Справа № 9101/195363/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" листопада 2013 р.справа № 0870/6259/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Шапочкін Д.Ю, дов
від 15.11.2013

відповідача: - Міщенко О.В.
дов від 08.10.2013

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу дочірнього
підприємства «Апрел»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року

у справі № 0870/6259/12

за позовом дочірнього підприємства
«Апрел»

до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Запорізької області

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення,-

встановила:

Дочірнє підприємство «Апрел»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби, в якому просив
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби № від 29.12.2011,
№ від 23.03.2012, № від 23.03.2012,
№ від 23.03.2012.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач вказані податкові
повідомлення рішення прийняті із
грубими порушеннями норм податкового
законодавства, оскільки виявлені в
ході перевірки порушення п.п.7.2.3, п.п.7.2.6
п.7.2, п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» та п.198.1,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 ПК України,
фактично відсутні.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 15.10.2012 у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено з тих підстав, що
матеріалами справи підтверджено
висновки акту перевірки щодо допущених
підприємством порушень при формуванні
податкового кредиту у періодах, що
перевірялись.

Не погодившись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу (т.4 а.с.
178), в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити. Апеляційна скарга
фактично мотивована доводами,
викладеними в адміністративному
позові. Позивач зазначає, що суд першої
інстанції не врахував, що чинне
податкове законодавство не позбавляє
права платника податку на формування
податкового кредиту з урахуванням
податкових накладних, які помилково не
були враховані у минулому податковому
періоді в межах 1095 днів.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, зазначає, що рішення судом
першої інстанції є законним та
обґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Державною
податковою інспекцією у Жовтневому
районі м.Запоріжжя проведена
позапланова виїзна перевірка ДП
«Апрел» КОВ «Рітола Лімітед» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за період жовтень 2010 року,
листопад 2010 року, грудень 2010 року,
січень 2011 року, за результатами якої
складений акт №269/23-2/32121510 від 12.12.2011.

Перевіркою встановлено порушення
пп.7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.5.1 п.7.5. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого занижено
суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет, за жовтень 2010 року -
26622,00 грн., листопад 2010 року - 99565,00 грн.,
за грудень 2010 року - 99574,00 грн.

В порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1
ст.200 Податкового кодексу України
завищено суму бюджетного
відшкодування за січень 2011 року на суму
ПДВ - 466798 грн. та занижено суму ПДВ, яка
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет в січні 2011 року - 40992,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 29.12.2011:

№ - яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 323194,25
грн.,

№ - яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ,
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів, на суму 466798,00 грн.

Означені податкові
повідомлення-рішення оскаржені
позивачем до ДПА України в Запорізькій
області.

Рішенням ДПС України в Запорізькій
області про результати розгляду
первинної скарги (вих.№713/10/10-420 від
15.03.2012) первинну скаргу позивача
задоволено частково: скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 29.12.2011 в частині зайво визначеного
до сплати грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
126187,00 грн. та 31546,75 грн. штрафних
(фінансових) санкцій; залишено без змін
податкове повідомлення-рішення №
від 29.12.2011 та застосовано до ДП «Апрел»
штрафну (фінансову) санкцію у розмірі
01,00 грн., а також зобов'язано ДПІ у
Жовтневому районі м.Запоріжжя прийняти
окреме податкове повідомлення-рішення;
зменшено залишок від'ємного значення
ПДВ за січень 2011 року на загальну суму
101616,00 грн. та зобов'язано ДПІ у
Жовтневому районі м.Запоріжжя прийняти
окреме податкове повідомлення-рішення.

На підставі вказаного рішення ДПС у
Запорізькій області №713/10/10-420 від 15.03.2012
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № від 23.03.2012, яким підприємству
за порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1
ст.200 ПК України зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
101616 грн. (податкова декларація за
січень 2011 року) (т.1, а. с.37);

- № від 23.03.2012, яким підприємству
за порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1
ст.200 ПК України зменшено суму
бюджетного відшкодування з ПДВ, у т. ч. в
рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів у
розмірі 0 грн. (податкова декларація за
січень 2011 року) та застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 1 грн. (т.1,
а. с.39);

- № від 23.03.2012, яким підприємству
за порушення п.п.7.2.3, п.п.7.2.6 п.7.2, п.п.7.5.1
п.7.5 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» визначено податкове
зобов'язання з ПДВ у сумі 140566 грн. за
основним платежем та у сумі 24894,50 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями (т.1,
а. с.38).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
не погоджується з судом першої
інстанції про правомірність означених
податкових повідомлень-рішень.

