Справа № 2а-1870/5276/12
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2014 р. м. Київ
К/800/60480/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Бутенка В.І., Лиска Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Шостка до
Публічного акціонерного товариства
«Бель Шостка Україна» про стягнення
заборгованості, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Шостка на
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року та постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 14
серпня 2012 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2012 року позивач - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Шостка
звернулося до суду першої інстанції з
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 8 977 грн. за 2010 рік.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Суди попередніх інстанцій мотивували
свої рішення тим, що сума стягнення в
розмірі 8977,00 грн. вже була сплачена
відповідачем у 2001 році. Доказів того, що
ця сума підлягає стягненню за звітний
період 12 місяців 2010 року позивачем не
надано.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

У доводах касаційної скарги позивач
зазначає, що відповідач всупереч вимог
ст. 45 вказаного Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» не сплатив у
передбачений законом строк та розмірі
страхові внески, в зв'язку з чим за
страхувальником виникла
заборгованість по сплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання в сумі 8977,00
грн.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін, оскільки при їх
ухваленні не було допущено порушення
норм матеріального чи процесуального
права.

Судами попередній інстанцій
встановлено наступні обставини.

ПАТ «Бель Шостка Україна»
зареєстроване виконавчим комітетом
Шосткинської міської ради як юридична
особа (а.с. 8).

Відповідно до розрахункової відомості
про нарахування і перерахування
страхових внесків та витрачання коштів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України за 12
місяців 2010 року залишок заборгованості
позивача на кінець звітного періоду
(сума страхових внесків, строк сплати
яких не настав (поточна
заборгованість)) складала 5459,33 грн.,
даний факт був прийнятий Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Шостка 24.01.2011
року без зауважень, про що свідчить
печатка та підпис посадової особи
позивача (а.с.20).

Відповідач, на виконання свого
зобов'язання щодо сплати
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, суму
страхових внесків за 12 місяців 2010 року
в розмірі 5 459,33 грн. сплатив у
встановлені законодавством строки,
тобто 05.01.2011 року, що підтверджується
витягом із накопичувальної відомості
та платіжним дорученням № 133 від 06.01.2011
року (а.с.21-22).

24.09.2010 року відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Шостка було
проведено перевірку ПАТ «Бель Шостка
України» щодо правильності
нарахування, повноти і своєчасності
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду, за
результатами якої складено Акт № 158, в
якому вказано, що за перевіряємий
період з 01.01.2007 року по 30.06.2010 року
«...порушень по нарахуванню страхових
внесків та витрачання коштів Фонду не
виявлено. Виявлено: несвоєчасна сплата
страхових внесків, за що нарахована
пеня в сумі 49,94 грн. Внаслідок
банкрутства Банку «Україна» у II
кварталі 2001 року за страхувальником
виникла заборгованість в сумі 8977 грн.
До акту додаються: копії платіжних
доручень від 29.05.2001 року та від 14.06.2001
року про перерахування внесків через
Банк «Україна» до Фонду на суму 8977 грн.»
(а.с.25).

У Відповідача відсутня можливість
надати підтверджуючі платіжні
доручення від 29.05.2001 року та від 14.06.2001
року про перерахування страхових
внесків через Банк «Україна» до
відповідача на суму 8977 грн., оскільки
всі банківські документи за 2001 рік були
знищені по закінченню строку
зберігання, що підтверджується Актом №
6 від 28.02.2005 року про виділення до
знищення документів, що підлягають
зберіганню ПАТ «Бель Шостка Україна»
(а.с.26-28).

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний внесок
в порядку передбаченому цим законом.

Абзацом 5 ч. 7 Прикінцевих та перехідних
положень вищезазначеного Закону
передбачено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01.01.2011 року, в тому
числі, страхових внесків, строк сплати
яких на 01.01.2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Пунктом 2.1 Постанови правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30.11.2010 року № 31
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 17.12.2010 року за № 1286/18581 «Про
порядок стягнення та обліку
заборгованості зі сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України» передбачено, що
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених до
01.01.2011 року, в тому числі страхових
внесків, строк сплати яких на 01.01.2011
року не настав, і контроль за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України та надання
страхувальниками за підсумками 2010 року
розрахункової відомості про
нарахування і перерахування страхових
внесків та витрачання коштів Фонду і
відомості розподілу чисельності
працівників, річного фактичного обсягу
реалізованої продукції (робіт, послуг)
за видами економічної діяльності
здійснюється відповідно до Інструкції
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36.

Відповідач згідно з ст.ст. 6, 7 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» є
страхувальником, тому на підставі ст. 45
цього Закону зобов'язаний сплачувати
страхові внески до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та не заперечується
позивачем, ПАТ «Бель Шостка Україна»
платіжними дорученнями від 29.05.2001 року
та від 14.06.2001 року перерахувало 8977 грн. в
рахунок сплати страхових внесків
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Шостка через Банк «Україна».

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні» банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. У разі
надходження розрахункового документа
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Відповідно до п. 1.21 ст. 1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні» переказ грошей - це
рух певної суми грошей з метою її
зарахування на рахунок отримувача або
видачі йому в готівковій формі.
Ініціатором переказу вважається особа,
яка на законних підставах ініціює
переказ грошей шляхом формування та
подання відповідного документа на
переказ або використання спеціального
платіжного засобу.

За змістом п. 22.4 ст. 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні» ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття банком платника
розрахункового документа на виконання.
При цьому банк має забезпечити
фіксування дати прийняття
розрахункового документа на виконання.
Що ж до проведення самого переказу
грошей, то це є обов'язковою функцією,
яку має виконувати платіжна система (п.
1.29 ст. 1 Закону «Про платіжні системи та
переказ грошей в Україні»).

Відповідно до п. 5.3 Інструкції про
порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин), затвердженої
постановою правління Фонду від 12.07.2007
року № 36 днем сплати страхових внесків
уважається: а) при перерахуванні
страхових внесків з рахунку
страхувальника - день списання банком
суми платежу з рахунка страхувальника
незалежно від часу її зарахування на
рахунок Фонду; б) при внесенні готівкою
- день унесення готівки до банку чи
підприємства зв'язку. Крім того п. 5.4.
даної Інструкції передбачено, що за
несвоєчасне зарахування або
перерахування на рахунки Фонду з вини
установ банків страхових внесків,
пені, штрафів ними сплачується пеня за
кожний день прострочення їх
перерахування (зарахування) в розмірі,
передбаченому законодавством. З
платника пеня за ці дні не стягується.

Аналогічні положення зазначені і в
листі Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України № 154-06-02 від
26.02.2009 року.

Виходячи із встановлених обставин
справи та вимог чинного законодавства,
суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про
безпідставність вимог позивача,
оскільки сума стягнення в розмірі 8977,00
грн. вже була сплачена відповідачем у
2001 році у передбачений законом строк та
розмірі.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Шостка
залишити без задоволення, а ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року та постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 14
серпня 2012 року у справі № 2а-1870/5276/12 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, встановлених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
І.Я. Олендер

Судді
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска