівництву поза
майданчикових мереж напірної
каналізації виконано в повному об'ємі в
грудні 2011 року ( а.с.20).

Виконання умов договору та проведених
робіт підтверджується також наявними в
матеріалах справи копіями документів,
а саме: матеріальний звіт за грудень
2011 року (а.с.24-26), оборотно - сальдову
відомість по рахунку: 205 за грудень 2011
року (а.с. 27-28), оборотно - сальдову
відомість по рахунку: 631 за грудень 2011
року та за 01.12.2011 року-31.01.2012 року (а.с.
38-39), звіт про витрати основних
матеріалів у будівництві в
співставленні з виробничими нормами за
грудень 2011 року (а.с. 29-30), які в свою
чергу свідчать про реальність поставок
піску позивачу та реальність
виконання господарських операцій на
виконання умов вище вказаних
договорів.

В декларацію з податку на додану
вартість за грудень 2011 року позивачем
було включено до складу податкового
кредиту податку на додану вартість у
розмірі 9417 грн.

20.06.2013 року Житомирською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку з питань фінансово -
господарських взаємовідносин позивача
з ТОВ "Лідерком" за період з 01.01.2009 року
по 30.09.2012 року за наслідками якої
складено акт перевірки №52/15-2/06961462/-100
від 26.06.2013 року (а.с.69-89), згідно
висновків якого підприємством
порушено п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за грудень 2011 року в
сумі 9417 грн.

Зокрема, в акті перевірки податковий
орган посилається на відсутність
документів на підтвердження факту
доставки товару на підприємство від
ТОВ "Лідерком" (товарно - транспортних
накладних, подорожніх листів,
сертифікатів якості матеріалів) та
відповідно немає можливості визначити,
де і яким чином товар був переданий
покупцю, як транспортувався товар на
підприємство, не надано журналу на
видачу довіреностей працівникам на
отримання товарів. В акті також
зазначається, що при дослідженні
встановлені фактичні обставини, які
спростовують реальність проведення
господарських операцій (відповідно, і
виникнення об'єкту оподаткування), на
підставі яких ВК "Аква" визначена сума
податкового кредиту декларації з ПДВ.
Крім того, податковий орган
посилається на акт ДПІ у Печерському
районі м. Києва від 17.05.2013 року №
1698/22-8/35197074 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Лідерком", код за
щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.09.2011 року по
29.02.2012 року". На підставі зазначеного
акту відповідач робить висновки, що
витрати на податковий кредит від
вартості нібито придбання товарів
(робіт, послуг) ТОВ "Лідерком" від
підприємств-постачальників за рахунок
викладених в акті перевірки обставин,
перевіркою не підтверджено, а
відповідно і суми витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування та податкового кредиту
за відсутності умови продажу, не
підтверджено.

За результатами розгляду акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 11
липня 2013 року № 000024222, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
9417 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію розмірі 2354 грн.
(а.с.9).

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
реальне здійснення господарських
операцій, використання придбаного
товару в оприбуткованих операціях,
наявність первинних документів, в тому
числі виданої зареєстрованим
платником податку на додану вартість
податкової накладної, надавало
позивачу право на формування
податкового кредиту. Податковий кредит
з операції по придбанню піску для цілей
оподаткування податком на додану
вартість підтверджений фактично
здійсненою і належним чином
оформленою первинними документами
господарською операцією, яка є
підставою для формування податкового
кредиту позивачем.

Оцінюючи таку позицію суду першої
інстанції, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14, пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу; податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України ( далі - ПК України)
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підставою для нарахування податкового
кредиту є видана платником податку на
вимогу покупця податкова накладна із
заповненням всіх обов'язкових
реквізитів.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У відповідності до п.201.1 ст.201 ПК України
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача).

За вимогами абз. 4 п.201.1 ст.201 ПК України
податкова накладна має містити
обов'язкові реквізити.

Водночас положеннями пункту 201.10 статті
201 ПК України передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Будь-яких заперечень з приводу
правильності оформлення податкової
накладної перевіряючими висунуто не
було.