В акті перевірки №269/23-2/32121510 від
12.12.2011зазначено, що підприємством
внаслідок включення до складу
податкового кредиту податкових
накладних ТОВ «ТБ «Мегаполіс»,
виписаних у вересні 2008 року, ДП «Апрел»
КОВ «Рітола Лімітед» порушено п.п.7.2.3,
п.п.7.2.6 п.7.2. п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1
ст.200 ПК України, що призвело до
заниження податку на додану вартість,
яка підлягає, нарахуванню до сплати в
бюджет всього у розмірі 266753 грн. (у тому
числі: жовтень 2010 р. - 26 622 грн., листопад
2010 р. - 99 565 грн., грудень 2010 р. - 99 574грн.,
січень 2011 р. - 40 992 грн.), та завищення
суми бюджетного відшкодування у січні
2011 р. на суму 466798 грн.

При цьому, податковим органом в акті
перевірки зроблено висновок, що
Законом України «Про податок на додану
вартість» не передбачено можливості
для платника приймати самостійне
рішення щодо відстрочення реалізації
своїх прав на отримання податкового
кредиту після настання дати виникнення
права на податкового кредиту. Тобто,
якщо на дату виникнення права на
податковий кредит (в тому числі і в
частині окремих сум податку) платник
таким правом не скористався,
вважається, що ним прийнято рішення не
формувати податковий кредит з
використанням зазначених сум податку.

Спір щодо арифметичних обчислень та
обставин справи стосовно виписаних
контрагентом позивача податкових
накладних між сторонами відсутній.

Колегія суддів бере до уваги,
враховуючи принцип дії закону в часі,
закріплений у ст.58 Конституції України,
до даних правовідносин слід
застосовувати норми законів, які діяли
на момент їх виникнення, тобто Закон
України «Про податок на додану
вартість» та норми Податкового кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2011 р.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.97 №
168/97-ВР визначено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначене згідно з
цим Законом.

Згідно абз.1,3 п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону №
168/97-ВР податкова накладна складається
у момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

У відповідності до положень абз.1-3
пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону № 168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним
порядку її заповнення отримувач таких
товарів (послуг) має право додати до
податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум цього податку до
складу податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг).

Отримання такої скарги є підставою
для проведення позапланової виїзної
перевірки такого постачальника для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з цього
податку за такою цивільно-правовою
операцією.

Згідно пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону № 168/97-ВР
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій:

- або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків
з використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків;

- або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Аналогічні за змістом приписи містять
п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, яка визначає
операції, при здійсненні яких у
платника податку виникає право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту.

Згідно абз.1-3 п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Уразі якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

Сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду (п.200.1 ст.200 ПК
України).

Як свідчать матеріали справи,
підприємством в рядку 16.1 «Самостійне
виправлення помилки, що міститься в
раніше поданій податковій декларації»
Декларацій з податку на додану
вартість за звітні податкові періоди:
жовтень 2010 р., листопад 2010 р., грудень 2010
р. здійснено коригування податкового
кредиту шляхом включення сум податку
на додану вартість, зазначених у
податкових накладних, виписаних ТОВ
«ТБ «Мегаполіс» у вересні 2008 року на
загальну суму ПДВ 835167 грн., у тому числі:
у жовтні 2010 р. - 26622 грн., листопаді 2010 р. -
99565 грн., грудні 2010 р. - 708980 грн.

В Додатках № 1 до податкових декларацій
з ПДВ за жовтень 2010 р., листопад 2010р.,
грудень 2010 р. - «Розрахунках
коригування сум ПДВ до податкової
декларації з податку на додану
вартість» зазначені податкові
накладні, за якими проводиться
коригування (виписані ТОВ «ТБ
«Мегаполіс» за вересень 2008 року), та
підстави для коригування податкового
кредиту в рядку 16 Декларацій з ПДВ.

