Справа № 810/7116/13-а
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року 810/7116/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю.,

при секретарі судового засідання
Погоржевській М.О.,

за участю:

представників позивача - Міщенка О.В.,
Ситник Г.М.

представника відповідача - Завальської
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Факел" до Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Публічне акціонерне товариство "Факел"
з позовом до Фастівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області, в якому просить
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 10 липня 2012
року № та № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки податкового органу про
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток, а також про нікчемність
господарських операцій не
відповідають дійсності та зроблені без
відповідних на те повноважень,
реальність операцій спростовується
належними первинними документами, а за
податкові зобов'язання своїх
контрагентів ПАТ "Факел" не може
відповідати. Вважає, що податковий
орган не має права робити висновок про
нікчемність правочинів, вчинених
позивачем. З цих підстав просить позов
задовольнити.

Позиція відповідача викладена у
письмових запереченнях проти позову, в
яких він зазначив, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними та таким, що не підлягають
скасуванню.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
року позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Факел»
задоволені, податкові
повідомлення-рішення від 10 липня 2012
року № та № скасовані.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 грудня 2013 касаційну
скаргу Фастівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області задоволено частково.
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 жовтня 2012
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вказані судові рішення, суд
касаційний інстанції звернув увагу на
те, що під час нового розгляду справи
суду першої інстанції необхідно
з'ясувати характер та зміст спірних
операцій між позивачем та
контрагентами, дослідити усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції, наявність у підприємства
основних засобів та трудових ресурсів,
необхідних для вчинення дій, що
становлять зміст відповідних операцій
і на підставі цього зробити
вмотивований висновок про те, чи
відбувся дійсний рух активів між
учасниками відповідних операцій.

В зв'язку із реорганізацією, Фастівську
об'єднану державну податкову інспекцію
Київської області державної
податкової служби замінено на
правонаступника - Васильківську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Київській області.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові докази, які долучені до
матеріалів справи, судом встановлено
наступне.

На підставі направлень № 906, 907, 908, 909 від
14.11.2011 року, № 928 від 23.11.2011 року та № 940
від 29.11.2010 року, працівниками
Фастівської ОДПІ згідно із ст.20, п.п.75.1.2.
п.75.1 ст. 75, п.82.1 ст. 82 ПК України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та
доповненнями) та відповідно до
плану-графіку проведення
документальних перевірок суб'єктів
господарювання, проведена планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010р. по 30.09.2011р., за
результатами якої складено Акт №
530/86/2301-04601469 від 30.12.2011 року.

Під час перевірки дотримання позивачем
податкового, валютного та іншого
законодавства податковим органом було
встановлено ряд порушень, зокрема:

- пп.4.1.3, п.4.1 ст.4, п.5.1, пп.5.2.1, пп.5.2.5
п.5.2 та абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, пп.7.3.5 п. 7.3
ст.7, пп.11.3.1, п.11.3, ст.11 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»; п.135.1, ст.135, пп. 135.5.14,
пп.135.5.5, п.135.5 ст.135, п.137.16, ст.137 , пп.138.10.2,
пп.138.10.3 пп.138.10 ст. 138, пп.139.1.1, пп.139.1.9,
пп.139.1.13 п.139.1 ст.139, пп.138.10.4 пп.138.10 ст. 138,
пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток на загальну суму 14
332 681,00 грн. та завищено від'ємне
значення об'єкту оподаткування в сумі 5
597 008,00 грн.;

- абз. е), ж) пп.7.2.1 п.7.2, пп.7.2.3, пп. 7.2.6
п.7.2, пп.7.4.1 та пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5, пп.
7.7.2 п.7.7 ст.7 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п.198.3, п. 198.6
ст. 198, ст.200 Податкового Кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся всього у сумі у сумі 13
311 236,00 грн.

На підставі зазначеного Акту
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення, які після
адміністративних оскаржень були
скасовані та 10.07.2012 року прийняті нові
податкові повідомлення - рішення №
та № .

Не погодившись з вищевказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до суд з даним
позовом, в якому просив суд визнати їх
протиправними та скасувати, що і є
предметом даного спору.

Як вбачається з акту перевірки, вказані
вище податкові повідомлення-рішення
прийняті у зв'язку з тим, що відповідач
дійшов висновку, що позивачем не
доведено використання отриманих від
ОСОБА_4 та TOB Юридична фірма "Пузанов та
партнери" послуг згідно актів
прийому-здачі виконаних робіт у
власній господарській діяльності та
безпідставно завищено валові витрати
за перевіряємий період. Крім того, в
Акті наведено висновок відповідача про
те, що позивач фактично не здійснював
господарську діяльність, а лише
документував операції з товаром, на які
не мав права власності, тобто проводив
безтоварні операції, операції
купівлі-продажу за участю ТОВ "РС АРПІ"
та ТОВ "Ремстройпроект-2002", які на думку
відповідача є нікчемними, оскільки
вони не спрямовані на реальне настання
правових наслідків.

Щодо використання у господарській
діяльності послуг ОСОБА_4, то судом
встановлено, що згідно ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря», підприємства, установи,
організації та громадяни - суб'єкти
підприємницької діяльності, що
здійснюють викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря та
діяльність яких пов'язана з впливом
фізичних та біологічних факторів на
його стан, зобов'язані, зокрема:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо;
вживати заходів щодо зменшення обсягів
викидів забруднюючих речовин і
зменшення впливу фізичних факторів;
здійснювати контроль за обсягом і
складом забруднюючих речовин, що
викидаються в атмосферне повітря, і
рівнями фізичного впливу та вести їх
постійний облік; заздалегідь
розробляти спеціальні заходи щодо
охорони атмосферного повітря на
випадок виникнення надзвичайних
ситуацій техногенного та природного
характеру і вживати заходів для
ліквідації причин, наслідків
забруднення атмосферного повітря;
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати збори за забруднення
навколишнього природного середовища
та погіршення якості природних
ресурсів відповідно до закону.

Згідно п. 1.3. затвердженої Наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України від 10 лютого 1995 р. № 7
Інструкції про зміст та порядок
складання звіту проведення
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин на підприємстві (далі -
Інструкція) застосування даної
Інструкції обов'язкове при проведенні
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин виробничими об'єднаннями і
промисловими підприємствами,
організаціями і установами (далі
-підприємства), які мають викиди
забруднюючих речовин в атмосферу,
незалежно від відомчого
підпорядкування і форм власності.
Відповідно п.1.10. Інструкції
інвентаризацію викидів забруднюючих
речовин в атмосферу на підприємстві
виконують спеціалізовані організації,
відповідні підрозділи підприємств, які
мають певний досвід роботи, технічне
обладнання і знаходяться на обліку в
Мінекобезпеки України. П.1.12. - Звіт про
інвентаризацію викидів забруднюючих
речовин подається в органи
Мінекобезпеки для реєстрації у вигляді
роздрукованого звіту (один примірник),
а також на дискеті за програмою,
затвердженою Мінекобезпеки України.

Оскільки до видів діяльності позивача
включено так роботи, здійснення яких
може супроводжуватись викидами
забруднюючих речовин в атмосферу,
позивачем для отримання та
використання у своїй роботі від
державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області (далі - Управління)
Дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, позивачу необхідно було
подати Управлінню звіт з
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами (далі - Звіт).

Судом встановлено, що для виготовлення
такого Звіту, ВАТ «Факел» уклало 29
листопада 2010 року з ОСОБА_4 договір на
виготовлення науково - технічної
документації № 230/2010. Відповідно до
умов цього договору ОСОБА_4 повинна
скласти Звіт, здійснити розробку
документів у яких обґрунтовується
обсяги викидів для отримання дозволу
на викиди.

Судом, в судовому засіданні було
досліджено Звіт, акти здачі - прийняття
робіт та встановлено, що внаслідок
проведеної ОСОБА_4 роботи, ВАТ «Факел»
отримало Дозвіл № -77 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.

Відповідно до пояснень представників
позивача, у зв'язку із складністю
структури управління підприємством та
необхідністю проведення внутрішніх
реорганізацій у зв'язку із прийняттям
Закону України «Про акціонерні
товариства», позивач 05 січня 2011 року
уклав з ТОВ «Юридична фірма «Пузанов та
Партнери» договір № 05-01/11 про надання
юридичних та консультаційних послуг з
питань переведення акцій з
документарної форми існування в без
документарну, привести у відповідність
до зазначеного Закону статут та інші
документи та провести їх реєстрацію у
відповідних установах.

