Справа № 2-а-73733/11
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Шовкопляс О.П.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 червня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернулася до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання провети нарахування та
виплату доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.ст. 39,51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 червня 2011 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою
закрити провадження у справі у зв'язку
зі смертю позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є потерпілим від наслідків
аварії на ЧАЕС віднесений до 4
категорії, що підтверджується
посвідченням, яке міститься в
матеріалах справи.

Також вбачається, що позивач
зареєстрований та проживає в
населеному пункті, який згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 106 від 23 липня 1991 року віднесено до
зони посиленого радіологічного
контролю.

Згідно до ч. 3 статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до категорії 4, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 15
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до чинного законодавства
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише частиною першою
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яка передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Враховуючи вищевикладене, позивач має
право на одержання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 статті 39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, проводиться доплата до
пенсії, яка становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Разом з тим, при визначенні розміру
додаткової пенсії відповідач
керувався постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян».

З огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
першої інстанції, приймаючи рішення
про задоволення позовних вимог,
правомірно керувався положеннями
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не приписами
вищенаведеної постанови Уряду.

Колегія суддів враховує, що відповідно
до ст. 17 Закону України «Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії», основні державні
соціальні гарантії встановлюються
законами з метою забезпечення
конституційного права громадян на
достатній життєвий рівень. До числа
основних державних соціальних
гарантій включається мінімальний
розмір пенсії за віком.

При цьому, статтею 19 вказаного Закону
передбачено, що виключно законами
України визначається мінімальний
розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, судова колегія
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для застосування
будь-якої іншої величини, ніж
встановлена названим Законом, для
розрахунку позивачу додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Між тим, згідно зі свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_1, наявного в
матеріалах справи, ОСОБА_4. померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 88 рік.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1219 Цивільного
кодексу України, до складу спадщини не
входять права та обов'язки, що
нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема, права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом.

Колегія суддів зазначає, що в даних
правовідносинах щодо виплат, які є
предметом позовних вимог у справі,
правонаступництво не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КАС України,
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі у
разі смерті або оголошення в
установленому законом порядку
померлою особи, яка була стороною у
справі, якщо спірні правовідносини не
допускають правонаступництва, або
ліквідації підприємства, установи,
організації, які були стороною у
справі.

Згідно з ч. 2 ст. 203 КАС України, якщо
судом першої інстанції ухвалено
законне та обґрунтоване судове
рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення,
суд апеляційної інстанції визнає таке
рішення нечинним і закриває
провадження у справі.

Враховуючи те, що постанова
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 20 червня 2011 року
є законною та обґрунтованою, а
обставина, яка є підставою для закриття
провадження у справі, виникла після її
ухвалення, колегія суддів приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції підлягає визнанню нечинною,
а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 183-2, 197, 198, 203, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області -
задовольнити.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20 червня 2011 року - визнати нечинною.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.