Так, за жовтень 2010 р. та листопад 2010 р.
зазначена підстава для коригування
податкового кредиту - «помилково не
включено», за грудень 2010 р. зазначена
підстава - «отримано з запізненням».

В листопаді 2011 р. платником поданий
«Уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок» за
грудень 2010 р., в Додатку № 1 до якого -
«Розрахунку коригування сум податку на
додану вартість до податкової
декларації з податку на додану
вартість (Д 1)» в розділі II Коригування
податкового кредиту податкові
накладні, за якими проводиться
коригування, з підставою «отримано з
запізненням» сторновані та замінені на
тотожні із зазначенням підстави для
коригування - «помилково не включені».

За позицією податкового органу у
підприємства відсутні передбачені
пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про
податок на додаток вартість» підстави
для включення до складу податкового
кредиту таких податкових накладних до
Розрахунку коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість за грудень 2010 р.
(«отримано з запізненням»).

Щодо поданого підприємством в
листопаді 2011 р. до податкового органу
Уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2010 р., яким змінено
підставу для включення податкових
накладних на «помилково не включені»,
то за позицією відповідача таке
формування податкового кредиту не
відповідає вимогам абз.3 п.198.6 ст.198 ПК
України.

З цього приводу позивач зазначає, що
фактичні обставини полягають в тому, що
ДП «Апрел» відповідні податкові
накладні не було включено до складу
податкового кредиту у вересні 2008 року
помилково.

Вказане підтверджується даними
відповідних податкових накладних ТОВ
«ТБ «Мегаполіс», з яких вбачається, що
вони складені та видані позивачу
своєчасно у вересні 2008 року.
Відповідачем ця обставина не
заперечується, наявними в матеріалах
справи доказами не спростовується.

Приймаючи до уваги приписи пп.7.2.6 п.7.2
ст.7 Закону № 168/97-ВР, які регламентують
відносини, пов'язані з порушенням
продавцем правил виписування
податкових накладних, а саме: ненадання
податкової накладної покупцю в момент
здійснення господарської операції, в
даному випадку, встановлені фактичні
обставини не підпадають під дію
означеної правової норми, отже
посилання відповідача та суду першої
інстанції на порушення ДП «Апрел»
вказаних приписів Закону України «Про
податок на додану вартість» є
безпідставними.

Щодо порушень абз.3 п.198.6 ст.198 ПК
України, про яке, зокрема, зазначено у
рішенні ДПС у Запорізькій області про
результати розгляду первинної скарги
від 15.03.2012 (т.1 а.с.57-61), то даною нормою,
наведеною вище, яка почала діяти з
січня 2011 року, встановлюється строк,
протягом якого платник податку має
право на включення сум ПДВ, які з певних
причин не були включені у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту, а саме - 365 календарних днів з
дати складання податкової накладної.

До цього часу статтею 15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 № 2181-ІІІ передбачалось, що
обмеження щодо включення податкових
накладних за терміном може бути лише у
випадку закінчення строку позовної
давності (1095 днів).

Фактичні обставини, які підтверджені
матеріалами справи полягають в тому, що
ДП «Апрел» за вересень 2008 року за
наслідками господарських операцій з
ТОВ «ТБ «Мегаполіс» сформовано
податковий кредит у розмірі 137886,87 грн.
При цьому, податкові накладні, отримані
від ТОВ «ТБ «Мегаполіс», враховані в
сумі податкового кредиту лише
частково.

В подальшому, за наслідками
самостійного виявлення помилок у
декларації за вересень 2008 року
відповідні суми податкового кредиту
було враховано в деклараціях з податку
на додану вартість за жовтень, листопад
та грудень 2010 року шляхом включення
відповідних сум до рядку 16.1. Декларації
«Самостійне виправлення помилки, що
міститься в раніше поданій
декларації».

При виправленні помилок шляхом подання
декларації за грудень 2010 року в Додатку
№ 1 до декларації зазначено підставу
для виправлення помилки: «отримано із
запізненням».