Так, відповідно до актів прийому -
передачі наданих юридичних послуг, ТОВ
«Юридична фірма «Пузанов та Партнери»
надало наступні послуги (виконані
роботи): консультації з приводу
проведення загальних зборів
акціонерів; підготовка проекту
протоколу засідання наглядової ради
про заміну реєстратора; підготовка
положення про наглядову раду,
ревізійну комісію та правління
товариства; підготовка протоколу
загальних зборів; внесення змін до
статуту та внутрішніх положень у
зв'язку зі змінами до закону «Про
акціонерні товариства»; переговори,
підготовка проектів договорів з
членами Наглядової ради, ревізійної
комісії товариства; підготовка
протоколу Наглядової ради про
затвердження тексту та форми бюлетеня
для голосування; ведення судових справ;
підготовка пакету документів на
закриття та передачу реєстру
зберігачу; підготовка додаткових
документів до заяви про заміну
свідоцтва про реєстрацію випуску акцій
до Національної комісії з цінних
паперів та фондового ринку; оформлення
документів для відкриття банківського
рахунку.

На підтвердження виконання зазначених
послуг, в судовому засіданні були
дослідженні письмові докази, а саме:
довіреність від позивача на ім'я
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які є
працівниками ТОВ «Юридична фірма
«Пузанов та Партнери»; анкета рахунку
у цінних паперах, у якій зазначено
контактною особою ПАТ «Факел» ОСОБА_6
рішення судів, розпорядження ПрАТ
«ВДЦП» про проведення де
матеріалізації цінних паперів;
глобальний сертифікат акцій;
повідомлення про завершення де
матеріалізації; положення про
Наглядову раду; Протокол чергових
загальних зборів; банківські виписки
про підтвердження перерахунку кошів.

Отже, суд вважає, що дослідженими
документами доведено використання ПАТ
«Факел» у своїй господарській
діяльності послуг ТОВ «Юридична фірма
«Пузанов та Партнери» та ОСОБА_4, а тому
позивачем було правомірно включено
затрати на ці послуги до складу валових
витрат.

Висновок же про нікчемність правочинів
відповідач обґрунтовує наявністю у
нього на час перевірки інформації щодо
пояснень, відібраних старшим
оперуповноваженим ГВПМ
Білоцерківської ОДПІ старшим
лейтенантом податкової міліції
Боровим П.О., у посадової особи ОСОБА_9
(значився директором, бухгалтером та
засновником ТОВ "РС-АРПІ" та у посадової
особи ОСОБА_10 (значився директором,
бухгалтером та засновником ТОВ"РС-АРПІ"
та ТОВ "Ремстройпроект-2002", інформації
про почерковознавче дослідження
відповідності підписів, які виконані
на документах від імені директора ТОВ
"РС-АРПІ", з яких слідує, що документи
замість директора ТОВ"РС-АРПІ"
підписані невідомою особою, а також
інформації про порушення 01.11.2011 року СВ
ПМ Білоцерковської ОДПІ кримінальної
справи №47-1439, щодо генерального
директора ТОВ "Факел" ОСОБА_11 за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
212 КК України.

Вказані доводи відповідачем покладено
в основу висновку про те, що в
результаті виконання сторонами
нікчемної угоди не можуть виникати як
податкові зобов'язання, так і
податковий кредит з податку на додану
вартість.

Проте, вказані висновки податкового
органу суд вважає необґрунтованими,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що основними видами
діяльності позивача є монтаж інших
машин та устаткування загального
призначення; дослідження і розробка в
галузі технічних наук; діяльність у
сфері інжинірингу; виробництво машин
та устаткування спеціального
призначення.

Відповідно до даних Звіту про
кількість працівників, їхній якісний
склад та професійне навчання, облікова
кількість штатних працівників на ПАТ
«Факел» дорівнює 359 осіб.

Судом встановлено, що 22 грудня 2010 року
між Дочірньою компанією «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» та ВАТ «Факел»
укладено договір № 101201225 про закупівлю
робіт за державні кошти. Відповідно до
умов цього договору позивач
зобов'язувався у 2010 - 2012 роках виконати
роботи по дослідженню та розробці в
галузі металургії, обробці металу,
виробництва машин та устаткування
(розроблення та впровадження у
виробництво дослідно - промислових
зразків типових блочних автоматичних
газорозподільних станцій типу АГРС - 5,
АГРС - 10, АГРС -30). Ціна договору
визначалась кошторисом та становила 76
099 200 грн.

На виконання вищезазначеного договору,
ВАТ «Факел» уклав 27 грудня 2010 року з ТОВ
«РС-АРПІ» договір № 27/12-10 про передачу
у власність позивача комплектуючі та
запасні частини для установок
одоризації газу. Відповідно до умов
договору доставка комплектуючих
здійснювалась транспортом позивача.

В судовому засіданні було встановлено,
що на балансі ПАТ «Факел» перебувають
автобуси, автокрани, автомобілі марок
ГАЗ, ЗИЛ, КАМАЗ, якими було зроблено
вивоз комплектуючих. Крім цього,
відповідно до звіту про наявність
необоротних активів, на підприємстві
чимало складів, на які і було
доставлено придбаний товар. Судом
досліджено документи на підтвердження
здійснення цієї господарської
операції, а саме: податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні та
банківські виписки.

Крім того, судом встановлено, що
придбані комплектуючі, згідно з
умовами договору № 101201225 було
використано при роботах на ГРС УМГ
«Прикарпаттрансгаз», УМГ
«Черкаситрансгаз», УМГ
«Донбастрансгаз», УМГ
«Львівтрансгаз», УМГ «Харківтрансгаз»,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи договорами №№ 101205536,
101207200, 101203368, 101204224, 101206407.

Також, на виконання договору з
Дочірньою компанією «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» № 101201225, ВАТ
«Факел» уклало договір підряду № 90/2010 з
ТОВ "Ремстройпроект-2002" по розробці
технічної документації «Розроблення
та впровадження у виробництво
дослідно-промислових зразків типових
блочних автоматичних газорозподільних
станцій типу АГРС - 5, АГРС - 10, АГРС - 30,
мобільна АГРС». Відповідно до додатків
1, 2 до цього договору, підрядник
здійснив наступні роботи: розробка
технічного завдання; проведення
патентного дослідження; розробка
конструкторської документації;
розробка технологічної,
експлуатаційної документації;
коригування технічної документації за
результатами попередніх досліджень,
випробувань та дослідного
експлуатування; виготовлення
металоконструкцій Комплексу для
випробувань мобільних АГРС, плити для
зборки та зварки металоконструкцій ;
монтаж металопродукцій.

Згідно з підпунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.139.1.9 п.139.1 ст. 139
Податкового Кодексу України, не
включаються до складу валових витрат,
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Судом досліджено та приєднано до
матеріалів справи оформлені,
відповідно до вимог законодавства,
документи на підтвердження здійснення
зазначених господарських операції, а
саме: видаткові накладні, товарно -
транспортні накладні, податкові
накладні, накладні про прийняття на
склад товару, акти приймання виконаних
монтажно - будівельних робіт,
кошториси, пояснювальну записку до
комплексу для випробувань АГРС,
відомість із заробітної плати, акти
здачі - приймання робіт, рух активів
банківських операцій.

Таким чином, фінансово-господарські
операції позивача з ТОВ
"Ремстройпроект-2002" та ТОВ «РС-АРПІ»
підтверджені первинними документами,
які були досліджені в судовому
засіданні, а також долученими до
матеріалів справи належним чином
завірених копій.

За результатами здійснення
вищезазначених господарських операцій
позивач сформував податковий кредит з
податку на додану вартість.

Щодо посилань відповідача на
фіктивність укладених позивачем угод,
суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (ч. 2 ст. 215 ЦК
України).

В силу статті 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Як вже зазначалось судом, податкові
повідомлення-рішення про визначення
позивачу податку на прибуток
підприємств, податку на додану
вартість, прийняті податковим органом
у зв'язку з включенням до складу
валових витрат коштів, сплачених ТОВ
«Юридична фірма «Пузанов та Партнери»,
ОСОБА_4, ТОВ "Ремстройпроект-2002" та ТОВ
«РС-АРПІ».

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що факти поставки
товарно-матеріальних цінностей,
виконання робіт та оплати їх вартості
підтверджуються документально,
господарські операції належним чином
відображено у бухгалтерському і
податковому обліку позивача та у
податковій звітності; право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується наданими документами.

Крім цього, відповідно до положень
Цивільного кодексу України та
презумпції правомірності правочину
усі укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути встановлено судом на підставі
заяви зацікавленої особи після повного
та всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину. Про
недійсність правочину ухвалюється
судове рішення.

Відповідачем не надано суду доказів
визнання правочинів щодо постачання
товарно-матеріальних цінностей,
укладених між позивачем та ТОВ
"Ремстройпроект-2002" та ТОВ «РС-АРПІ»,
недійсними у судовому порядку.

Також, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази наявності судових
рішень, які б набрали законної сили, з
приводу незаконних дій посадових осіб
контрагентів, а також судових рішень
щодо визнання правочинів, укладених
між позивачем та вказаними
товариствами недійсними.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що чинним законодавством
України на сторону цивільно-правової
угоди, яка є платником податків, не
покладено обов'язку з перевірки
відповідності законодавству
установчих документів іншого учасника
правовідносин та дотримання ним вимог
податкового законодавства.

Але при цьому, суд акцентує увагу на
правовій позиції, яка полягає в тому, що
Цивільний та Господарський кодекси
України не передбачають такого
наслідку як визнання правочинів
нікчемними, якщо представники
юридичних осіб, укладаючи правочини,
діяли без повноважень або з
перевищенням повноважень.

Відповідно до вимог Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому, такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

Відповідно до цього, суд вважає, що для
обґрунтування нікчемності правочину
необхідні фактичні дані, що свідчать
про нікчемність саме такого правочину,
а не якогось іншого.

Отже, при розгляді податкових спорів
слід виходити із презумпції
добросовісності платників податків та
інших учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим
передбачається, що дії платників
податків, що мають за своїм результатом
одержання податкової вигоди
економічно виправдані, а відомості, що
містяться у податкових деклараціях,
податкових накладних, вантажних митних
деклараціях, бухгалтерській звітності
та податковому обліку, достовірні.

Надання податковому органу всіх
належним чином оформлених документів,
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Таким чином, закон виходить з
презумпції легітимності укладених
договорів, тобто відповідні рішення
вважаються такими, що відповідають
закону, якщо судом не буде встановлене
інше.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Ремстройпроект-2002" та ТОВ «РС-АРПІ»
підтверджується первинними
документами, які складались для
певного виду господарської операції -
податковими накладними, договорами,
видатковими накладними, актами здачі -
прийняття робіт, товарно -
транспортними накладними,
банківськими виписками, тощо.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що створення юридичної
особи, зокрема, за викраденими,
загубленими чи підробленими
документами з метою одержання
податкової вигоди як такою особою, яка
може не сплачувати податки, так і
іншими платниками податків, саме по
собі не означає, що всі правочини,
укладені з такою юридичною особою,
вчинені з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

До контрагента особи, зареєстрованої з
порушенням вимог чинного
законодавства, за змістом статті 18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" не можуть
застосовуватися негативні
публічно-правові наслідки, коли він не
знав, що відомості про таку особу,
внесені до Єдиного державного реєстру,
є недостовірними.

Обов'язок доведення обізнаності такої
особи в недостовірності відомостей
лежить на податковому органі.

Проте, будь-яких доказів з приводу того,
що позивач при укладанні правочинів
був обізнаний про те, що ТОВ
"Ремстройпроект-2002" та ТОВ «РС-АРПІ»
були створені з метою прикриття
незаконної діяльності, податковий
орган не надав.

Крім цього, суд також відмічає, що в
силу положень Цивільного кодексу
України, Господарського кодексу
України та Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" позивач та його
контрагенти є окремими суб'єктами
права із статусом юридичної особи, а
відтак за змістом Податкового кодексу
України позивач та контрагенти
позивача є окремими платниками податку
на додану вартість. За таких обставин,
межі юридичної відповідальності
кожного платника ПДВ, яка (слід
розуміти - відповідальність)
відповідно до ст. 61 Конституції України
має індивідуальний характер,
поширюються на діяння, що визнаються
законом протиправними та були вчинені
саме цим платником. Притягнення
суб'єкта права до відповідальності за
діяння, що було вчинено іншою особою, є
неможливим.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх
сукупності за правилами ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає, що в акті
перевірки від 30.12.2011 № 530/86/2301-04601469 та у
судових засіданнях суб'єктом владних
повноважень не викладено жодних
належних та допустимих доводів про
відсутність фактичного виконання
позивачем господарських операцій за
переліченими вище правочинами, про
відсутність витрат позивача у спірних
правовідносинах, про наявність
взаємопов'язаності позивача та
контрагентів, про відсутність
використання позивачем отриманих
товарно-матеріальних цінностей у
власній господарській діяльності.

Первинні документи, які були
досліджені судом, не містять жодних
доказів наявності між позивачем та
його контрагентами взаємоузгоджених
зловмисних дій, спрямованих на
порушення існуючого в державі
суспільного ладу або моральних засад.
Таких доказів суду відповідачем не
надано, а судом при виконанні вимог ст.
11 Кодексу адміністративного
судочинства України не виявлено.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 94, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Факел"
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Фастівської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області державної податкової служби
від 10 липня 2012 року № та № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Факел" ()
судові витрати у сумі 2 146 (дві тисячі
сто сорок шість) грн. 00 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 31 січня 2014 р.