При цьому колегія суддів погоджується
з позицією суду першої інстанції, що
посилання перевірюючих на
неправильність оформлення видаткової
накладної від 12.12.2011 року № РН-12-1248 на
отримання піску від ТОВ "Лідерком", з
приводу того, що в графі "отримано"
зазначений лише підпис без розшифровки
прізвища та ініціалів, що не дає змоги
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції та
відповідно немає можливості визначити,
де і яким чином товар був переданий
Покупцю є безпідставними, так як
одержувачем по даній накладній є
ОСОБА_3 , що вбачається із- матеріалів
справи (а.с. 22). Проте навіть і така
обставина, як відсутність розшифровки
підпису та ініціалів на накладній не
свідчила б про відсутність факту
отримання товару (піску) та його
використання в подальшій
господарській діяльності
підприємства. З таки же підстав суд
спростовує доводи представника
відповідача щодо не надання витягу з
журналу реєстрації довіреностей, по
яким одержано реалізовану продукцію.

Крім того є безпідставними також
посилання відповідача на не
підтвердження доставки товарів іншими
документами, в тому числі
товарно-транспортними накладними, так
як законодавець не ставить в
залежність відсутність транспортних
документів на перевезення вантажу
(товару) з наслідками формування бази
оподаткування податком на додану
вартість. Таке формування здійснюється
на підставі первинних бухгалтерських
документів. Сам факт відсутності у
підприємства ТТН на поставлений товар
при наявності інших документів, які
підтверджують факт його передачі, не є
його безумовною підставою, яка
позбавляє підприємство права на
формування ПДВ.

У разі якщо дії платника податку
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції не
викликають сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема податкових накладних.

Нормами чинного законодавства на
сторону цивільно-правової угоди, яка є
платником податків, не покладено
обов'язку з перевірки відповідності
законодавству правил ведення іншим
учасником правовідносин господарської
діяльності та дотримання ним вимог
податкового законодавства.

У разі невиконання контрагентом
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.
Ця обставина не є підставою для
позбавлення платника ПДВ права на його
відшкодування у разі, коли цей платник
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має необхідні документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Європейський Суд з прав людини (далі по
тексту - Суд) у своєму рішенні у справі
"БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №
3991/03) від 22 січня 2009 року (п.57 Рішення)
зазначив, що оскільки компанія-заявник
у повному обсязі та вчасно виконала
обов'язки з дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику.

Також, судом вказано, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документі - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Відповідно до
даної статті, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Про реальність вчинення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Лідерком" свідчать наявні в матеріалах
справи та досліджені первинні
документи: договори і додатки до них,
видаткова накладна на отримання
вказаних матеріальних цінностей,
податкова накладна, матеріальний звіт
за грудень 2011 року, оборотно - сальдова
відомість по рахунку: 205 за грудень 2011
року, оборотно - сальдова відомість по
рахунку: 631 за грудень 2011 року та
оборотно - сальдова відомість по
рахунку: 631 за 01.12.2011 року-31.01.2012 року,
звіт про витрати основних матеріалів у
будівництві в співставленні з
виробничими нормами за грудень 2011 року,
які в свою чергу підтверджують факт
оприбуткування матеріальних цінностей
та подальше їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Загальним принципом юридичної
відповідальності є вина в порушенні
законодавчо встановленого
імперативного правила поведінки. Закон
не передбачає відповідальності за
винні дії іншої особи.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, так як
реальне здійснення господарських
операцій, використання придбаного
товару в оприбуткованих операціях,
наявність первинних документів, в тому
числі виданої зареєстрованим
платником податку на додану вартість
податкової накладної, надавало
позивачу право на формування
податкового кредиту. Податковий кредит
з операції по придбанню піску для цілей
оподаткування податком на додану
вартість підтверджений фактично
здійсненою і належним чином
оформленою первинними документами
господарською операцією, яка є
підставою для формування податкового
кредиту позивачем.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову судом першої
інстанції винесено відповідно до
позовних вимог з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права і суд дав
правильну оцінку обставинам справи, то
колегія суддів апеляційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції у даній
справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "14"
листопада 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Виробничий
кооператив "Аква"
вул.Ольжича,9,кім.34,м.Житомир,10003,

вул.Б.Тена,48а, м.Житомир

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014