В подальшому ДП «Апрел» було
самостійно виявлено помилку при
заповненні Додатку № 1 до декларації з
податку на додану вартість за грудень
2010 року шляхом подачі у листопаді 2011
року відповідачу Уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за грудень 2010 року і у Додатку
№ 1 до цього уточнюючого розрахунку в
розділі II «Коригування податкового
кредиту» виправлено помилку, допущену
при поданні декларації з податку на
додану вартість за грудень 2010 року та
визначено підставу для коригування -
«помилково не включені».

В податковій декларації з податку на
додану вартість за грудень 2010 року ДП
«Апрел» коригування суми податкового
кредиту здійснювалося шляхом
виправлення помилок, що містилися в
раніше поданих податкових деклараціях,
а саме: в податковій декларації
підприємства за грудень 2010 року
виправлялися самостійно виявлені
помилки, що містилися в податковій
декларації з ПДВ за вересень 2008 року.
Виправлення здійснювалося шляхом
зазначення в рядку 16.1. податкової
декларації з ПДВ сум податкового
кредиту з податку на додану вартість,
які помилково не були включені ДП
«Апрел» в податкову декларацію з ПДВ за
вересень 2008 року.

Приймаючи вказані дії підприємства в
часі, таке коригування здійснювалось
на підставі приписів п.5.1 ст.5 Закону №
2181-ІІІ.

У відповідності до п.5.1 ст.5 Закону №
2181-ІІІ якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 15 цього
Закону) платник податків самостійно
виявляє помилки у показниках раніше
поданої податкової декларації, такий
платник податків має право надати
уточнюючий розрахунок. Платник
податків має право не подавати такий
розрахунок, якщо такі уточнені
показники зазначаються ним у складі
податкової декларації за будь-який
наступний податковий період, протягом
якого такі помилки були самостійно
виявлені. Форма уточнюючих розрахунків
визначається у порядку, встановленому
для податкових декларацій.

З аналізу даної норми вбачається два
можливих самостійних способи
виправлення платниками податків
помилок, що містились у раніше поданій
податковій звітності, а саме: шляхом
подання уточнюючого розрахунку або
шляхом зазначення уточнених
показників у складі податкової
декларації за будь-який наступний
податковий період, протягом якого
відбулося самостійне виявлення
помилок.

Також згідно п.50.1 ст.50 ПК України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах
(з урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім митної
декларації або обмежень, визначених
цією статтею), він зобов'язаний
надіслати уточнюючий розрахунок до
такої податкової декларації за
формою чинного на час подання
уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий
період, протягом якого такі помилки
були самостійно виявлені.

При цьому, строк давності, визначений
статтею 102 ПК України, складає 1095 днів з
дня, що настає за останнім днем
граничного строку подання податкової
декларації та/або граничного строку
сплати грошових зобов'язань,
нарахованих контролюючим органом, а
якщо така податкова декларація була
надана пізніше - за днем її фактичного
подання.

Отже, і Закон № 2181-ІІІ і Податковий
кодекс України містять положення щодо
можливості платника податків
зазначення уточнених показників
податкової звітності у складі
податкових декларацій за наступні
податкові періоди, протягом яких
помилки були самостійно виявлені
платником податків, і передбачають
застосування строку у 1095 днів.

Таким чином, при складанні податкової
декларації з ПДВ за грудень 2010 року ДП
Апрел самостійно було виявлено
помилки, що містились в податковій
декларації з ПДВ за вересень 2008 року та
з урахуванням строків давності, які
станом на дату подання податкових
декларацій з ПДВ за вказані податкові
періоди не минули, правомірно
зазначено уточнені показники шляхом
заповнення рядку 16.1 податкових
декларацій з ПДВ «самостійне
виправлення помилок, що містяться в
раніше поданій податковій декларації».

У відповідності до пункту 5.8 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого Наказом ДПА №
166 від 30.05.97, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.06.2005 за
№ 702/10982, встановлено, що коригування
податкового кредиту відображається у
рядку 16. При заповненні цього рядка
(крім рядка 16.5) обов'язковим є подання
додатка 1 до податкової декларації,
який заповнюється в розрізі
контрагентів та податкових накладних.
У рядку 16.1 відображається сума податку,
яка збільшує або зменшує суму
податкового кредиту в результаті
самостійного виправлення платником
помилки, що міститься в раніше поданій
податковій декларації.

Тобто зазначений п.5.8 Порядку повністю
узгоджуються із вимогами Закону №
2181-ІІІ та приписів ст.50 ПК України
стосовно підстав та механізму
виправлення платниками податків
самостійно виявлених помилок у раніше
поданій податковій звітності.

Таким чином, самостійно виявлена
підприємством помилка при складанні
податкової декларації з ПДВ за
вересень 2008 року у наступних
податкових періодах була виправлена у
спосіб, передбачений Законом № 2181-ІІІ
та п.5.8 Порядку шляхом зазначення у
складі податкових декларацій за
періоди, протягом яких було виявлено
помилки, уточнених показників
податкової звітності.

При цьому, як вбачається з податкової
звітності з ПДВ підприємством у
листопаді 2011 року не коригувалась сума
податкового кредиту та не
здійснювалась заміна податкових
накладних, які стали підставою для
формування податкового кредиту у
грудні 2010 року.

Тобто у листопаді 2011 року позивачем не
вносились нові суми ПДВ, не включені у
відповідних (минулих) податкових
періодах, а уточнювалась лише підстава
(причина), за якої суми ПДВ, не включені
у вересні 2008 року, були відображені у
поданій позивачем податковій
звітності з ПДВ за грудень 2010 року.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає безпідставними висновки суду
першої інстанції та відповідача щодо
порушення позивачем абз.3 п.198.6 ст.198 ПК
України.

Отже, вищенаведене свідчить про
обґрунтованість доводів позивача щодо
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

Стосовно посилань скаржника на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права колегія суддів
зазначає наступне:

Однією з підстав в обґрунтування
відмови у задоволенні позову суд
першої інстанції зазначив те, що
позивачем не доведено своєчасності
отримання податкових накладних з
огляду на ненадання до суду реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних ТОВ «ТБ «Мегаполіс» за
вересень 2008 року, що унеможливило
здійснити судом порівняння виданих ТОВ
«ТБ «Мегаполіс» у вересні 2008 року
податкових накладних з реєстром
отриманих та виданих податкових
накладних ДП «Апрел».

Проте, колегія суддів вважає таке
обґрунтування суду першої інстанції
безпідставним з огляду на те, що ці
обставини не мають значення для
розгляду спору по суті, оскільки з акту
перевірки від 12.12.2011 та рішень
податкових органів на скарги
підприємства вбачається, що податковим
органом факт виписування відповідних
податкових накладних саме у вересні 2008
року не заперечувався.

За приписами ч.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Тим більш, що вимагаючи надання реєстру
податкових накладних ТОВ «ТБ
«Мегаполіс», суд першої інстанції не
врахував, що чинне законодавство не
вимагає зберігання у платника податку
звітності контрагента, а ТОВ «ТБ
«Мегаполіс» в якості третьої особи до
участі в справі у відповідності до ст.53
КАС України судом першої інстанції не
залучався, тому робити висновки у
зв'язку з ненаданням позивачем
відповідних документів, без вжиття
певних процесуальних дій, колегія
суддів вважає неправомірним.

Також колегія суддів погоджується з
доводами позивача про те, що ніяким
чином не впливає на вирішення спору по
суті ненадання позивачем доказів
притягнення до юридичної
відповідальності головного бухгалтера
ДП «Апрел», що допустив помилки у 2008
році.

За приписами ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладені обставини справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що судом першої інстанції
неповно з'ясовані обставини та
ухвалено рішення з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи і є
підставою для скасування постанови
суду з прийняттям нової про
задоволення позову про визнання
протиправними та скасування
оскажуваних податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Жовтневому
районі м.Запоріжжя № від 29.12.2011, №
від 23.03.2012, № від 23.03.2012, №
від 23.03.2012.

Керуючись ст.ст.198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Апрел» задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2012
року у справі № 0870/6259/12 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби № від 29.12.2011, №
від 23.03.2012, № від 23.03.2012, №
від 23.03.2012.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко